jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vitenskapsåret 1462

Vitenskapsåret 1462 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1462.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
1. februar – Johannes Trithemius (død 1516), tysk abbed, leksikograf og kryptograf.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1516

Vitenskapsåret 1516 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1516.


== Oppdagelsesreiser ==
januar – Juan Díaz de Solís krysser som første européer Río de la Plata, på leting etter en passasje mellom Atlanterhavet og Stillehavet.


== Geografi ==
Duarte Barbosa fullførte skrivet (pt)«Livro», om India og det fjerne Østen.


== Fødsler ==
26. mars – Conrad Gesner (død 1565), sveitsisk naturhistoriker.
16. mai − Guglielmo Gratarolo (død 1568), italiensk lege og alkymist.
5. november – Martin Helwig (død 1574), schlesisk geograf.
Ukjent dato −
Realdo Colombo (død 1559), italiensk lege.
André Thevet (død 1590), fransk oppdagelsesreisende og geograf.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Yuval Noah Harari

Yuval Noah Harari (hebraisk: יובל נח הררי; født 24. februar 1976) er en israelsk historiker og professor ved historisk institutt på Det hebraiske universitetet i Jerusalem. Han har forfattet de populærvitenskapelige bestselgerne Sapiens. En kort historie om menneskeheten (2014), Homo Deus. En kort historie om i morgen (2016) og 21 tanker for det 21. århundre (2018). 
Harari skriver om «den kognitive revolusjonen» som skjedde for rundt 70 000 år siden, da homo sapiens utviklet språkferdigheter og strukturerte samfunn, steg til toppen av næringskjeden og bedre kunne mestre omgivelsene, hjulpet av jordbruksrevolusjonen og fremskyndet av den vitenskapelige revolusjonen. Bøkene hans undersøker også de mulige konsekvensene av en futuristisk bioteknologisk verden der intelligente biologiske organismer (mennesker) blir forbigått av sine egne kreasjoner. Han har uttalt at «homo sapiens slik vi kjenner dem vil forsvinne om et århundre eller så». Fri vilje, bevissthet, intelligens og lykke er temaer som blir behandlet i bøkene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Yuval Noah Harari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Devonshire Regiment

Devonshire Regiment var et regiment i British Army som tjenestegjorde under flere navn i flere konflikter og kriger fra 1685 til 1958, herunder boerkrigen, første verdenskrig og annen verdenskrig. I 1958 ble regimentet slått sammen med Dorset Regiment til Devonshire and Dorset Regiment, som i 2007 igjen ble slått sammen med Royal Gloucestershire, Berkshire and Wiltshire Regiment, Royal Green Jackets og The Light Infantry til det nye, store regimentet The Rifles.
Devonshire Regiment var infanteri av linjen, en betegnelse på de regulære fotsoldatene som ikke var tiraljører, milits eller lett infanteri.
Det hadde sin opprinnelse i 1685 da Henry Somerset, 1. hertug av Beaufort fikk mandat til å reise et regiment for å forsvare Bristol mot Monmouth-opprøret. Regimentet fikk navnet The Duke of Beaufort’s Regiment of Foot, eller Beaufort Musketeers.


== Referanser ==
Stemshesten

Stemshesten er et fjell innenfor Hustadvika i Romsdal i Møre og Romsdal fylke. Fjellet ligger nå i Hustadvika kommune, og dannet tidligere grense mellom kommunene Eide og Fræna. Fjellet er fra gammel tid sett på som et grensemerke mellom Romsdal og Nordmøre. Fjellet ligger ut mot havet, med et smalt parti synlig strandflatelandskap foran og det har derfor vært brukt som et landemerke for sjøfarende. Utenfor er det et grunt farvann med mange båer og skjær.
Sett fra havet, fra nord, er fjellet smalt og bratt. Sett fra øst, fra Atlanterhavsveien, ser man Stemshesten fra siden, som en lang buet rygg, med flere topper. Ryggen er ca. 6 km lang. Den nordligste toppen, med navnet Stemshesten, er. 532 meter over havet. Den høyeste toppen heter Melen og er 768 m. Mellom disse ligger Sjurvarden (667) og Skottenvarden (548).Fjellet kan langt på vei karakteriseres som en rauk som stikker opp fra strandflaten. På fjellets østside er botner med små innsjøer, Skavatnet og Skottenvatnet.
Ifølge Amund Helland er fjellet i sagaene kalt Stimr. Det nevnes ofte, bl.a. i fortellingene fra borgerkrigstiden i Norge. Stedsnavngranskere har antydet en mulig sammenheng mellom det latinske stimulus som betyr spiss kjepp  eller stav, og skulle bety noe som stikker fram. Stemshesten er egentlig navn bare på toppen som hever seg ytterst på fjellkammen.  Også navnet Melen brukes om hele fjellpartiet.
Stemshesten er mye benyttet til korte fotturer, og det ligger en hytte nær toppen. 


== Se også ==
Bremsneshatten
Kvernberget
Alden


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1372

Vitenskapsåret 1372 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1372.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1357

Vitenskapsåret 1357 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1357.


== Hendelser ==
John de Mandeville fullførte beretningen «The Travels of Sir John Mandeville», om reiser over 34 år til Egypt, India, Kina og Sentralasia. Teksten foreligger i ulike språkversjoner, og ble første gang publisert 1478.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1252

Vitenskapsåret 1252 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1252.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
1. august − Giovanni da Pian del Carpine (født om lag 1185), italiensk erkebiskop og oppdagelsesreisende.


== Referanser ==
Eudorus

Eudorus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke råtevedbiller. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, noe kraftige, ikke sagtakkede. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, bakhjørnene kort, spisst tilbaektrukne. Dekkvingene er nokså brede, jevnbrede med punktrader.
Larvene finnes i to hovedtyper: den ene ligner larver av praktbiller (Buprestidae), er sylindrisk og tynnhudet med frembryst-segmentet (prothorax) kraftig oppsvulmet; den andre typen er parallellsidig, ganske flat, hard (sterkt sklerotisert), hodet er hardt og kileformet. Begge typene har beina sterkt redusert eller helt manglende. Munndelene er også nokså sterkt redusert, og larvene kan trolig bare ta til seg flytende føde.


== Levevis ==
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen. De fleste norske artene står på Rødlisten over truede arter. De voksne billene kan fanges i ulike feller, men man finner dem sjelden. Dette kan skyldes at de er kortlivede, eller flyr lite, eller også at de er reelt sjeldne og truede arter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Java og i Malaysia, også på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller, Eucnemidae Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Orodotini Muona, 1993
Slekten Eudorus Laporte de Castelnau, 1835
Eudorus irianensis Lucht, 1999
Eudorus javanicus Laporte de Castelnau, 1835


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Eudorus i Global Biodiversity Information Facility 
Eudorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1337

Vitenskapsåret 1337 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1337.


== Hendelser ==
Wilhelm von Boldensele fullførte reiseberetningen «Liber de quibusdam ultramarinis partibus et praecipue de Terra sancta» (Boken om noen utenlandske deler, spesielt fra Det hellige land). Avignon.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Satoshi Yagisawa

Satoshi Yagisawa (八木澤 教司, Satoshi Yagisawa) (født 3. april 1975) en en japansk komponist, født i Tokyo, Japan.
Han er kjent for å ha skrevet orkestermusikk, kammermusikk og musikk for tradisjonelle japanske instrument. Musikken hans brukes ofte i forbindelse med Norgesmesterskapet for janitsjarkorps. 
Han opptrer som dommer i konkurranser og som gjestedirigent.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Satoshi Yagisawa
The New Basement Tapes

The New Basement Tapes er en britisk-amerikansk musikalsk supergruppe som ble dannet i 2014. Den består av medlemmene Jim James, Elvis Costello, Marcus Mumford, Taylor Goldsmith og Rhiannon Giddens. Gruppen er mest kjent for Lost on the River: The New Basement Tapes, sitt album fra 2014. Albumet består av låter basert på sangtekster Bob Dylan skrev i 1967, da han holdt på å komme til hektene etter en motorsykkelulykke i 1966. Han trakk seg tilbake fra det offentlige liv, og begynte å spille inn nylig komponerte musikkstykker, sammen med Robbie Robertson, Rick Danko, Richard Manuel, Garth Hudson (og senere, Levon Helm).
Gruppen er også omtalt i 2014 Showtime-dokumentaren Lost Songs: The Basement Tapes Continued.


== Historikk ==
The New Basement Tapes ble dannet i mars 2014, da de fem musikerne begynte å arbeide sammen med produsenten T Bone Burnett for å gi ut et nytt album, laget av sangtekster Bob Dylan skrev i 1967. Gruppen spilte låter inn i Capitol Records-studioet i over to uker. Gruppemedlemmene byttet instrumenter og vokalroller i de forskjellige låtene fra albumet. Albumet ble gitt ut av Electromagnetic Recordings i november 2014, via Harvest Records.For Showtime ble det laget en dokumentarfilm, Lost Songs: The Basement Tapes Continued. Den ble regissert av Sam Jones og inneholder et intervju med Bob Dylan. Dokumentaren handler om innspillingsprosessen og om historien bak oppdagelsen av de tapte sangtekstene. I dokumentarfilmen, spiller Johnny Depp en viktig rolle; han spilte gitar for låten Kansas City.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The New Basement Tapes på Discogs 
(en) The New Basement Tapes på MusicBrainz 
(en) The New Basement Tapes på Spotify 
(en) The New Basement Tapes på AllMusic
Boligpartner Arena

BoligPartner Arena, også kalt Storhamar Flerbrukshall, er et idrettsanlegg som ligger på Storhamar  i Innlandet, og er hjemmearena for håndballklubben Storhamar. Hallen benyttes også av blant annet Storhamar videregående skole og Wang Toppidrett Hamar.
Anlegget, som ligger ved siden av CC Amfi og Dovrebanen, sto ferdig våren 2015, og består av en idrettshall og dagligvarebutikk (Rema 1000).

Storhamar Håndball spilte tidligere hjemmekampene sine i Prestrudhallen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Boligpartner Arena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mandalskameratene i 1994

Sesongen 1994 spiller Mandalskameratene i 2. divisjon. MK havnet på en sisteplass ved sesongens slutt og rykket ned til 3. divisjon.


== Tabell ==
Lyn 2 rykket ned da førstelaget ikke klarte å rykke opp fra 1. divisjon


== Seriekamper ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 1994


== Cupkamper ==
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1994


== Se også ==
Mandalskameratene
2. divisjon 1994


== Eksterne lenker ==
rsssf.no
Saverio Bettinelli

Saverio Bettinelli (født 18. juli 1718 i Mantova, død 13. september 1808 i samme by) var en italiensk katolsk prest og forfatter opprinnelig tilhørende jesuittordenen, inntil den ble tvangsoppløst. Han ble også ansett som polyhistor, dramatiker, polemiker, dikter og litteraturkritiker.


== Liv og virke ==
Han ble kjent som en polyhistor,  dramatiker, polemiker, dikter og litteraturkritiker.Han underviste i flere italienske byer. Fra 1739 til 1744 underviste han i Brescia, kardinal Quirini, grev Mazzuchelli, grev Duranti og andre lærde, sannet et illustert akademi. Så dro han til Bologna for teologistudier. Tretti år gammel dro han til Venezia, der han ble professor i retorikk. Han ble superintendent ved adelskollegiet i Parma i 1751; med hovedansvar for studiene innen poesi og historie, teater og underholdningsfag. Der ble han i åtte år, skjønt med flere besøk til andre italienske byer, ofte på oppdrag innen jesuittordenen.
I 1758 la han ut på reiser gjennom Italia og de tyske land, så langt som til Strassburg og Nancy.
Etter jesuittordenens opphevelse (i 1773) måtte han oppgi sin undervisningsstilling i Modena.
Hans hovedarbeider er av litteraturkritisk karakter, eller betraktninger om samtidens kultur. I 1757 forfattet han brev såsom rettet til Vergil hvori han kritiserte Den guddommelige komedie av Dante Alighieri, og hevdet at «blant lærde bøker er det bare visse partier av Den guddommelige komedie som bør medtas, og disse utgjør ikke mer enn fem cantos»Voltaire skulle skatte hans idiosynkratiske oppfatninger.I 1766 skrev han Lettere inglesi hvori han behandler god smak og moderne litteratur. I Dell'entusiasmo delle belle arti, av 1769, der han hyller entusiasme som en fantasiens inspirasjonskilde i kunsten som en pre-romantisk tendens.Blant hans hoveverker er også en skisse over Italias fremskritt innen litteratur, vitenskap, edle kunster, industri og skikk og sed, under tittelen Risorgimento negli studi, nelle, Arti e ne' Costumi dopo di Mille.For øvrig har Bettinelli skrevet dikt (Le raccolte), tragedier (Gionata, Serse), avhandlinger i prosa over religiøse, moralske og estetiske emner samt litteraturhistoriske verker, som Il Risorgimento d'Italia negli studii, nelle arti e ne' costumi dopo il mille (2 bind, 1771). 
Hans samlede verker utkom i Venezia (1802, 24 bind).


== Verker ==
Saverio Bettinelli: Dieci Lettere di Publio Virgilio Marone scritte dagli Elisi all'Arcadia di  Rome sopra gli abusi introdotti nella poesia italiana, Venezia: Fenzo, 1758
Saverio Bettinelli: Dodici Lettere Inglesi sopra varii argomenti e sopra la letteratura italiana, Venezia: Pasquali, 1766
Opere edite e inedite in prosa e in versi dell'abate Saverio Bettinelli, Venezia: Presso Adolfo Cesare, 1799-1801, in 24 volumi [1]


== Referanser ==


== Kilder ==
Bettinelli, Saverio i Christian Blangstrup,Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1915)
EM i volleyball for kvinner 2011

EM i volleyball for kvinner 2011 ble arrangert i Italia og Serbia fra 23. september til 2. oktober 2011.
Vertsnasjonen Serbia vant sin første europamestertittel etter å ha slått Tyskland 3–2 i finalen. Tyrkia tok bronse etter å ha slått vertsnasjonen og regjerende europamester Italia 3–2 i bronsefinalen. Jovana Brakočević fra Serbia ble kåret til turneringens MVP.


== Arenaer ==


== Gruppespill ==


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Gruppe D ===


== Sluttspill ==


=== Playoff ===


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Se også ==
EM i volleyball for menn 2011


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside Arkivert 21. september 2020 hos Wayback Machine.
Resultater og plassering
Resultater på Todor66.com
Bøgh

Bøgh er et etternavn brukt på en norsk slekt som kom fra Kerteminde på Fyn i Danmark.

Nicolaj Seidelin Bøgh (1717–78) fra Trige, ble prest i Kerteminde,Christopher Benedict Bøgh (1773–1825) fra Kerteminde, ble fogd i Bergen 1804. Jurist som fikk jobb som fogd i Nordhordland og Voss i 1804. Stortingsmann. Gift Andrea Perbøl (1785–1859)
Ole Bøgh (1810–72) jurist, sorenskriver, politiadjutant. Gift 1836 Anne Sagen, dattera til Lyder Sagen, 2) i 1850 Laura Hveding, dattera til Jacob Hveding
Marie Bøgh (1838–1912) gift Odin Emil Henrikssen (1834–1910), bankdirektør i Trondheim
Finn Bøgh Henrikssen (1869–1946) redaktør i Bergens Tidende, gift Anna Jebsen, dattera til Peter Jebsen
Sverre Jebsen Bøgh Henrikssen (1898–) kjemiker
Leif Bøgh (1871–1945) diplomat gift Lydia Heiberg (1876–1950), dattera til Hjalmar Heiberg; se Heiberg
Albert Vilhelm Bøgh (1843–1927) skuespiller
Johan Bøgh (1848–1933) forfatter og museumsdirektør, gift Wenche Gran, søstera til Gerhard Gran
Christen Gran Bøgh (1876–1955) jurist og kulturpersonlighet, g. Ragndid Sømme Gude
Christiane Thorbjørg Bøgh (1811–62) gift Michael Sundt Tuchsen Fasting
Georg Frederik Christopher Fasting (1837–1914) skolemann og forfatter, g. Valgborg Tidemann
Christopher Benedict Fasting (1843–1922) stasjonsmester Nærbø, g. Rose Huun
Michael Sundt Tuchsen Fasting (1879–1953) stasjonsmester, g. Louise Larsen
Georg Fredrik Fasting (1903–87) arkitekt som tegnet en telefonkiosk
Kåre Fasting (1907–83) journalist og redaktør Nidaros (avis), g. Ruth Claussen
Vilhelm Frimann Christie Bøgh (1817–88) arkivar, lærer og teatermann i Trondheim, gift Jensine Dorothea Hille (1823–1914), søstera til biskop Arnoldus Hille
Vollert H. Bøgh (1855–1909) lege og politiker, gift Cecilie Bachke
Valgborg Bøgh (1862–) gift offiser Carl Oscar Munthe
Fredrik Julius Bøgh (1774–1844) fra Kerteminde
Waldemar Bøgh (1817–1905), kjøpmann i Trondheim gift Marie Harboe (1814–)
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Perothops

Perothops er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (10-25 millimeter), slanke råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, knapt halvparten så lange som kroppen. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, bredere enn langt, noe hvelvet, med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, med fine lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Slektene i denne arten er knyttet til ulike løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, med to arter ved vestkysten og én i den østlige delen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Perothopinae Lacordaire, 1857
Slekten Perothops Eschscholtz, 1836
Perothops cervinus Eschscholtz, 1836
Perothops mucidus (Gyllenhal, 1817)
Perothops witticki LeConte, 1857


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter. Besøkt 7.1.2020
Bilder av Perothops witticki
(en) Perothops hos ITIS
Onichodon

Onichodon er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små til middelsstore (7-17 millimeter), slanke, brunlige råtevedbiller, de fleste ligner spinkle smellere (Elateridae). Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, omtrent så langt som bredt, med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, med tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir noen ganger plassert i slekten Fornax.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
Slekten Onichodon Newman, 1838
Onichodon canadensis (Brown, 1940)
Onichodon downiei Muona, 2000
Onichodon orchesides Newman, 1838
Onichodon rugicollis (Fall, 1928)
Onichodon serraticornis (Fleutiaux, 1925) - Fiji, hører den hjemme her?
Onichodon wappesi Muona, 2000


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter. Besøkt 7.1. 2020
(en) Onichodon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Onichodon hos NCBI
Werner Kogler

Werner Kogler (født 20. november 1961 i Hartberg, Steiermark) er en østerriksk sosialøkonom og politiker (Die Grünen). Han ble 7. januar 2020 utnevnt som visekansler i Østerrike og minister for ungdom og sport, i Sebastian Kurz andre regjering.
Han ble talsperson for De grønne i Østerrike 17. oktober 2017, og var fra 22. oktober 2019 til 7. januar 2020 gruppeleder (tysk: Obmann) i Nasjonalrådet. Kogler var medlem av Nasjonalrådet fra 1999 til 2017 innvalgt fra Graz og toppkandidat for sitt parti i Østerrike ved Europaparlamentsvalget i 2019.  Han var også toppkandidat ved nasjonalrådsvalget i 2019, da hans parti kom inn i Nasjonalrådet etter å ha vært ute en valgperiode.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Werner Kogler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Werner Kogler på Twitter 
Werner Kogler på Facebook
Phlegon

Phlegon er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store (opptil 34 millimeter), noe brede, halvblanke, mørke råtevedbiller, ligner smellere (Elateridae). Hunnen av Phlegon chiriquensis er det største medlemmet i familien råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, hos hannene kan de ytterste leddene han kamaktige vedheng. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent rundet, noe bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har gjerne tydelige lengdestriper og er ganske tett hårete på sidene. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
Nesten ingenting er kjent om biolgien til denne slekten, og larvene er ukjente. Eksemplarer blir noen ganger fanget i lysfeller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til det nordlige Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Phlegoninae Muona, 1993
Slekten Phlegon Laporte de Castelnau, 1840
Phlegon buqueti >Laporte de Castelnau, 1840 - Trinidad og Tobago, Fransk Guyana, Colombia
Phlegon chiriquensis Otto, 2017  - Panama
Phlegon giganteus Fleutiaux, 1929 - Costa Rica
Phlegon herculeanus (Lacordaire, 1857) - Venezuela, Fransk Guyana, Brasil
Phlegon panamensis Otto, 2017 - Panama


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) råtevedbiller i Global Biodiversity Information Facility 
Phlegon – detaljert informasjon på Wikispecies