Kurt Moll

Kurt Moll (født 11. april 1938, død 5. mars 2017) var en tysk operabassanger (bass) som hadde en internasjonal karriere og hvis stemme ofte ble spilt inn.Stemmen hans var kjent for sitt brede register, en ekte basso profondo, inkludert fulle, resonerende lave og veldig lave toner med avslappet vibrato; også for sin uvanlige kombinasjon av ekstrem volumkapasitet og en kontrafagott-lignende klang. Selv om han hadde en kraftig stemme og utholdenhet som var tilstrekkelig for de mest krevende rollene, var han ikke en tordener og sang aldri Wagners vokalt atletiske, brølende basser som Hagen, Hans Sachs eller Wotan. Hans tolkninger pleide å være tilbakeholdne og intelligente, selv i komiske roller som Osmin i Mozarts Bortførelsen fra Seraillet og Baron Ochs i Rosenkavaleren.


== Karriere ==
Moll ble født i Buir, nær Köln, Tyskland. Som barn spilte han cello og håpet å bli en stor cellist. (Han hadde også ambisjoner om å bli industri / forretningsmann.) Han sang i skolekoret hvis dirigent oppfordret ham til å konsentrere seg om sang. Han studerte sangkunst ved Musikhochschule Köln. Han begynte i operaen i Köln i en alder av 20 år og forble medlem av ensemblet til 1961. Han sang deretter i tre år ved Mainz opera og fem år i Wuppertal opera. I 1969 aksepterte han et engasjement med Hamburg statsopera, og opptrådte deretter i store operahus i Europa.Han debuterte i Bayreuth-festivalen i 1968 som nattvakten i Mestersangerne fra Nürnberg, og sang der i flere år som Fafner i Nibelungenringen, Marke i Tristan und Isolde og Pogner i Mestersangerne.Han gjorde sin amerikanske debut med San Francisco Opera som Gurnemanz i Wagners Parsifal i 1974, en rolle han gjentok med selskapet i 2000. Han debuterte ved Metropolitan Opera under åpningskvelden til sesongen 1977–78 og fremsto som landgreven i Wagners Tannhäuser. Han sang også der som Rocco i Beethovens Fidelio og Sparafucile i Verdis Rigoletto.
Han gjorde mange innspillinger av opera og kirkemusikk, Charpentiers Te deum H.146, Magnificat H.74 i 1990 med Neville Mariner samt lieder. Moll kan høres som Ochs i syv komplette innspillinger av Rosenkavaleren, som Sarastro i seks innspillinger av Mozarts Tryllefløyten, som Marke i seks sett av Wagners Tristan und Isolde, og som erkeengelen Rafael i tre innspillinger av Haydns Die Schöpfung. Hans innspilling for Orfeo-etiketten av Schuberts filosofiske "Lieder für Bass" satte en ny standard for disse sangene; han spilte også inn Schuberts sangsyklus Winterreise, og et album med dramatiske / heroiske ballader av Carl Loewe. Foruten tysk, italiensk og latin, spilte han noen få roller på russisk, inkludert Pimen i Boris Godunov og den straffedømte i Lady Macbeth fra Mtsensk-distriktet av Sjostakovitsj. Han kan sees i mange roller på kommersiell video, inkludert Sarastro (to ganger), Osmin, Il Commendatore, Bartolo, Hunding i Wagners Valkyrien (tre ganger), Fafner i Rhingullet og Siegfried, som Gurnemanz i Parsifal og Ochs (tre ganger).


== Priser og utmerkelser ==
Han vant tre Grammy-priser (1981, 1985 og 1989) for ulike opera-CD-er, og en Primetime Emmy-pris for fremragende individuell prestasjon innen klassisk musikk / dans for sin opptreden som Hunding i PBS-TV-serien Live from the Metropolitan Opera. (også kjent som The Metropolitan Opera Presents), i 1991. I Tyskland hadde han den prestisjetunge tittelen Kammersänger. Moll var Bayerischer, Hamburger og Wiener Kammersänger.


== Pensjonisttilværelse ==
Moll trakk seg fra scenen i 2006, etter å ha sunget nattevakten ved den bayerske statsoperaen i München. Han ga et mesterkurs i januar 2011 i Carnegie Hall.Moll bodde i Köln med familien frem til hans død.


== Utvalgte innspillinger ==
Wolfgang Amadeus Mozart:
Bortførelsen fra Seraillet med Karl Böhm (1973, DG)
Figaros bryllup med Georg Solti (1982, Decca)
Don Giovanni med Georg Solti (1978, Decca)
Tryllefløyten med Wolfgang Sawallisch (1972, EMI), Colin Davis (1984, Decca)
Joseph Haydn: Skapelsen med Antal Dorati (1977, Decca), Leonard Bernstein (1986, DG)
Ludwig van Beethoven: Fidelio med Bernard Haitink (1989, Phillips)
Carl Maria von Weber: Jegerbruden med Nikolaus Harnoncourt (1999, Teldec)
Giuseppe Verdi: La forza del destino med James Levine (1976, RCA)
Richard Wagner:
Den flyvende hollender med Herbert von Karajan (1981-83, EMI)
Tannhäuser med Bernard Haitink (1985, EMI)
Lohengrin med Claudio Abbado (1991, DG)
Tristan und Isolde med Carlos Kleiber (1980-82, DG)
Mestersangerne fra Nürnberg  med Herbert von Karajan (1970, EMI), Georg Solti (1975, Decca)
Valkyrien med Marek Janowski (1981, RCA)
Nibelungenringen med James Levine (1989, DG), Wolfgang Sawallisch (1989, EMI)
Parsifal med Rafael Kubelik (1980, Arts Archives), Herbert von Karajan (1980), James Levine (1993, DG)
Richard Strauss: Rosenkavaleren med Herbert von Karajan (1984, DG), Carlos Kleiber (1994, DG)


== Litteratur ==
Alexander Werner: Säen und sehen, wie es wächst: Interview mit Kurt Moll. Interview vom 21. juni 2005 im Hotel an der Oper, München in: Standpunkte, Juni 2007, S. 46–47 (pdf, 459 kB)
Kai Luehrs-Kaiser: Ein Bass wie der von Gottvater: Kurt Moll wird 70. In: Die Welt, 11. april 2008
Wilhelm Sinkovicz: Akustischer Nachruf auf Kurt Moll - mit Musikbeispielen In: Die Presse, 7. März 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kurt Moll på Internet Movie Database 
(en) Kurt Moll hos The Movie Database 
(en) Kurt Moll på Discogs 
(en) Kurt Moll på MusicBrainz 
(en) Kurt Moll på Spotify 
(en) Kurt Moll på AllMusic 
Kurt Moll hos Bach Cantatas
(de) Kurt Moll i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)
Moll synger Osmin i Bortførelsen fra Seraillet
Moll synger Sarastros arie "O Isis und Osiris" fra Tryllefløyten
Moll synger Gurnemanz i akt 3 av Parsifal