jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arthrostenini

Arthrostenini er en artsfattig gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). De blir regnet som en underfamilie av familien snutebiller (Curculionidae), og skiller seg på enkelte måter fra disse. De er relativt avlange og slanke, små til middelsstore snutebiller, med en lang, slank snute. Antennene er knebøyde og sitter festet nær spissen av snuten. Artene finnes gjerne på fuktige steder.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. Hodet (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. Dekkvingene er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. Beina er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (protibiae) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.


== Levevis ==
Som de fleste snutebiller er de planteetere. 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825 - eventuelt en egen familie, Erirhinidae
Stammen Arthrostenini Reitter, 1913
Slekten Afghanocryptus Voss, 1961 - én art
Slekten Aoratolcus Kuschel, 1952 - én art
Slekten Arthrostenus Schönherr, 1826 - 9 arter
Slekten †Burmorhinus Legalov, 2017 - fossil slekt fra rav, Myanmar
Slekten Remaudierella Hoffmann, 1954 - én art
Slekten Thecorhinus Faust, 1887 - én art
Slekten Trichocaulus Fairmaire, 1877 - to arter
Slekten Tsherepanovia Korotyaev, 1992 - én art
Slekten Turanocryptus Korotyaev, 1988 - én art
Slekten Tychiops Kuschel, 1955 - én art


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthrostenini hos Fauna Europaea 
(en) Arthrostenini hos Fossilworks 
Arthrostenini – detaljert informasjon på Wikispecies
Aonychini

Sumpsnutebiller (Erirhininae) er en artsfattig underfamilie av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea). De blir regnet som en underfamilie av familien snutebiller (Curculionidae), og skiller seg på enkelte måter fra disse. De er relativt avlange og slanke, små til middelsstore snutebiller, med en lang, slank snute. Antennene er knebøyde og sitter festet nær spissen av snuten. Artene finnes gjerne på fuktige steder.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange snutebiller. Snuten er ganske lang og krum, og de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. På farge er de oftest mørke, brunlige, gjerne med mønster dannet av lyse skjell. Hodet (bortsett fra snuten) er temmelig kort og bredt, med middelsstore, flate fasettøyne. Snuten er vanligvis lengre enn hodet og brystskjoldet til sammen. Antennenes første ledd (skaftet) er gjerne omtrent like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Oversiden er kraftig punktert og har ofte et mønster av lyse skjell. Dekkvingene er bredere enn brystskjoldet, med markerte skuldre, parallellsidige i de fremre tre fjerdedelene, tilspisset bakerst. De har tydelige punktrekker og vanligvis et mønster av lyse skjell som noen ganger dekker det meste av overflaten. Beina er middels lange og ganske kraftige. Lårene er fortykkede, vanligvis uten tenner på undersiden. Framleggene (protibiae) ender i en kraftig, innoverrettet pigg. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet, og det ytterste leddet tynt og sigdformet.


== Levevis ==
Som de fleste snutebiller er de planteetere.


== Utbredelse ==
Gruppen lever i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
Stammen Aonychini Zimmermann, 1993
Slekten Aonychus Schönherr, 1844
Aonychus argus Lea, 1905
Aonychus barbatus Lea, 1927
Aonychus bicruciatus Lea, 1905
Aonychus hopei Boheman, 1844
Aonychus lineatus Pascoe, 1870
Aonychus lituratus Lea, 1927
Aonychus luctuosus Pascoe, 1872
Aonychus pachypus Lea, 1905
Aonychus striatus Lea, 1905


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Aonychus [1]
(en) Aonychini hos Fossilworks
Josef Maria Reuss

Josef Maria Reuss (egentig tysk staving Reuß, død 13. desember 1906 i Limburg an der Lahn i keiserdømmet Tyskland; død 5. juni 1985 i Mainz i Vest-Tyskland) var en tysk katolsk prelat og hjelpebiskop i Mainz.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter å ha studert katolsk teologi i Freiburg im Breisgau og Innsbruck, ble Reuss ordinert til prest i 1930. I 1934 ble han promovert til doktor i teologi.
Fra 1940 var Reuss krigsprest i Russland, etter amputasjoner av begge føtter i Russland arbeidet han som fengselsprest i militærfengselet i Fresnes (Val-de-Marne) ved Paris. I 1945 ble han reltor for presteseminaret i Mainz og professor i pastoralteologi.


=== Biskop ===
Pave Pius XII utnevnte ham i 1954 til titulærbiskop av Sinope og hjelpebiskop i Mainz. Biskopen av Mainz, Albert Stohr, bispeviet ham, medkonsekratorene var Limburgs biskop Wilhelm Kempf og Speyers biskop, Isidor Markus Emanuel. I 1956 ble han også medlem av Mainz' katedralkapittel.
Reuss deltok i alle fire sesjonene i Det andre Vatikankonsil som konsilsfader. I denne sammenhengen var han et av de mest fremtredende og profilerte medlemmer av det tyske episkopat på den tiden. Han hevet også stemmen ved Würzburg-synoden, for eksempel om pastoral omsorg for ekteskap og om ansvarlig fødselsbegrensning.
Den 3. juli 1978, etter å ha vært begrenset til rullestol i lang tid, ble han av pave Paul VI fritatt fra sine plikter som hjelpebiskop.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) *1819
Kardinal Johannes von Geissel (1796-1864) *1837
Biskop Eduard Jakob Wedekin (1796-1870) *1849
Kardinal Paul Ludolf Melchers (1813-1895) *1858
Biskop Johannes Heinrich Beckmann (1803-1878) *1866
Biskop Daniel Wilhelm Sommerwerk (Jacobi) (1821-1905) *1871
Biskop Georg von Kopp (1837-1914) *1881
Biskop Johannes Christian Roos (1826-1896) *1885
Biskop Paul Leopold Haffner (1829-1899) *1886
Erkebiskop Thomas Nörber (1846-1920) *1898
Biskop Paul Wilhelm Keppler (1852-1926) *1899
Erkebiskop Karl Fritz (1864-1931) *1920
Erkebiskop Conrad Gröber (1872-1948) *1931
Biskop Albert Stohr (1890-1961) *1935
Biskop Josef Maria Reuss (1906-1985) *1954


== Litteratur ==
(de) Friedhelm Jürgensmeier: «ReuB, Joseph Maria.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 21, Duncker & Humblot, Berlin 2003, ISBN 3-428-11202-4, s. 459 f. (digitalisering).
Peter Reifenberg (Hrsg.), Annette Wiesheu: Weihbischof Josef Maria Reuß (1906–1985) zum 100. Geburtstag. Publikationen Bistum Mainz, Mainz 2007, ISBN 978-3-934450-28-8.


== Referanser ==
Marian Duś

Marian Duś (født 25. juni 1938 i Róża i Polen; død 9. september 2021 i Warszawa[1]) var en polsk katolsk prelat og hjelpebiskop i Warszawa.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Erkebiskopen av Warszawa og Gniezno, kardinal Stefan Wyszyński, ordinerte ham til prest for erkebispedømmet Warszawa den 9. juni 1968 etter hans teologiske utdannelse. De første årene arbeidet han som kapellan i Grójec, og etter doktorgraden i sosialvitenskaper var han prefekt ved bispedømmeseminaret i Warszawa og foreleser i sosiologi. I 1977 ble han sogneprest i sognet St. Peter og Paul og prost for kollegialkirken med samme navn i Pyry-distriktet i Warszawa. I 1979 ble han dekan for Piaseczno-dekanatet.


=== Biskop ===
Den 21. desember 1985 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Warszawa og titulærbiskop av Thenae. Erkebiskopen av Warszawa og Gniezno, kardinal Józef Glemp, bispeviet ham den 6. januar året etter; medkonsekratorer var Warszawas hjelpebiskoper Kazimierz Romaniuk og Władysław Miziołek.
Den 4. november 2013 innvilget pave Frans hans aldersmotiverte avskjedsanmodning. Han døde i Warszawa i en alder av 83 ården 9. september 2021 etter lang tids sykdom.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
Kardinal August Hlond (1881-1948) *1926
Kardinal Stefan Wyszyński (1901-1981) *1946
Kardinal Józef Glemp (1929-2013) *1979
Biskop Marian Duś (1938-2021) *1986


== Referanser ==
Kazimierz Górny

Kazimierz  Górny (født 24. desember 1937 i Lubień i Polen) var polsk katolsk prelat og biskop av Rzeszów.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter å ha fullført videregående skole i Kraków, gikk han inn på det lokale seminar og studerte teologi og filosofi. Hjelpebiskopen i Kraków, Karol Wojtyła, ordinerte ham til prest 29. juni 1960. I 1970, etter ti år i menighetspastoralt arbeid, fikk han spesielle oppdrag fra den da erkebiskop kardinal Wojtyła i metropolitankurien i Kraków.


=== Hjelpebiskop i Kraków ===
Den 26. oktober 1984 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Kraków og titulærbiskop av Pertusa. Paven bispeviet ham personlig den 6. januar 1985; medkonsekratorer var Eduardo Martínez Somalo, subsatitutt i Statssekreteriatat, og Duraisamy Simon Lourdusamy, sekretær for Kongregasjonen for folkenes evangelisering.
Han ble generalvikar for kardinal Franciszek Macharski.
Den 25. mars 1992 ble han utnevnt til den første biskop av det nyopprettede bispedømme Rzeszów og ble innført i embedet den 11. april 1992 i katedralen i Rzeszów.


=== Biskop av Rzeszów ===
Biskop Górny var medvirkende til grunnleggelsen av universitetet i Rzeszów.
Den 14. juni 2013 innvilget pave Frans hans aldersbetingede avskjedssøknad.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Biskop Kazimierz Górny (1937-) *1985


== Referanser ==
Stanisław Szymecki

Stanisław Szymecki (født 26. januar 1924 i Załęska Hałda i Katowice i Polen) er katolsk emeritert erkebiskop av Białystok.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Erkebiskopen av Reims, kardinal Emmanuel Célestin Suhard, ordinerte ham til prest den 3. juli 1947 i kapellet i Collège des Irlandais i Paris. Det polske presteseminar i den franske hovedstad var her siden 1945. Den apostoliske nuntius til Frankrike, erkebiskop Angelo Roncalli, overvar også denne ordinasjonsmessen. 
Da han kom tilbake til Polen i 1948, begynte han i menighetsssjelesorg. 
I 1961 returnerte han til Frankrike, hvor han tok doktorgrad i fundamentalteologi fra Institut Catholique de Paris. 
Fra 1968 til 1978 var han rektor ved presteseminaret i Kraków.


=== Biskop av Kielce ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Kielce den 27. mars 1981 og bispeviet ham den 12. april samme år i Det sixtinske kapell i Vatikanet; medkonsekratorer var Szczepan Wesoły, hjelpebiskop i Gniezno, og Jan Gurda, hjelpebiskop i Kielce. 


=== Erkebiskop av  Białystok ===
15. mai 1993 ble han utnevnt til erkebiskop av Białystok.
Den 16. november 2000 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Erkebiskop Stanisław Szymecki (1924-) *1981


== Referanser ==
Cretuliini

Cretuliini er en utdødd gruppe av biller som hører til gruppen snutebiller (Curculionoidea).


== Utbredelse i tid og rom ==
Gruppen levde i kritt-tiden, fra lokaliteter i Russland og på Grønland.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Schönherr, 1825
Underfamilien Erirhininae Schönherr, 1825
Stammen †Cretuliini Legalov, 2009
Slekten †Archiorhynchus Heer, 1874
†Archiorhynchus angusticollis  Heer, 1874
Slekten †Cretulio Legalov, 2009
†Cretulio nucula  Legalov, 2009
Slekten †Curculiopsis Handlirsch, 1907
†Curculiopsis cretaceus (Heer, 1874)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cretuliini hos Fossilworks
Lilleba von Blaume

Lilleba von Blaume eller Sangen om Lilleba von Blaume er et musikalsk verk av Ole Paus og Bjørn Kruse, omtalt som skuespill, suite, musikal eller rockeopera. Ole Paus har skrevet teksten til stykket i tillegg til musikken til den ene sangen, mens Bjørn Kruse har skrevet resten av musikken. Den ble skrevet i 1980 og urfremført på Henie Onstad Kunstsenter i april 1981. Ole Paus har kalt stykket et far-sønn-drama der faren er meget syk, og der faren og sønnen har kapslet seg inn i hver sin drøm. Aftenpostens anmelder Tor Marcussen skrev at «suiten var annonsert som en jazzkonsert, men musikken beveget seg langt utenfor snevre klassifiseringsrammer». Deler av verket ble urfremført i NRK fjernsynet i 1983 med Tor Stokke som faren og Øystein Selenius som sønnen.


== Referanser ==
Ditlev von Pentz

Ditlev von Pentz (1744–1821) var en dansk godseier og embetsmann. Han var et snaut år amtmann i Nordre Bergenhus før han fra 1781 til 1789 var den første amtmannen i Hedmark.Som amtmann i Hedmark tok han flere initiativ om kornmagasin, og til oppløsning av skogsameier. Da han forlot fylket var han upopulær for å ha krevd korngaver fra bøndene. Han ble i 1789 amtmann over Dronningborg, Silkeborg og Mariager amter, og fra 1793 til 1815 stiftsamtmann i Aalborg amt. I Danmark huskes han som energisk og reformivrig.
Mens han var i Hedmark bodde han på Ringnes gård i Stange.


== Referanser ==
Liste over NFL-mestere (1920–1969)

Ligamesterne i National Football League, før sammenslåingen av National Football League (NFL) og American Football League (AFL) i 1970, ble avgjort gjennom to forskjellige systemer. National Football League ble stiftet 17. september 1920 under navnet American Professional Football Association (APFA). APFA endret navn til National Football League i 1922, og har beholdt dette siden. Fra 1921 til 1931, ble ligamesteren utnevnt basert på sammenlagtresultat gjennom seriespillet, uten sluttspillkamper; kamper som endte uavgjort telte ikke mot seierprosenten. APFA ignorerte resultater i 1920-sesongen; Akron Pros, som avsluttet sesongen 8–0–3, ble utnevnt til ligaens første mestere etter en avstemning blant eierne. Canton Bulldogs vant to strake mesterskap fra i 1922 og 1923, og Green Bay Packers vant tre på rad fra 1929 til 1931.Etter 1932-sesongen stod det uavgjort mellom Chicago Bears og Portsmouth Spartans, og systemet ligaen hadde brukt kunne ikke avgjøre en ligamester. For å løse problemet ble det arrangert en sluttspillkamp; Chicago vant kampen og ligatittelen. Året etter ble ligaen delt opp i to divisjoner, og vinneren fra hver divisjon møttes i NFL Championship Game. I 1967 ble NFL og AFL enige om en sammenslåing etter 1969-sesongen; som en del av avtalen skulle ligamesteren i NFL fra 1966 til og med 1969 møte ligamesteren i AFL i et AFL–NFL World Championship Game fremt il sammenslåingen. NFL Championship Game ble avviklet etter 1969-sesongen og erstattet med NFC Championship Game. Vinneren i den kampen skulle møtte vinnerne av AFC Championship Game i Super Bowl for å avgjøre ligamesterne.Chicago Bears vant totalt åtte titler, og Cleveland Browns, Detroit Lions og New York Giants vant fire hver. Bears hadde den største seieren i en tittelkamp da de slo Washington Redskins 73–0 NFL Championship Game 1940; seks andre tittelkamper endte også uten poeng for ett av lagene. Philadelphia Eagles vant to tittelkamper på rad uten å tillate poeng for motstanderlaget, i 1948 og 1949. New York var vert for flest tittelkamper (åtte), og kampen med høyest tilskuertall var NFL Championship Game 1955 hvor 85 693 møtte opp i Los Angeles for å se Browns slå Rams 38–14.


== APFA/NFL-mestere (1920–1932) ==
Ligamesteren ble valgt basert på seierprosent. Tallet i parentes indikerer antallet ligatitler laget hadde vunnet opp til det året.

Merk: omstridte titler er markert med en stjerne (*)


== NFL-mestere (1933–1969) ==
Tallet i parentes indikerer antall ligatitler laget hadde på gitt tidspunkt, eller antallet tittelkamper i stadionet eller byen på gitt tidspunkt


== Totalt antall ligatitler (1920–1969) ==


== Se også ==
NFC Championship Game
AFC Championship Game


== Noter ==


=== Noter ===


=== Fotnoter ===


== Referanser ==
Ironman

Ironman er en distanse innenfor triatlon som består av 3800 meter svømming, 180 km sykling, og 42,2 km løping (maraton).


== Referanser ==
Elsa Dickman

Elsa Dickman Gippo (født 16. oktober 1918 i Kristiania, død 29. oktober 2005 i Missouri, USA) var en norsk forfatter, holocaustoverlever, utenrikskorrespondent og journalist. Hun var blant de jødiske flyktningene som kom seg over til Sverige i 1942. Der skrev hun den selvbiografiske romanen Korsveien, som ble først utgitt i Sverige i 1945, og i Norge året etter. Det er den første norske romanen om forfølgelsen av jødene.


== Biografi ==
Elsa Dickman Gippo var født på Grønland i Oslo som nest yngst i en søskenflokk på fem til Meyer Dickman og hustru Betty (f. Melin). Moren Betty døde i 1939. På det tidspunktet hadde Elsa fullført handelsgymnas og jobbet som kontorist.  
Under aksjonen mot de norske jødene høsten 1942 ble Elsas far Meyer og brødrene Herman, Sigurd og Rolle arrestert og overført til Berg fangeleir utenfor Tønsberg. Kun Rolle, som var gift med en ikke-jødisk kvinne, ble værende på Berg etter deportasjonen med Donau den 26. november 1942. Meyer, Herman og Sigurd gikk alle til grunne i Auschwitz. Elsa flyktet til Sverige med falskt grenseboerbevis i desember 1942. Her la hun press på svenske myndigheter for å få broren Rolle løslatt fra Berg og overført til Sverige (deres mor hadde vært svensk statsborger). Det lyktes hun med, og i januar 1944 kom også Rolle over grensen til Sverige.   
I Sverige skrev Dickman ned det hun hadde opplevd, og i 1945 ga hun ut den selvbiografiske romanen Korsveien. Boka ble først utgitt i Sverige, deretter i Norge på Aschehoug forlag året etter. Hun håpet å få boken utgitt i USA også, men slik ble det ikke.Hun flyttet til USA med sin mann Kristian Gippø i 1946, og ble værende der til sin død i 2005. I USA var hun først utenrikskorrenspondent for Dagbladet, deretter jobbet hun som regnskapsfører.  Ekteparet bosatte seg først i California, deretter i Oregon (1947 - 1960) før de flyttet tilbake til California. Elsa Dickman Gippo jobbet ved avdelingen for kunst- og humanistiske fag ved University of California, Berkeley fra 1960 til 1981. Ekteparet flyttet til St. Louis for å være i nærheten av sønnen og hans familie der. I 1990 ble Elsas barnebarn Jesse utsendt med den amerikanske marinen til Desert Storm, og de to brevvekslet mens Gulfkrigen pågikk. Gjennom sine brev fortalte Elsa sin historie. Etter å ha lest boken I slik en natt: Historien om deportasjonen av jøder fra Norge (1994)  
av Kristian Ottosen i 1994, samlet hun brevene "Letters to Jesse" til en selvbiografi. Selvbiografien ble skrevet på både norsk og engelsk, men den ble ikke utgitt. 
Steven Spielbergs "Shoah Foundation" intervjuet Elsa Dickman Gippo i august 1996.   
Høsten 2021 er Elsas historie tatt inn i boken Likvidasjonen av Synne Corell, og i 2022 ble det kjent at Elsa Dickman Gippo basert på DNA-test er tante til radioverten Jan Pedersen..
Elsa Dickman Gippos forfatterskap forvaltes nå av THE ELSA DICKMAN GIPPO LEGACY.


== Bibliografi ==
Korsveien. Oslo: Aschehoug. 1946. 


== Referanser ==