Kari Berggrav

Kari N. Berggrav (1911–1996) var en norsk fotojournalist og krigsfotograf. Hennes karriere hadde to høydepunkt: som krigsfotograf i Norge i 1940 (disse bildene er tapt) og som FN-ansatt fotograf i 1948.


== Familie og bakgrunn ==
Hun var datter av ingeniøren Oscar Egede Nissen og Grete Berggrav. Familien endret navn til Berggrav. Kari Berggrav var niese til Eivind Berggrav, som var biskop i Oslo og preses for det norske bispekollegiet.


== Første fotografier ==
På 1930-tallet var Kari Berggrav billedredaktør for det årlige verket Norsk Årsrevy med Chr. Christensen som redaktør.  
Kari Berggravs første kjente overlevende fotografier er av sivilforsvarets tiltak før krigen. På denne tiden møtte hun for første gang Wilhelm Reich, en østerriksk flyktning som var psykoanalytiker og en tidlig disippel av Sigmund Freud. Reich var en glødende motstander av nazismen. Han var flyktning i Norge fra 1934 til 1939, og Kari Berggrav var hans faste fotograf. Hun fotograferte og filmet hans oppdagelser av spontant oppstandelse av mikroskopisk liv, som han trodde var relatert til livsenergi, orgone. Disse funnene er nå betraktet som pseudo-vitenskapelige av de fleste. 


== Arbeid under 2. verdenskrig ==
Allerede 9. april var Kari Berggrav med i en gruppe journalister som fulgte regjeringen på evakueringen fra Oslo.
I 1942 hadde hun kommet seg til New York, der hun studerte fotografi ved H. P. Sidel<s «School of modern photography». I oktober 1942 hadde hun en bildereportasje på trykk i  magasinet Minicam. Samtidig var hun ansatt ved Norges informasjonskontor i New York. Radioverten Mary Margaret McBride intervjuet henne i radioprogrammet It's One O’clock and Here Is Mary Margaret McBride. Under et besøk i Little Norway tok hun et bilde av flygeren Johannes Greiner. Bildet ble brukt som frimerke (NK 334)  i Londonutgaven.
Så flyttet hun til Hollywood, der hun fikk jobb som retusjerer hos Disney og leverte bildereportasjoner til tidsskriftet Popular Photography. Hennes høye aktivitet som fotojournalist og talskvinne i radio inngikk i den norske eksilregjeringens arbeid for å motivere norsk-amerikanere til å øve påtrykk mot USAs føderale regjering om å engasjere seg i krigen i Europa. Mot slutten av denne perioden hadde hun åpenbart et sammenbrudd, som hun selv beskrev i Popular Photography i november 1945 i et illustrert essay om katter. Denne utgaven av Popular Photography inneholder også et foto av Kari Berggrav. Det stod mange avisartikler om henne i USA i disse årene. Hun fikk på nytt kontakt med psykoanalytikeren William Reich, som allerede da de ble kjent i Norge i mellomkrigstiden hadde sørget for at hun kom til behandling hos kolleger av ham for det som den gang ble betegnet som «nerveplager».


== Fast fotograf ved FNs hovedkvarter ==
Kari Berggravs karriere nådde sitt høydepunkt i perioden 1946–1948. Hun ble ansatt som én av tre faste fotografer ved FNs hovedkvarter i New York, og tok mange fremragende fotografier. Bildene hun tok av Eleanor Roosevelt er de mest kjente av Berggravs bilder fra denne tiden. I disse årene var norske Trygve Lie FNs første generalsekretær. Det ser ut til at hun sluttet å arbeide som fotograf i 1948. I 1974 omtalte hun seg selv som bonde med organisk landbruk som levevei, og hun fikk samtidig fortsatt psykiatrisk behandling. Hun døde i Lewisburg, Pennsylvania i 1996, glemt av de fleste.


== Ettermæle ==
Noen av fotografiene hennes kan sees på Preus Fotomuseum i Horten, andre hos Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek. En rekke av fotografiene hennes har stått på trykk i Popular Photography. De beste bildene hennes ligger tilgjengelig på FNs nettsted, og de allerbeste er kanskje dem av Eleanor Roosevelt, som fortsatt benyttes i sammenheng med oppslag om Den internasjonale menneskerettighetserklæringen.
Begoniaen «Begonia Kari Berggrav» har fått navn etter henne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kari Berggrav på NLIs Lokalhistoriewiki.