jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den mirakuløse pesthelbredelse i 1522

Den mirakuløse pesthelbredelsen i  1522 er ifølge en lokal romersk katolsk overlevering av en hendelse i Roma i dagene frem til den 20. august 1522 da den nådde sitt høydepunkt i Peterskirken i Roma. 


== Beskrivelse ==
Krusifikset ble venerert som undergjørende av troende i Roma etter en helt ødeleggende brann i San Marcello al Corso 23. mai 1519; krusifikset var da den eneste religiøse gjenstand som kom fra den helt intakt.Da den store pesten vendte tilbake til Roma forbød byens myndigheter prosesjoner for å forhindre folkeansamlinger og stanse smittespredning. Men mange troende trosset forbudet de foretok med kardinal Guillermo Raimundo de Vich y de Vallterra i ryggen en 16 dagers korsprosesjon fra kirken San Marcello al Corso, gjennom Romas gater, og til sist til Peterskirken. Det krusifikset de bar er det som senere er blitt oppbevart i Oratorio del Santissimo Crocifisso. Posesjonen startet den 4. august og varte til 20. august. Etter hvert som krusifikset ble båret gjennom et nabolag, ble befolkningen der helbredet fra byllepesten, og hvert nabolag ville derfor ha krusifikset hos seg så lenge som mulig. Da krusifikset ble båret inn i Peterskirken, heter det i denne lokale overleveringen, var hele Roma mirakuløst helbredet fra pesten, og folkemengden ropte: Miracolo! Miracolo!Krusifikset ble raskt gjenstand for en  ivrig folkelig venerasjon. Fire år etter, i 1526, ble Arciconfraternita del Santissimo Crocifisso in Urbe grunnlagt; dette var et brorskap som oppfordret til venerasjon av Det hellige kors av Jerusalem.


== Jubelårene ==
For å minnes dette påståtte mirakelet ble krusifiksprosesjonen gjentatt i de senere jubelårene, og navnet på de pavene som hadde utropt de respektive jubelårene ble påført på baksiden av trekrusifikset. 


== Koronavirusepidemien ==
Den 15. mars 2020 bad pave Frans foran trekrusifikset for at verden måtte bli skånet og den verdensomspennende koronaviruspandemien måtte ta slutt. Han gjentok dette utenfor Peterskirken den 27. mars. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mariano Armellini: Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX, Roma 1891, s. 257
Il disegno di oratori romani: Rilievo e analisi di alcuni tra i più significativi oratori di Roma (italiensk). Roma: Gangemi. 2011. ISBN 978-88-492-6493-7. 
Angela Negro: Oratorio del Santissimo Crocifisso, Novembre 1995, Roma Sacra: guida alle chiese della città eterna, Roma, Cosmofilm, 4, s32–34 ISSN 1126-6546
Slovenské stredohorie

Slovenské stredohorie («Det slovakiske sentralhøylandet») er et fjellområde sør i det sentrale Slovakia. Høyeste punkt er den utdødde stratovulkanen Poľana (1 457 moh.). Omtrent i sentrum av området ligger byen Zvolen.
Slovenské stredohorie hører til De indre Vest-Karpatene. I geomorfologisk sammenheng grenser området til Fatra-Tatra-området i nord og nord-vest, De slovakiske malmfjellene og Det sørslovakiske bekkenet i øst og Den pannoniske slette i sør og sørvest.
Slovenské stredohorie ble dannet i neogen som et resultat av omfattende vulkansk aktivitet.


== Inndeling ==
Vtáčnik
Pohronský Inovec (Hron Inovec)
Štiavnické vrchy (Štiavnicafjellene)
Kremnické vrchy (Kremnicafjellene)
Poľana
Ostrôžky
Javorie
Krupinská planina (Krupinafjellene)
Zvolenská kotlina (Zvolenbekkenet)
Pliešovská kotlina (Pliešovcebekkenet)
Žiarska kotlina (Žiarbekkenet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Slovenské stredohorie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bengalgribb

Bengalgribb (Gyps bengalensis) er en stor monotypisk åtselgribb i haukefamilien (Accipitridae). Arten er nært beslektet med hvitryggribben (G. africanus), men regnes som endemisk for Asia. Arten inngår i slekten Gyps, som består av åtte arter.


== Taksonomi ==

Hvitryggribb og bengalgribb, som av og til også blir regnet som konspesifikke, blir av og til klassifisert i slekten Pseudogyps, fordi disse to artene skiller seg fra de andre artene i slekten Gyps gjennom å ha kun 12 styrefjær i stjerten, mot de andre artene 14 styrefjær.


== Biologi ==
Bengalgribben har en kroppslengde på cirka 76–93 cm og veier typisk 3 500–6 000 g. Vingespennet utgjør cirka 205–220 cm.Fjærdrakten er gråhvit og mørk brun på oversiden. Undersiden er for det meste mørk. Halsen er relativt lang og nærmest sort med en hvit krans nederst. Hodet er lite, nærmest sort og utrustet med et kraftig nebb og lys dun på issen og nedover i nakken. Vingene er brede og stjerten, som er utrustet med 12 styrefjær, er kort.Bengalgribben er utbredt i en populasjon i det sørøstre Iran og en i Afghanistan (om enn kanskje irregulært), samt i østre deler av Pakistan og videre østover gjennom det aller meste av India og Nepal til det nordlige Myanmar og Yunnanprovinsen sør i Kina, samt også i spredte populasjoner i Indokina, tidligere også på Malayahalvøya.Arten habiterer i åpne habitat i lavlandet, spesielt i byer og landsbyer, såvel som i parker, reservater og nasjonalparker. Den regnes som nært knyttet til menneskelig aktivitet og er ofte å se på søppelfyllinger og rundt lokale slakterier og lignende.


== Inndeling ==
Inndelingen av haukefamilien følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), med unntak av underfamilien Aquilinae. Den følger den nye revisjonen til Lerner et al. (2017). HBW Alive bruker tribuset Gypini som synonym for Gypinae. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Eventuelle navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle.

Accipitridae, haukefamilien
Gypinae (Gypini), (åtselgribber)
Sarcogyps
S. calvus, rødhodegribb
Trigonoceps
T. occipitalis, hvithodegribb
Aegypius
A. monachus, munkegribb
Torgos
T. tracheliotos, øregribb
Necrosyrtes
N. monachus, hettegribb
Gyps
G. africanus, hvitryggribb
G. bengalensis, bengalgribb (monotypisk)
G. himalayensis, himalayagribb
G. fulvus, gåsegribb
G. rueppelli, skjellgribb
G. coprotheres, kappgribb
G. tenuirostris, teraigribb
G. indicus, indiagribb


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bengalgribb i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bengalgribb hos Artsdatabanken 
(en) Bengalgribb hos Fauna Europaea 
(en) Bengalgribb hos ITIS 
(en) Bengalgribb hos NCBI 
(en) Kategori:Gyps bengalensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gyps bengalensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gyps bengalensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Åke Fridell

Åke Fridell (født 23. juni 1919 i Gävle i Sverige, død 26. august 1985 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller.


== Filmer (utvalg) ==
1946 – Ungt blod (Det regnar på vår kärlek)
1948 – Främmande hamn
1949 – Bara en mor
1949 – Smeder på luffen
1950 – Hjärter Knekt
1951 – Frøken Julie (Fröken Julie)
1953 – Sommeren med Monika (Sommaren med Monika)
1955 – Sommernattens smil (Sommarnattens leende)
1955 – Luffaren och Rasmus
1957 – En drömmares vandring
1957 – Smultronstället
1957 – Det syvende segl (Det sjunde inseglet)
1958 – Bock i örtagård
1960 – Kärlekens decimaler
1962 – Nils Holgerssons forunderlige reise (Nils Holgerssons underbara resa)
1966 – Hemsøboerne (Hemsöborna) (TV-serie)
1971 – Badjävlar (TV)
1971 – Utvandrerne (Utvandrarna)
1972 – Ett resande teatersällskap (TV-serie)
1975 – Karl-Bertil Jonssons jul (Sagan om Karl-Bertil Jonssons julafton) (TV)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Åke Fridell på Internet Movie Database 
(sv) Åke Fridell i Svensk Filmdatabas 
(da) Åke Fridell på Filmdatabasen 
(da) Åke Fridell på danskefilm.dk 
(da) Åke Fridell på danskfilmogtv.dk 
(fr) Åke Fridell på Allociné 
(en) Åke Fridell hos The Movie Database
Erika Gubrium

Erika Gubrium er professor ved Institutt for sosialfag ved Oslomet – storbyuniversitetet.Hun har bakgrunn fra USA.


== Vitenskapelige publikasjoner ==
Et utvalg av Gubriums vitenskapelige publikasjoner:
Gubrium, Erika; Hansen, Helle Cathrine (2019). Klientifisering og generaliserte forestillinger om arbeidsaktiveringsløp. Aamodt, Hilde Anette; Dahl, Espen; Gubrium, Erika; Haldar, Marit; Hermansen, Åsmund (Red.). Sosialt arbeid og sosialpolitikk i samhandling. 17. s. 350-368. Fagbokforlaget.
Gubrium, Erika; Bekken, Wenche (2019). Holdninger til velferd. Bruk av dybdeintervju. Aamodt, Hilde Anette; Dahl, Espen; Gubrium, Erika; Haldar, Marit; Hermansen, Åsmund (Red.). Sosialt arbeid og sosialpolitikk i samhandling. 10. s. 212-225. Fagbokforlaget.
Aamodt, Hilde Anette; Dahl, Espen; Gubrium, Erika; Haldar, Marit; Hermansen, Åsmund (2019). Sosialt arbeid og sosialpolitikk i samhandling. ISBN 9788245023572. Fagbokforlaget.
Gubrium, Erika; Leibetseder, Bettina; Dierckx, Danielle; Raeymaeckers, Peter (2017). Investing in work: exclusionary inclusion in Austria, Belgium and Norway. International journal of sociology and social policy. Vol. 37.
Gubrium, Erika; Johnstone, Leah; Lødemel, Ivar (2017). Building Dignity?: Tracing Rights, Discretion, and Negotiation within a Norwegian Labor Activation Program. The International Journal of Social Quality. Vol. 6.
Raeymaeckers, Peter; Leibetseder, Bettina; Fluder, Robert; Gubrium, Erika; Dierckx, Danielle (2017). The ‘activation turn’ and the new horizontal division of labour at the local level. The case of social assistance services in Austria, Belgium, Norway and Switzerland. Martinelli, Flavia; Anttonen, Anneli; Mätzke, Margitta (Red.). Social Services Disrupted: Changes, Challenges and Policy Implications for Europe in Times of Austerity. Chapter 7. Edward Elgar Publishing.
Gubrium, Erika; Dhakal, Sabina; Sylvester, Laura; Gubrium, Aline C. (2016). Sisphyean Struggles: Encounters and Interactions within Two US Public Housing Programs. The International Journal of Social Quality. Vol. 6.
Gubrium, Erika; Pellissery, Sony (2016). Anti-poverty measures: The potential for shaming and dignity building through delivery interactions. The International Journal of Social Quality. Vol. 6.
Leibetseder, Bettina; Gubrium, Erika; Dierckx, Danielle; Fluder, Robert; Hauri, Roland; Raeymaeckers, Peter (2016). Subsidiarity and social citizenship: Social assistance schemes in Austria, Belgium, Switzerland and Norway. International Journal of Social Welfare. Vol. 26.
Muller, Ashley; Gubrium, Erika (2016). Researcher Linguistic Vulnerability: A Note on Methodological Implications. Qualitative Health Research. Vol. 26.


== Referanser ==
Du er sprø, Marikken

Du er sprø, Marikken (orig: Du är inte klok, Madicken) er en svensk barne- og familiefilm fra 1979 basert på Astrid Lindgrens bøker Marikken og Marikken och Junibakkens Pims. Filmen er regissert av Göran Graffman. Dette er den første filmatiseringen om Marikken. Det kom en oppfølgere: Marikken på Junibakken (1980).


== Handling ==
Madicken bor i en liten by i Midt-Sverige, året er 1916 og det er midt under første verdenskrig. Hun bor sammen med moren sin Kajsa, pappa Jonas, lillesøster Lisabet og deres tjenestejente Alva i et hus som kalles Junibacken. Det er vår og solen skinner, og Madicken er strålende glad. Hun har akkurat fått nye fine røde sandaler, som hun ønsker å bruke når hun skal være med på en sammenkomst - til tross for morens motsetninger.
Men Madicken avskyr sin stakkars og lusebefengte skolevenninne Mia, og synes Mia er den dummeste ungen på hele skolen – spesielt etter at Mia blant annet kaster en av Madickens sandaler på et bål. Mia utfordrer senere Madicken til å balansere på skolens takrygg. Madicken tar utfordringen, men Mia benytter også anledningen til å stjele penger fra rektors lommebok. Etterpå tilbyr hun alle, unntatt Madicken, sjokoladepraliner og deler ut bokmerker - og hun påstår at hun har fått pengene til dette fra faren sin som bor i Stockholm.
Men når Madicken blir avslørt, blir hun straffet av rektor med en stokk - hvor Madicken plutselig tar henne i forsvar. Om kvelden kommer Mia innom med sine siste sjokoladepraliner, som en gave til Madicken. Men Madicken kommer senere hjem fra skolen, med lus i håret. Senere forteller faren deres til Madicken og Lisabet at de snart skal få et lite søsken. Alle er forventningsfulle, spesielt Madicken og Lisabet som håper å få en lillebror.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Jonna Liljendahl – Marikken
Liv Alsterlund – Lisabet
Monica Nordquist – Mamma
Björn Granath – Pappa
Lis Nilheim – Alva
Sebastian Håkansson – Abbe Nilsson
Allan Edwall – Farbror Nilsson
Birgitta Andersson – Tant Nilsson
Yvonne Lombard – borgermesterinne
Fredrik Ohlsson – Hilding, borgermester
Kerstin Hansson – Mia
Cecilia Orlando-Willberg – Mattis
Sif Ruud – Linus-Ida
Björn Gustafson – Einar Berglund, doktor
Jan Nygren – lærer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Du er sprø, Marikken på Internet Movie Database 
(no) Du er sprø, Marikken hos Filmfront 
(sv) Du er sprø, Marikken i Svensk Filmdatabas 
(da) Du er sprø, Marikken i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Du er sprø, Marikken på MovieMeter 
(en) Du er sprø, Marikken på AllMovie 
(en) Du er sprø, Marikken på Rotten Tomatoes
Daniel David Palmer

Daniel David Palmer (født 7. mars 1845, død 20. oktober 1913), ofte omtalt som D. D. Palmer, var en canadisk alternativ behandler som ble opphavsmannen til den kiropraktikk. Han var født i Ontario i Canada, men da han var 20 år gammel flyttet familien hans til USA.
Palmer mente at menneskekroppen hadde en iboende naturlig helbredende kraft som ble distribuert gjennom nervesystemet. Han anførte at hvis et organ ikke fungerte optimalt, skyldtes det at nerveforbindelsen til dette organet ikke var optimalt, dette han kalte han for subluksasjon. Han anså kiropraktikk som en metode for å påvirke og gjenopprette denne forbindelsen. Han var spiritualist og hevdet at han hadde mottatt kunnskapen om kiropraktikk fra «den andre siden». Før han startet med kiropraktikk behandlet han pasienter med magnetisme.Mens legevitenskapen gjorde viktige oppdagelser der man kunne fastslå mikroorganismers opphav til sykdom, holdt Palmer fast på sin hypotese om at sykdom skyldtes sublukasasjoner. Han var en uttalt motstander av vaksinasjon og mente blant annet at vaksinen mot kopper var absurd.I 1906 ble Palmer dømt for å ha praktisert medisin uten lisens, og han sonet 17 dager i fengsel.


== Referanser ==
Dmitrij Tsjistjakov

Dmitrij Jurjevitsj Tsjistjakov (født 13. januar 1994) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Zenit St. Petersburg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Tsjistjakov – UEFA 
(en) Dmitrij Tsjistjakov – Transfermarkt 
(en) Dmitrij Tsjistjakov – WorldFootball.net 
(en) Dmitrij Tsjistjakov – Soccerway 
(en) Dmitrij Tsjistjakov – PlaymakerStats.com 
(en) Dmitrij Tsjistjakov – FBref
Maksim Beljajev

Maksim Aleksandrovitsj Beljajev (født 30. september 1991) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Arsenal Tula.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maksim Beljajev – UEFA 
(en) Maksim Beljajev – Transfermarkt 
(en) Maksim Beljajev – WorldFootball.net 
(en) Maksim Beljajev – Soccerway 
(en) Maksim Beljajev – EU-Football.info 
(en) Maksim Beljajev – FBref
Tore Midtvedt

Tore Midtvedt (født 24. februar 1934 i Horten) er en norsk spesialist i medisinsk mikrobiologi. Han er professor emeritus ved Karolinska Institutet i Stockholm.På sitt dødsleie  Midtvedts mor Tore om å begynne å studere medisin, noen han også bestemte seg for å gjøre. I 1967 publiserte han sin første vitenskapelige artikkel om tarmfloraens fysiologiske betydnng og siden har han fordypet seg i emnet. Han har blant annet forsket på diagnosen irritabel tarm (IBS) og hvordan transplantasjon av avføring kan bidra til å gjenopprette ubalanse i tarmfloraen. Han har også tatt til orde for å behandle fedme med samme metode.I 2011 tok Midtvedt den britiske skandaleforskeren Andrew Wakefield i forsvar i et debattinnlegg skrevet sammen med Geir Flatabø og Hanne Bjørg Walker, og hevdet at hans hypotese om en sammenheng mellom MMR-vaksinen og autisme ikke var avvist. Påstandene ble imøtegått av professor Stig Frøland. Midtvedt skrev også forordet i boka Folkefiender hvor antroposof og vaksinemotstander Trond Skaftnesmo forsøker å renvaske Wakefield. I 2015 var han oppnevnt som sakkyndig for en pasient som i Høyesterett fikk tilkjent erstatning for å ha utviklet sykdommen multippel sklerose etter å ha tatt MMR-vaksinen. Midtvedts påstander i retten om at en sammenheng var sannsynlig var avgjørende for dommen.Han har også gått ut mot plantemiddelet glyfosat og hevdet at det utgjør en trussel mot folkehelsen. I 2015 skrev Midtvedt forordet i boken «Takk for maten?» utgitt av homeopat Eva Fjeldstad der han stilte seg bak forfatterens påstander om at det meste av mat man får kjøpt i norske butikker forårsaker sykdom grunnet konserveringsmidler og desinfeksjonsmidler. Påstandene ble avvist av Mattilsynet.I 2018 ble Midtvedt utnevnt til ridder av første klasse av St. Olavs Orden.Midtvedt er medlem av Council for Nutritional and Environmental Medicine, en internasjonal organisasjon for alternativ behandling grunnlagt av norske Geir Bjørklund.'


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tore Midtvedt i Scholia
Ilzat Akhmetov

Ilzat Toglokovitsj Akhmetov (født 31. desember 1997) er em russisk fotballspiller som spiller for PFK CSKA Moskva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ilzat Akhmetov – FIFA 
(en) Ilzat Akhmetov – UEFA 
(en) Ilzat Akhmetov – Transfermarkt 
(en) Ilzat Akhmetov – national-football-teams.com 
(en) Ilzat Akhmetov – WorldFootball.net 
(en) Ilzat Akhmetov – Soccerway 
(en) Ilzat Akhmetov – EU-Football.info 
(en) Ilzat Akhmetov – PlaymakerStats.com 
(en) Ilzat Akhmetov – FBref 
(es) Ilzat Akhmetov – as.com
Adalbjörg Lilly Hauksdóttir

Adalbjörg Lilly Hauksdóttir (født 30. juli 2002) er en islandsk alpinist, som representerer klubbene Vikingur Reykjavik og Geilo IL. Hun trenes av Kristinn Bjornsson. 
Hauksdóttir går alpintlinja ved Norges Toppidrettsgymnas på Geilo.


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Hauksdóttir deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i storslalåm på Geilo i Norge, der hun kom på 43.-plass. Hun deltok i Junior-NM i alpint 2019 i desember 2018, og kjørte inn til 25.-plass i slalåmrennet der. Hun fikk sine første pallplasser i FIS-renn i april 2019, da hun fikk én andreplass i slalåm og én andreplass i storslalåm i Akureyri på Island. Hun kom på femteplass i storslalåm under Islandsk mesterskap i alpint 2019.


=== Sesongen 2019/20 ===
Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 34.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut, og fikk dermed ingen plassering i kombinasjonen. I storslalåm og slalåm kjørte hun ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adalbjörg Lilly Hauksdóttir – Olympedia 
(en) Adalbjörg Lilly Hauksdóttir – FIS (alpint) 
(en) Adalbjörg Lilly Hauksdóttir – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 28. mars 2020 hos Wayback Machine.
Zelimkhan Bakajev

Zelimkhan Dzjabrailovitsj Bakajev (russisk: Зелимхан Джабраилович Бакаев, født 1. juli 1996) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Spartak Moskva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zelimkhan Bakayev – UEFA 
(en) Zelimkhan Bakayev – Transfermarkt 
(en) Zelimkhan Bakayev – national-football-teams.com 
(en) Zelimkhan Bakayev – WorldFootball.net 
(en) Zelimkhan Bakayev – Soccerway 
(en) Zelimkhan Bakayev – EU-Football.info 
(en) Zelimkhan Bakayev – FBref
Liste over sigarettmerker

Liste over sigarettmerker er en oversikt over varemerker for sigaretter.


== Referanser ==
Angelo Moreschi

Angelo Moreschi (født 13. juni 1952 i Nave i provinsen Brescia i Italia, død 25. mars 2020 i Brescia) var en italiensk katolsk misjonær, biskop, ordensgeistlig og apostolisk vikar i et område vest i Etiopia.


== Liv og virke ==


=== Salesianer, prest ===
Moreschi inntrådte som 21-åring i salesianerordenen i Albarè, studerte teologi og filosofi i Chiari, avla den 1. september 1974 sine første ordensløfter og sine evige løfter 15. august 1980 i Cremisan ikke langt fra Bethlehem. Den 2. oktober 1982 ble han presteviet i Brescia.


=== Misjonær ===
Fra 1991 virket han som katolsk misjonær i Etiopia. Der grunnla han mange skoler, landbruks- og yrkesskoler.Han var provinsialrådgiver for sin ordens viseprovins Africa Ethiopia-Eritrea fra 1998 til 2001 og sogneprest i Dilla sør i Etiopia fra 1991 til 2000.


=== Biskop ===
Den 16. november 2000 utnevnte pave Johannes Paul II ha til apostolisk prefekt for det apostoliske prefektur Gambella, og han tiltrådte den 25. februar 2001. Da Gambella ble elevert til apostolisk vikariat den 5. desember 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titularbiskop av Elephantaris in Mauretania ogtil apostolisk vikar av Gambella. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Addis Abeba, Berhaneyesus Demerew Souraphiel C.M., den 31. januar 2010; medkonsekratorer var Tesfay Medhin av Adigrat, og Lorenzo Ceresoli M.C.C.J., emeritert apostolisk vikar av Awasa.
Biskop Moreschi fikk problemer med diabetes type 1 og måtte amputere et ben. Han var i sitt hjemland etter dette,og døde i mars 2020 i en alder av 67 under koronaviruspandemien av følgene av COVID-19. Hans orden priste i en nekrolog hans innsats for ungdom og de fattige.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Biskop Hailé Mariam Cahsai (1885-1970) *1951
Erkebiskop Asrate Mariam Yemmer (1904-1990) *1958
Kardinal Paulos Tzadua (1921-2003) *1973
Kardinal Berhaneyesus Demerew Souraphiel (1948-) *1998
Angelo Moreschi


== Referanser ==