jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sergej Muravjov-Apostol

Sergej Ivanovitsj Muravjov-Apostol (russisk: Сергей Иванович Муравьёв-Апостол, født 9. oktober [gammel stil: 28. september] 1796 i St. Petersburg, henrettet der 25. juli [gammel stil: 13. juli] 1826) var en russisk militær og dekabristopprører som ville styrte tsar Nikolaj I av Russland. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Muravjov tilhørte en ættegren som nedstammet fra en kosakkisk hetman ved navn Apostol. Han ble født i St. Petersburg som fjerde sønn av den russiske diplomat Ivan Muravjov-Apostol, forfatter og medlem av det russiske akademi som hadde vært ambassadør i Spania. Hans mor, Anna, var datter av en serbisk general, Simon Crnojević. Fire av hans slektninger ble også dekabrister: Hans brødre Ippolit Muravjov-Apostol og Matvej Muravjov-Apostol og hans fettere Nikita Muravjov og Artamon Muravyov.Sergej tilbragte barndommen i Hamburg og Paris, og ble så utdannet ved St. Petersburgs institutt for veiingeniører før han sluttet seg til den russiske hær.


=== Offiser ===

Han kjempet mot Napoleons invasjonsstyrker i 1812. Han deltok i slaget ved Vitebsk, slaget ved Borodino, slaget ved Tarutino, sleget ved Malojaroslavets, slaget ved Berezina, (og ble hedret ned tapperhetsutmerkelse for sin innsats der), slaget ved Leipzig (1813), og slaget om Paris (1814), som førte til at han mottok Sankta Annas orden av annen klasse.Etter napoleonskrigene tjenestegjorde han som porutsjik, og senere som kaptein i semjonovskijregimentet. Etter Semjonovskiregimentets oppstand i 1820 ble han i en alder av bare 27 år overført som oberstløytnant til Poltavaregimentet.


=== Dekabristopprøret ===
Han var oberstløytnant ved Tsjernigovregimentet (siden 1822) da i desember 1825 fremtrådte som en av lederne for dekabristopprøret. Han hadde vært en av grunnleggerne av de hemmelige selskaper Frelsesunionen og Vrelsesunionen, og en leder for det som senere ble kalt dekabristene i Tsarrikets sørlige del. Hav var koordinatoren av korrespondansen mellom det hemmelige selskap der i sør og det pro-polske Forente slaveres selskap. Muravjov-Apostol var forfatteren av dekabristenes Katekese og en svært artikulert talsmann for opprettelsen av republikk og for å avskaffe livegenskapet i Russland.Etter at dekrabristopprøret hadde slått feil i St. Petersburg utropte han den 5. januar 1826 (etter den julianske kalender fortsatt i desember) storfyrst Konstantin til tsar og inntok med noen kompanier soldater byen Vasilkov. Han ble da  hardt såret av et kardeskskudd i strid med keiserlige styrker. Ifølge en noe legendeaktig gjengivelse av begivenhetene hadde han problemer med å holde seg oppe i salen, så han beordret at han skulle festes til hesten med rep. Så ledet han sine styrker i et desperat angrep mot regjeringsstyrkenes artilleristillinger. Angrepet slo feil, og han ble tatt til fange den 15. januar hardt såret. 
Han ble henrettet i St. Petersburg ved hengning samme år.


== Referanser ==


== Kilder ==
Muraviev, 6. Sergej Ivanovitj M-Apostol i Nordisk familjebok (2. utgave, 1913)
Kathleen Lotherington

Kathleen Lotherington (født 21. mars 1950 i Oslo) er en norsk tegner og maler. Hun er bosatt og har atelier i Oslo.


== Utdanning ==
Lotherington var hospitant ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole fra 1969 til 1971, med Chrix Dahl som hovedlærer. Fra 1971 til 1977 var hun student ved Ecole Nationale Supèrieure des Beaux-Arts i Paris.


== Kunstnerisk virke ==


=== Utsmykninger og verk i offentlige samlinger ===
Oslo Kommunes Kunstsamlinger (1979)
Nasjonalmuseet Oslo (Riksgalleriet) (1984)
Rådhuset, Vestby kommune (2002)


=== Kollektivutstillinger ===
Lotherington har deltatt i flere kollektivutstillinger i løpet av sin kunstneriske karriere.

1969 – Unge Kunstneres Samfunds (UKS) Vårutstilling
1977 – Høstutstillingen
1978 – Høstutstillingen
1979 – Østlandsutstillingen
1981 – Unge Kunstneres Samfunds (UKS) Vårutstilling
1984 – Høstutstillingen
1987 – Østlandsutstillingen
1988 – Galleri F 15
1995 – Høstutstillingen
1984 – Høstutstillingen
1991 – Oslo Kunstsenter
1994 – Østlandsutstillingen
1995 – Høstutstillingen


=== Separatutstillinger ===
Lotherington har hatt separatutstillinger flere steder rundt om i Norge.

1984 – Galleri 27, Oslo
1987 – Galleri J.M.S., Oslo
1989 – Galleri F 15, Moss
1989 – Galleri Nikolai, Bergen
1991 – Galleri J.M.S., Oslo
1993 – Nes Kunstforening, Nes på Romerike
1998 – Oslo Kunstforening, Oslo
2008 – Galleri Kampen, Oslo
2011 – Galleri Kampen, Oslo
2014 – Galleri Kampen, Oslo
2017 – Galleri Kampen, Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Om Kathleen Lotherington i Norsk Kunstnerleksikon. Besøkt 24. januar 2019.
Lars Svensson (ornitolog)

Lars Gunnar Georg Svensson (født 30. mars 1941) er en svensk ornitolog. Han er spesialist på spurvefulger og hans feltguide til spurvefugler har kommet i flere utgaver siden 1970. Hans bok med integrert lydavspiller, Fuglesang: 150 norske fuglearter ble tiårets mestselgende naturbok i Norge for perioden 2008-2017.Han fikk en æresdoktorgrad fra Uppsala universitet i 2004, særlig for sine håndbøker som var basert på grundige feltstudier.


== Bibliografi ==
Collins Bird Guide, skrevet med Peter J. Grant, Killian Mullarney og Dan Zetterström
Identification Guide to European Passerines
Fuglesang 150 norske fuglearter – beskrivelse og lyder Cappelen-Damm 2011


== Referanser ==
Birgitte Strid

Birgitte Strid (født 1974) er en norsk teaterregissør som siden 2013 har vært teatersjef ved Nordland Teater.I 1999 ble hun uteksaminert fra Rose Bruford College i London. Hun etablerte kompaniet Oberon Teaterproduksjoner samme år.Hun ble utnevnt til teatersjef for Nordland Teater med tiltredelse i 2013. Dette er en åremålsstilling, og Strid fikk fornyet åremålet. I desember 2018 meddelte styret ved Nordland Teater at Strid hadde takket ja til å forlenge engasjementet ved teateret frem til utgangen av 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Birgitte Strid på nettstedet www.sceneweb.no. Besøkt 24. januar 2019.
DS «Skreia»

DS Skreia var et dampskip som ble ferdigstilt i 1902 ved Hamar Jernstøberi, av et skrog fra Rudolph de Linde i Grimstad og en dampkjele fra Vulkan Jernstøberi og mekaniske Verksted i Kristiania. Skipet ble ombygget flere ganger, første gang allerede i 1909. Da ble både skroget og overbygningen forlenget.
Skipet var Hamar Dampskibsselskabs andre, og gikk i rute på Mjøsa fram til 1956. Skipet var på 76,12 brutto registertonn, og kunne ta 136 passasjerer. Dampmaskinen var noe mindre enn den i D/S «Hamar», og D/S «Skreia» gikk derfor noe langsommere. Skroget var relativt flatbunnet, men skipet var velegnet til isbryting. Båten førte også post, og brukte en tid et treringet poststempel med nummer 254. I 1916 byttet man til et schweitzerstempel med teksten "Mjøsen D".Skipets mannskap var stabilt. Den første kapteinen sto om bord i 32 år.I 1954 gikk rederiet konkurs, og båten ble kjøpt av et aksjeselskap i Oslo. Men i 1956 fikk ikke båten fornyet godkjenning av Skipskontrollen, og D/S Skreia ble hugget opp i Hamar. Det eneste som er igjen, er den grønne styrbordslanterna, som er tatt vare på ved Mjøssamlingene på Minnesund.


== Referanser ==


== Kilder ==
Berg, Arne Julsrud (1996). Damp- og motorbåter på Mjøsa. Mjøssamlingene. ISBN 8299406706.
Pjotr Tsjaadajev

Pjotr Jakovlevitsj Tsjaadajev (russisk: Пётр Яковлевич Чаадаев), født 7. juni 1794 i Moskva, død 26. april 1856 samme sted) var en russisk filosof. 


== Biografi ==
Tsjaadajev var etter uavsluttede studier ved universitetet i Moskva gått inn i militæret, og kjempet under napoleonskrigene. Som militær i Semjonovskijregimentet, og hans opplevelser av hvordan  tsar Aleksander hadde håndstert et opprør i dette regiment i 1820, førte til at han sluttet i tjenesten og bidro til de holdninger han senere skulle legge for dagen.Tsjaadajev publiserte åtte Filosofiske brev om Russland i Frankrike i 1829, som sirkulerte i Russland som manuskripter i mange år. Hans arbeider kunne ikke publiseres i Russland på grunn av deres sterke kritikk av russisk politikk og Russlands betydning i verdenshistorien. 
Det viktigste budskapet i Tsjaadajevs Filosofiske brev var at Russland hadde sakket akterut etter de vesterlandske stater og ikke bidratt med noe til verdens utvikling. Tsjaadajev konstaterte at Russland måtte starte opp på nytt. Han rettet også kritikk mot Russlands intellektuelle isolering og sosiale underutvikling. Da det første (og det eneste under Tsjaadajevs livstid) av de Filosofiske brev ble publisert 1836 i den russiske avisen Teleskop, var dens redaktør i eksil i de nordligste delene av Russland. 
Tsjaadajevs ufordelaktige oppfatninger Russland gjorde at han først ble bedømts som sinnssyk, og hans neste arbeide hadde tittelen En gal manns forsvar (1837). 
De fleste av Tsjaadajevs arbeider er blitt redigerte av hans biograf, Mikhail Gersjenzon (to bind, Moskva, 1913–14), hvis studie av filosofen ble publisert i St. Petersburg i 1908.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tjaadajev, Petr Jakovlevitj i Nordisk familjebok (2. utgave, 1919)
Pusjkins skolekamerat og venn i Prosjekt Runeberg
Det syvende segl

Det syvende segl, (originaltittel: Det sjunde inseglet) er en svensk dramafilm  fra 1957 skrevet og regissert av Ingmar Bergman, med bland andre Max von Sydow, Bibi Andersson, Nils Poppe, Gunnar Björnstrand, Inga Landgré og Bengt Ekerot i hovedrollene.


== Handling ==
En desillusjonert ridder Antonius Block og hans kyniske ekvipator Jöns kommer tilbake fra korstogene for å finne hjemlandet deres herjet av Svartedauden. Ridderen møter Døden, som han utfordrer til en omgang sjakk - ​​og tror at han kan overleve så lenge spillet fortsetter. Spillet de starter fortsetter deretter gjennom historien. 


== Skuespillere ==
Gunnar Björnstrand som Jöns.
Bengt Ekerot som Døden.
Nils Poppe som Jof
Max von Sydow som en ridder ved navn Antonius Block.
Bibi Andersson som Mia, Jof's kone.
Inga Landgré som Karin, Block's kone.
Åke Fridell som en smed ved navn Plog
Inga Gill som Lisa, smedens kone.
Erik Strandmark som Jonas Skat
Bertil Anderberg som Raval, en tyv.
Gunnel Lindblom en stum ung kvinne.
Maud Hansson som en heks.
Gunnar Olsson som Albertus Pictor.
Anders Ek som en munk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det syvende segl på Internet Movie Database 
(no) Det syvende segl hos Filmfront 
(sv) Det syvende segl i Svensk Filmdatabas 
(da) Det syvende segl i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Det syvende segl på Allociné 
(nl) Det syvende segl på MovieMeter 
(en) Det syvende segl på AllMovie 
(en) Det syvende segl på Turner Classic Movies 
(en) Det syvende segl på Rotten Tomatoes 
(en) Det syvende segl på Metacritic
Neolucanus doro

Neolucanus doro er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (23-42 millimeter) og bred, blank, svart hjortebille. Det finnes to fargevarianter, én med svarte dekkvinger og én med brunrøde. Hannens kjever er omtrent så lange som hodet, knivformede med tenner langs innerkanten. Pronotum er avrundet, stort og bredt, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er noe hvelvede, litt innsunkne på sidene foran. Beina er svarte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Taiwan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Odontolabini
Slekten Neolucanus Thomson, 1862 – 57 arter
Neolucanus doro Mizunuma, 1994
Neolucanus doro doro Mizunuma, 1994
Neolucanus doro horaguchii Mizunuma, 1994


== Eksterne lenker ==
Ben's Beetle Breeding Pages - Neolucanus doro doro
Jean-Michel Maes og Alain Galant: Lucanidae du Monde - Neolucanus doro doro
Jean-Michel Maes og Alain Galant: Lucanidae du Monde - Neolucanus doro horaguchii
(en) Neolucanus doro i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neolucanus doro hos NCBI 
(en) Neolucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aporocassida

Aporocassida er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, blanke, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med svarte tegninger. Kroppens midtparti er gult med svarte tegninger, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest midt på dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er fint og nokså jevnt punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Artene lever på planter i vindelfamilien, kanskje også kurvplantefamilien.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Brasil, Bolivia, Paraguay og det nordlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Aporocassida Spaeth, 1952
Aporocassida aemula (Boheman, 1854)
Aporocassida graphica (Germar, 1824)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Aporocassida på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Aporocassida i Encyclopedia of Life 
(en) Aporocassida i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aporocassida hos ITIS 
Aporocassida – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tetracassis

Tetracassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
En middelsstor, bredt hjerteformet, blank, gulbrunaktig (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med svarte tegninger. Sett fra siden er den kjegleformet. Kroppens midtparti er gulbrunt med svarte tegninger som inkluderer fine, C- og S-formede streker (noe som gjør at midtaprtiet kan minne om kassen på en fiolin), de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen bredt hjerteformet, bredest foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er fint og nokså jevnt punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil (Minas Gerais).


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Tetracassis Spaeth, 1952
Tetracassis lyra (Spaeth, 1898)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Tetracassis på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Tetracassis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tetracassis hos ITIS 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bradycassis

Bradycassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, blanke, gulbrunaktige til svarte (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille, ofte med svarte tegninger. Sett fra siden er de høyt hvelvede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest i midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe spisst framskytende. Oversiden er grovt og kraftig punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Bradycassis Spaeth, 1952
Bradycassis agroiconotoides Borowiec, 2005
Bradycassis drewseni (Boheman, 1855)
Bradycassis globosa (Boheman, 1855)
Bradycassis globulipennis (Spaeth, 1926)
Bradycassis immersa (Spaeth, 1909)
Bradycassis matogrossoensis Swietojanska & Borowiec, 1996
Bradycassis piagularis (Spaeth, 1926)
Bradycassis romani (Spaeth, 1931)
Bradycassis rudis (Spaeth, 1926)
Bradycassis sandaricina (Boheman, 1862)
Bradycassis sordescens (Spaeth, 1926)
Bradycassis succosa (Spaeth, 1926)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Bradycassis på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Bradycassis i Encyclopedia of Life 
(en) Bradycassis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bradycassis hos ITIS 
Bradycassis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Reinhard Rürup

Reinhard Rürup (født 27. mai 1934 i Rehme, Kreis Minden, Gau Westfalen-Nord i det tredje rike, død 6. april 2018 i Berlin i Tyskland) var en tysk samtidshistoriker. Rürup var en av grunnleggerne av tidsskriftet Geschichte und Gesellschaft, og var medlem av Historische Kommission beim SPD-Parteivorstand.


== Referanser ==
Siri Keul

Siri Keul er en tidligere landslagsspiller for det norske landslaget i håndball. Keul spilte VM i håndball i 1971, 1973 og 1975, og var en viktig brikke for landslaget. Til sammen spilte hun 54 landskamper i perioden 1970–1976.Utenom karrieren i håndball, er hun lærer i fag som samfunnsøkonomi, økonomistyring og rettslære for videregående elever.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siri Keul – Norges Håndballforbund
Sergej Trubetskoj

Sergej Petrovitsj Trubetskoj (russisk: Сергей Петрович Трубецкой, født 29. august 1790 i Nizjnij Novgorod, død 22. november 1860 i Moskva) var en russisk militær.
Trubetskoj, som var stabsoberste og guvernør i Kiev, var en av organisatorene i dekabristenes politiske bevegelse. Han stod Nikita Muravjov nær i sine oppfatninger og ble utsett til dekabristenes leder og diktator ved dekabristopprøret den 26. desember 1825, men kom aldri til Petersplassen i St. Petersburg der opprøret fant sted - og søkte snart tilflukt i den østerrikske ambassade. Han ble til tross for dette dømt til døden for sin delaktighet i planen. Straffen ble omgjort til livstids tvangsarbeid i Sibir. Trubetskoj fikk imidlertid vende tilbake derfra i 1856.


== Referanser ==


== Kilder ==
Trubetskoj, 8. Sergjej Petrovitj i Nordisk familjebok (2. utgave, 1920)
Anne Lise Ådnøy

Anne Lise Ådnøy (født 30. august 1957) er biskop i Stavanger bispedømme. 
Hun var elev ved Stavanger katedralskole i årene 1973–1976.
Ådnøy var domprost i Stavanger fra 2011 til hun ble innsatt som biskop 17. mars 2019. Som domprost var hun allerede før dette fungerende biskop, etter at Ivar Braut gikk av i oktober 2018. Før hun ble domprost jobbet hun som prest i Stavanger og på Nordmøre.Ådnøy har bedt for at amerikanske kvinner skal ha rett til selvbestemt abort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV og presentasjon i forbindelse med nominasjonen til biskop
Valborg Sønstevold

Valborg Sønstevold (født 28. september 1889 på Vang, død 10. mai 1941 i Oslo) var en norsk arkivar og historiker. Sønstevold var tilknyttet Riksarkivet i Oslo fra 1930 og ble ansatt som arkivar i 1934. Hun arbeidet der frem til sin død. Hun utga et verk om Karl Marx og Friedrich Engels for Det norske arbeiderpartiet i 1920 og var senere medarbeider på flere historiske utgivelser.


== Bakgrunn og familie ==
Valborg Sønstevold var datter av lærer Johan Kristian Hansen Sønstevold og Jørgine Elisabeth Sønstevold (1852-1935). Hun ble født på Vang i Hedmark, men allerede i 1891 er familien flyttet til Trondheim og i 1900 hadde Sønstevold bosatt seg i Kristiania. Hun tok eksamen artium i 1910 og ble cand.philol. i 1920 med en avhandling om Marx og Engels. Hovedoppgaven ble utgitt av Arbeiderpartiet samme år.


== Historiker ==
Etter fullført hovedfag var hun medarbeider for verket Kristianias historie som ble utgitt av Edvard Bull. Sønstevold fullførte det siste bindet etter Bulls død i 1932. Hun var også bidragsyter til verket Den norske bokhandelens historie av Harald Tveterås.


== Bibliografi ==
Karl Marx og Friedrich Engels indtil 1848, Det Norske Arbeiderpratis Forlag, Kristiania 1920


== Referanser ==