jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Corticeus longulus

Corticeus longulus er en skyggebille.


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, blankt ensfarget rødbrun skyggebille. Antennene er nokså korte og jevnt utvidet mot spissen (hele antennen kølleformet). Hodet er avrundet trapesformet med nokså store fasettøyne. Pronotum er avrundet, omtrent så langt som bredt, tett og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbbrede, jevnt, ikke radvis, punktert. Beina er rødbrune, nokså korte, ikke spesielt kraftige.


== Levevis ==
Arten lever i skog, der de gjerne finnes på barken av trær. Larvene utvikler seg i gangene til barkbiller (Ips acuminatus og Tomicus minor, også av og til andre arter) på døde furuer som står på solvarme lokaliteter.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt for det meste i Norden og Baltikum, med et tyngdepunkt i Sverige. I Norge er det noen få funn i Sør-Østlandet og i Sogn , og bestanden blir vurdert som sårbar .


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien boreskyggebiller, Diaperinae
Stammen Hypophlaeini Billberg, 1820
Slekten Corticeus Piller & Mitterpacher, 1783 - i Norge:
Corticeus longulus (Gyllenhal, 1827)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Corticeus longulus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Corticeus longulus hos Artsdatabanken 
(sv) Corticeus longulus hos Dyntaxa 
(en) Corticeus longulus hos NCBI 
(en) Kategori:Corticeus longulus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Alexander Joseph Brunett

Alexander Joseph Brunett (født 17. januar 1934 i Detroit, død 31. januar 2020 i Seattle) var en amerikansk katolsk prelat og biskop.
Brunett var biskop av Helena i Montana fra 1994 til 1997, og erkebiskop av Seattle fra 1997 til han gikk av i 2010. Etter pensjoneringen var han apostolisk administrator av bispedømmet Oakland i California fra 2012 til 2013.
Brunett døde 31. januar 2020 i Seattle i Washington i en alder av 86.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
Kardinal Giovanni Vincenzo Bonzano (1867–1927) *1912
Erkebiskop Edward Joseph Hanna (1860-1944) *1912
Erkebiskop John Joseph Cantwell (1874-1947) *1917
Biskop Joseph Thomas McGucken (1902-1983) *1941
Kardinal Timothy Finbar Manning (1909 -1989) *1946
Kardinal William Joseph Levada (1936–2019) *1983
Erkebiskop Alexander Joseph Brunett (1934–2020) *1994


== Referanser ==
Scaphidema metallicum

Scaphidema metallicum er en skyggebille.


== Utseende ==
En liten til middelsstor (4-5,5 millimeter), oval, blankt svart skyggebiller, ofte med litt metallisk glans. Antennene er utvidet mot spissen, hodet er rundet, bredere enn langt, pronotum avrundet trapesformeyt med markert siderand, dekkvingene ovale. Beina er rødbrune.


== Levevis ==
Arten lever i skog, der de gjerne finnes på fuktige, råtne trestammer av løvtrær, gjerne i åpen løvskog eller parker. De lever av sopp.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Europa og Sibir. I Norge er den funnet spredt over hele landet bortsett fra Vestlandet, den norske bestanden vurderes som livskraftig .


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien boreskyggebiller, Diaperinae Latreille, 1802
Stammen Scaphidemini Reitter, 1922
Slekten Scaphidema Redtenbacher, 1848 - 22 arter, i Norge:
Scaphidema metallicum (Fabricius, 1792)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UK Beetles - Scaphidema metallicum [2]
(en) Scaphidema metallicum i Encyclopedia of Life 
(en) Scaphidema metallicum i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Scaphidema metallicum hos Artsdatabanken 
(sv) Scaphidema metallicum hos Dyntaxa 
(en) Scaphidema metallicum hos Fauna Europaea 
(en) Scaphidema metallicum hos NCBI 
(en) Kategori:Scaphidema metallicum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Scaphidema metallicum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scaphidema metallicum – detaljert informasjon på Wikispecies
Neomida haemorrhoidalis

Neomida haemorrhoidalis er en skyggebille.


== Utseende ==
En nokså liten, avlang, blank skyggebiller. Hode, pronotum og bein er brunrøde, dekkvingene svarte. Antennene er utvidet mot spissen, hodet har et par korte, butte horn i pannen. Pronotum er avrundet, ganske fint og tett punktert, dekkvingene jevnbrede med kraftige punktstriper.


== Levevis ==
Arten lever i skog, der de gjerne finnes på knuskkjuker som vokser på død ved av bjørk eller bøk på varme steder. De borer i soppenes fruktlegemer.


== Utbredelse ==
Denne arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord, og østover til Sibir. Arten er vurdert som sterkt truet i Norge , der det er noen få funn i Østfold, Vestfold og Telemark .


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien boreskyggebiller, Diaperinae Latreille, 1802
Stammen Diaperini Latreille, 1802
Understammen Diaperina Latreille, 1802
Slekten Neomida Latreille, 1829 - i Norge:
Neomida haemorrhoidalis (Fabricius, 1787)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neomida haemorrhoidalis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Neomida haemorrhoidalis hos Artsdatabanken 
(sv) Neomida haemorrhoidalis hos Dyntaxa 
(en) Neomida haemorrhoidalis hos Fauna Europaea 
(en) Neomida haemorrhoidalis hos NCBI 
(en) Kategori:Neomida haemorrhoidalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Neomida haemorrhoidalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Vuolit Boratbokcájohka

Vuolit Boratbokcájohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Tana og er 19,5 kilometer lang. Elva har utspring fra nordsida av høydedraget Geinnodatoaivvit og renner mot nord til samløpet med Tana ved Boratbokcá, nederst i Storfossen.


== Referanser ==
Tenebrio obscurus

Tenebrio obscurus er en skyggebille som stort sett finnes inne i hus der den kan gjøre skade på tørre matvarer.


== Utseende ==
En middelsstor (14-17 millimeter), avlang, matt, mørk skyggebille. Den ligner mye på den nærtbeslektede stor melbille (Tenebrio molitor), men er mørkere på farge.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Skadedyr ==

Melbiller (slektene Tenebrio og Tribolium) er brysomme skadedyr på lagrede matvarer, særlig mel, kjeks, brødvarer og lignende. Deres tørketilpasninger gjør at de kan leve bare på tørt mel. Disse billene er lette å holde i kultur, og derfor er larvene deres, såkalte melormer, vanlig brukt som fôr til kjæle- og laboratoriedyr, også noen ganger til menneskeføde. Larver av denne blir spesielt oppdrettet som for til mindre krypdyr og amfibier som holdes som kjæledyr - de er mindre enn larvene til stor melbille og derfor av en mer passende størrelse for små dyr.


== Utbredelse ==
Denen arten har en kosmopolittisk utbredelse i hus. Arten har bare blitt registrert med sikkerhet én gang i Norge (i ytre Telemark) og det vurderes ikke som sannsynlig at den vil etablere seg her 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Tenebrionini Latreille, 1802
Slekten Tenebrio Linnaeus, 1758
Tenebrio obscurus Fabricius, 1792


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Tenebrio obscurus i Encyclopedia of Life 
(en) Tenebrio obscurus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tenebrio obscurus hos Artsdatabanken 
(sv) Tenebrio obscurus hos Dyntaxa 
(en) Tenebrio obscurus hos Fauna Europaea 
(en) Tenebrio obscurus hos ITIS 
(en) Tenebrio obscurus hos NCBI 
(en) Kategori:Tenebrio obscurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tenebrio obscurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hamarmart’n

Hamar Mart'n  er en festival som ble startet i 1956 og blir arrangert i Hamar, og er Hedmarks største festival med konserter, tivoli og deltagelse av lokale og nasjonale utstillere. Hamar Mart'n varer i fire dager og blir arrangert på høsten hvert år.
Det har også blitt laget en sang om Hamar Mart'n av Alf Prøysen – Næsning på Hamarmart'n


== Eksterne lenker ==
Nettsted
Juliettinus

Juliettinus er en slekt av stumpbiller. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien trestumpbiller, Dendrophilinae Reitter, 1909
Slekten Juliettinus Gomy, 2010Juliettinus aequatorius Gomy, 2010
Juliettinus africatus Gomy, 2010
Juliettinus kryzhanovskiji Gomy, 2010
Juliettinus loebli Gomy, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Juliettinus på GBIF [1]
(en) Juliettinus i Global Biodiversity Information Facility
Storfossen (Tana)

Storfossen (nordsamisk: Geavŋŋis eller Vuollegeavŋŋis, kvensk: Isokoski, finsk: Alaköngäs) er strykparti i elva Tana i Finnmark, hvor elva faller 25 meter, fra 39 til 14 meter over havet, over en strekning på 5,7 kilometer. Strykene begynner ved gården Bildán (Olderkroken) og ender nedenfor neset Goavddesgurnjárga.Store vårisganger utløses ofte av stor snøsmelting (høy temperatur) og regn med raskt økende vannføring. I Tana er det regelmessig isgang der ismassene presses gjennom det smale partiet ved Storfossen: ismassene kan pakke seg sammen i 5-10 meter tykkelse og skuelystne kommer tilreisende for å se.


== Referanser ==
Chrysetaerius

Chrysetaerius er en slekt av stumpbiller.


== Utseende ==


== Levevis ==
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i reirene/tuene deres. I alle fall én av artene er trolig knyttet til hærmaur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien maurstumpbiller, Haeteriinae Marseul, 1857 – ikke i Norge, bør trolig regnes til storstumpbillene. 111 alekter.
Slekten Chrysetaerius Reichensperger, 1923
Chrysetaerius iheringi Reichensperger, 1923
Chrysetaerius reichenspergeri Bruch, 1926


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Chrysetaerius i Encyclopedia of Life 
(en) Chrysetaerius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chrysetaerius hos ITIS
Birgitte Bonnesen

Birgitte Bonnesen (født 18. mai 1956 i Odder i Jylland i Danmark) er en dansk-svensk bedriftsleder. Mellom 2016 og 2019 var hun administrerende direktør i Swedbank og mellom 2017 og 2019 styreleder i det svenske bankforbundet.  
Hun studerte økonomi, engelsk og fransk ved Aarhus Universitet i 1979–1985 med en mastergrad i 1985. Bonnesen flyttet til Sverige i 1987 og begynte samme år å jobbe for Första Sparbanken, som senere skulle bli Swedbank.
I årene 2009–2011 var hun leder for bankens internrevisjon, mellom 2011 og 2014 var hun leder for Swedbanks virksomhet i Estland, Latvia og Litauen og fra 2015 leder for bankens virksomhet i Sverige. Hun var administrerende direktør i Swedbank 2016–2019. Bonnesen forsikret høsten 2018 om at Swedbank ikke har utenlandske kunder i Baltikum som kun flytter penger via banken.
På  SVTs Uppdrag granskning 20. februar 2019, som sendte et program om sin anmeldelse av Swedbanks kunder i Baltikum i tidligere år, ble Bonnesens tidligere uttalelser stilt spørsmål og hun ble tvunget til å trekke seg. 28. mars 2019.
Hun forlot også stillingen som styreleder i det svenske bankforbundet da hun fikk sparken
 som administrerende direktør i Swedbank. 23. mars 2020 kunngjorde Swedbank at styret ensidig hadde sagt opp avtalen om sluttvederlag til Bonnesen. Totalt ville Bonnesen fått sluttvederlag på 18 månedslønninger, cirka 21,5 millioner svenske kroner, ifølge bankens årsrapport.
Hovedanklager Thomas Langrot ved Ekobrottsmyndigheten i Sverige vedtok 4. januar 2020 å reise tiltale mot Bonnesen for grovt bedrageri, eller grov markedsmanipulasjon. Tiltalen gjelder Bonnesens uttalelser i 2018 og 2019 om bankens arbeid mot hvitvasking i Baltikum. Aktor hevdet at Bonnesen bevisst eller grovt uaktsomt spredte villedende informasjon som påvirket investorers vurdering av selskapet. Dette var første gang en tidligere administrerende direktør i en av de store svenske bankene ble tiltalt for forbrytelser begått i tjenesten.
Hovedforhandlingen i saken mot Bonnesen startet 4. oktober 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dansk topchef tiltalt i hvidvasksag i svensk storbank, berlingske.dk, 4. januar 2022
Norske Swedbank.
Epitoxus

Epitoxus er en slekt av stumpbiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore, bredt til avlangt ovale, ganske flate stumpbiller, gjerne mørke. Dekkvingene har tydelige punkstriper bare på sidene og dekker ikke hele bakkroppen.


== Levevis ==
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
Slekten Epitoxus Lewis, 1900


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Epitoxus i Encyclopedia of Life 
(en) Epitoxus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Epitoxus hos ITIS 
(en) Epitoxus hos NCBI
Børstad Gård

Børstad Gård består av Østre Disen og Børstad er en matrikkelgård (gnr. 4) i tidligere Vang, nå Børstad i Hamar kommune. Østre Disen ble i 1850-årene slått sammen med Børstad, og de to gardene fikk da felles gardsnummer i matrikkelen. Også Kluke (bnr. 2) er en gammal gard som er lagt under Børstad. Den samla eiendommen var rundt 1900 en av de største gardene i Vang. Litt seinere begynte imidlertid utparselleringa, slik at tallet på bruksnummer økte fra 9 i 1903 til 82 i 1950.


== Eksterne lenker ==
Garder i Hamar kommune
Reichardtia

Reichardtia er en slekt av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 5 millimeter), bredt sylindrisk, blankt svart stumpbille. Beina har sterkt utvidete, rødlige legger som har en tett kam av butte pigger langs bakkanten.


== Levevis ==
Arten lever på sandstrender der den kan finnes under oppskylte alger, ved død fisk eller negravet i sanden.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien speilstumpbiller, Saprininae Banchard, 1845) – 600 arter i 54 slekter, mange knyttet til sanddyner
Slekten Reichardtia Wenzel, 1944
Reichardtia pedatrix (Sharp, 1876)


== Eksterne lenker ==
(en) Reichardtia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Reichardtia hos ITIS
Sesongåpningen i langrenn i Finland 2021

Sesongåpningen i langrenn i Finland 2021, for sesongen 2021/22, ble arrangert i Muonio fra 12. til 14. november 2021.
Det ble gått sprint fredag, klassisk lørdag og fri teknikk søndag. 


== Resultater menn ==


=== Sprint klassisk ===

Noen andre norske plasseringer: Mattis Stenshagen (10), Maximilian Bie (11), Edvin Kristoffer Frost (22) og Hermann Fiksen (26). 


=== 15 km klassisk ===

Noen andre norske plasseringer: Torgeir Sulen Hovland (8), Daniel Stock (16), Eirik Sverdrup Augdal (20) og Vebjørn Moen (23). 


=== 15 km fri teknikk ===

Noen andre norske plasseringer: Daniel Stock (7), Eirik Sverdrup Augdal (18), Mikkel Arntsen (27), Edvin Kristoffer Frost (28) og Finn-Hågen Krogh (30).


== Resultater kvinner ==


=== Sprint klassisk ===

Noen andre norske plasseringer: Ingrid Mathisen (28) og Anette Kjellbergvik (31). Anna Svendsen vant både kvartfinalen og semifinalen, men endte på fjerdeplass i finalen.


=== 10 km klassisk ===

Noen andre norske plasseringer: Anna Svendsen (15), Ingrid Mathisen (20) og Julie Waltenberg (24).


=== 10 km fri teknikk ===

Noen norske plasseringer: Silje Theodorsen (10), Synne Arnesen (20), Julie Waltenberg (24) og Ingrid Mathisen (27).


== Kilder ==
Resultater mennSprint - 15 km klassisk - 15 km friResultater kvinnerSprint - 10 km klassisk - 10 km fri
Fijisella

Fijisella  er en slekt av fjærvinger.


== Utseende ==
Bittesmå (ca. 0,6-0,7 millimeter), smale, rødbrunlige fjærvinger. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, betydelig lengre enn bredt.


== Levevis ==
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Fiji.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Dvergfjærvinger, Nanosellini – omfatter de aller minste artene, små og slankbygde
Slekten Fijisella Hall, 1999Fijisella vituensis Hall, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fijisella i Global Biodiversity Information Facility 
Fijisella vituensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Zeagyrtes

Zeagyrtes er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.


== Utseende ==
Små, bredt ovale, tett hårete, brunlige mycelbiller. Kroppen er påfallende hårete med lange, oppstående hår. Sidekantene av pronotum og dekkvinger danner en kontinuerlig kurve.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Artene er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien Camiarinae
Stammen Agyrtodini
Slekten Zeagyrtes Broun, 1917
Zeagyrtes antennalis (Broun, 1880)
Zeagyrtes vitticollis Broun, 1917


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Zeagyrtes i Global Biodiversity Information Facility 
Zeagyrtes – detaljert informasjon på Wikispecies
Midtstranda

Midtstranda (1-101) er et næringsområdet i Åkersvika som ligger østover utenfor Hamar Sentrum med Ridabu i øst. 
Midtstranda lå tidligere i Vang kommune fram til kommunesammenslåing i 1992. Riksvei 25 og Europavei 6 er de to veiene som går gjennom Midtstranda. Rørosbanen går gjennom Midtstranda. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Zenocolon

Zenocolon er en slekt av mycelbiller.


== Utseende ==
En liten, tett hårete, blank, mørkbrunlig til svart mycelbille.


== Levevis ==
Biologien til disse artene er svært dårlig kjent.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien Camiarinae
Stammen Camiarini
Slekten Zenocolon Broun, 1917
Zenocolon laevicollis Broun, 1917


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Zenocolon i Global Biodiversity Information Facility 
Zenocolon laevicollis – detaljert informasjon på Wikispecies
Myrmicholeva

Myrmicholeva er en slekt av mycelbiller.


== Utseende ==
Små (3-4 millimeter), avlngt-ovale, blanke, gulbrune til svarte mycelbiller. Hodet har lange, tynne antenner og middelsstore, litt utstående fasettøyne. Pronotums og dekkvingenes ytterkanter danner nesten en kontinuerlig kurve. Dekkvingene har markerte punktstriper.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Australia inkludert Tasmania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien Camiarinae
Stammen Neopelatopini
Slekten Myrmicholeva Lea, 1910
Myrmicholeva acutifrons Lea, 1910
Myrmicholeva lata Lea, 1910
Myrmicholeva ligulata Lea, 1910
Myrmicholeva punctata Lea, 1910


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Myrmicholeva [1]
(en) Myrmicholeva i Global Biodiversity Information Facility 
Myrmicholeva – detaljert informasjon på Wikispecies
Åkersvikvegen

Åkersvikvegen (1-30)  er en gate gjennom Briskebyen  i Hamar kommune. Den går fra Vangsvegen til Stangevegen og krysser Rørosbanen med den 143 m lange Åkersvika bru. Åkersvikavegen passerer også Vikingskipet på Hamar.


== Galeri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Eunemadus

Eunemadus er en slekt av mycelbiller.


== Utseende ==
Små, ovale, mørke mycelbiller. Arten ligner overflatisk på slekten Catops.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Anemadini
Understammen Eunemadina
Slekten Eunemadus Portevin, 1914
Eunemadus chilensis Portevin, 1914


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Eunemadus i Global Biodiversity Information Facility 
Eunemadus – detaljert informasjon på Wikispecies
Olivinskog

Olivinskog er skog som vokser på ultramafisk grunn. Naturtypen er spesiell for Norge der det er kjent 19 lokaliteter i tre fylker med et totalareal på 7169 daa. Med ultramafisk grunn menes fattig til moderat kalkrik berggrunn med magnesiumsilikat og jernsilikat og innslag av tungmetallholdige mineraler som serpentin. Olivinskog er kjennetegnet ved et spesielt artsmangfold i markvegetasjonen og er oftest dominert av furu. Bregnen brunburkne og mange rødlistede sopparter forekommer i denne skogtypen.


== Litteratur ==
Dag Holtan (2008). Olivinskogene i Norge - en oppsummering av status og verdi (PDF). Møre og Romsdal fylke, areal- og miljøvernavdelinga. Rapport 2008: 06. ISBN 978-82-7430-162-7.