jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andrea Margrethe Langaard

Andrea Margrethe «Konken» Langaard, født Quisling, (1899–1977) var Vidkun Quislings kusine, sigarettfabrikant Conrad Langaards ektefelle. Hun hadde gjennom hele livet et spesielt tett forhold til Quisling, og omgangen med ekteparet Langaard var viktig da Quisling i årene før krigen opparbeidet kontakter blant kapitalsterke folk i Oslo-sositeten.
Hun var datter av Nils Andreas Quisling, i en familie med tette bånd. I den store fetter- og kusineflokken ble Vidkun Quisling en beundret eldstemann. Kusinen Andrea, kalt «Konken», kom til å stå ham spesielt nær gjennom hele livet.Da hun i 1924 giftet seg med tobakks-arvingen Conrad Langaard innebar det også at Quisling knyttet kontakt med en av Norges rikeste og innflytelsesrike menn. Gjennom sositets-ekteparet fikk han på 1930-tallet bredere kontakt i overklassen - bedre kontakter blant de bemidlede. Da Quisling og NS i 1936 hadde dratt i gang partiavisen - og underskuddsforetagendet - Fritt Folk, var Andreas ektemann Conrad Langaard blant de kapitalsterke utenfor partiet som bidro økonomisk for å redde avisdriften.Under krigen opprettholdt Quisling kontakten med Andrea og hennes barn, også i selskapelige sammenhenger. «Konken» var forholdsvis ivrig NS, to av ekteparets barn ble frontkjempere, en falt.Etter krigen var hun en støtte for Quislings enke Maria. Da enken holdt en forsiktig minnestund i leiligheten sin om kvelden da Quisling var henrettet i 1945 var Andrea Langaard en av de få tilstede - sammen med Halvor Holter, hans kone og tre ministerfruer. Da Quislings aske 14 år etter hans død ble utlevert til Maria Quisling i 1959 deltok Andrea - eller «Conken» som Maria kaller henne i sine etterlatte papirer - ved andakten som ble holdt i hjemmet.Etter at mannen døde i 1950 flyttet Andrea Margrethe Langaard inn på den fasjonable adressen Madserud allé 28, i en bolig som senere ofte ble kalt «Langaardvillaen». Det gedigne huset var blitt overtatt av  Langaard-familien i 1920-årene, og var da blitt rehabilitert ved arkitekt Arnstein Arneberg - utstyrt med nytt bad, verandaer med søyler over to etasjer og  egen garasje med portnerbolig. I villaen bodde «Konken» fram til sin død, i ulike perioder med sønnene Rasmus, Conrad, Jon og Nils.


== Referanser ==
Alfons Demming

Alfons Demming (født 29. februar 1928 i Südlohn i Münsterland i Tyskland, død 31. oktober 2012 i Münster i Tyskland) var en tysk katolsk prelat og hjelpebiskop i bispedømmet Münster.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alfons Demming var den sjette av syv sønner til ekteparet malermester Franz Demming og hans hustru Elisabeth. Hans nest yngste bror var pastor i Bork ved Lüdinghausen.Demming studerte filosofi ved daværende Konvikt Pius-Colleg og katolsk teologi ved Universitetet i Freiburg.


=== Prest ===
Han ble ordinert til prest 21. desember 1953 av biskop Michael Keller av Münster og virket først som kapellan i St. Jakobi i Coesfeld og St. Joseph i Selm. I 1959 ble han president og direktør for Pius-Colleg i Coesfeld, en internatskole for gutter på den tiden, som han utvidet til Bischöflichen Aufbaugymnasium (det senere St.-Pius-Gymnasium Coesfeld). I 1968 ble han sogneprest i Altenberge, Borghorst og Steinfurt. I 1970 og 1976 ble han valgt til dekan.


=== Titulærbiskop, hjelpebiskop i Münster ===
Pave Paul VI utnevnte ham til titulærbiskop av Gordus i 1976 og utnevnte ham til hjelpebiskop i bispedømmet Münster. Som regionalbiskop var han ansvarlig for Borken/Steinfurt-regionen. Han ble ordinert til biskop den 9. januar 1977 av biskopen av Münster, Heinrich Tenhumberg; medkonsekratorer var Münster-hjelpebiskopene Laurenz Böggering og Max Georg Freiherr von Twickel. 
I 1979 ble han kannik og i 1987 dekan ved St. Pauls katedral i Münster. På den tyske bispekonferansen var han medlem av Kommisjonen for sjelesorg. Han er grunnleggeren av stiftelsen «Afrikahilfe».
Den 30. april 1998 innvilget pave Johannes Paul II hans avskjedsbegjæring av helsemessige årsaker. Den 20. januar 2002 ble sølvbiskopsubileum feiret i Münster-katedralen i nærvær av biskop Reinhard Lettmann.Han døde etter lang tids sykdom som følge av hjerte- og nyreproblemer.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
Kardinal Josef Frings (1887-1978) *1942
Biskop  Michael Keller (1896-1961) *1947
Biskop Heinrich Tenhumberg (1915-1979) *1958
Biskop Alfons Demming (1928-2012) *1977


== Referanser ==
Den svarte hingsten (TV-serie)

Den svarte hingsten (orig: The Adventures of the Black Stallion) er en dramaserie som gikk på The Family Channel og YTV fra 1990 til 1993. Serien handler om en trener og ung rytter, spilt av Mickey Rooney og Richard Ian Cox. Serien var basert på bøker av Walter Farley.
Serien ble sendt på TV 2 fra 1992.


== Eksterne lenker ==
(en) Den svarte hingsten (TV-serie) på Internet Movie Database
David Hyde Pierce

David Hyde Pierce (født 3. april 1959) er en amerikansk skuespiller og komiker. 


== Liv og virke ==
Pierce var født I Saragota Springs, New York. Faren Hans George Pierce, var aspirende skuespiller, og moren Hans, Laura Marie Pierce, var forsikringsagent. Han er den yngste av fire barn. Han har to elder søstre, Barbara og Nancy og en elder bror, Thomas. Han adopterte mellomnavnet Hyde for og unngå forvirring med en annen skuespiller ved David Pierce. Som barn spilte Pierce ofte orgel som den lokale Bethesda Episcopal Church. Som barn deltok Pierce på All boys Sleppway sommerleiren Kabeyun, hvor de første begynte og opptre i deres leirproduksjoner av Gilbert og Sullivan og regisserte deres produksjon av H.M.S Pinafore


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Hyde Pierce – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Hyde Pierce – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Hyde Pierce på Internet Movie Database 
(sv) David Hyde Pierce i Svensk Filmdatabas 
(da) David Hyde Pierce på Scope 
(fr) David Hyde Pierce på Allociné 
(en) David Hyde Pierce på AllMovie 
(en) David Hyde Pierce hos Turner Classic Movies 
(en) David Hyde Pierce hos Rotten Tomatoes 
(en) David Hyde Pierce hos The Movie Database 
(en) David Hyde Pierce hos Internet Broadway Database 
(en) David Hyde Pierce hos Internet Broadway Database 
(en) David Hyde Pierce på Discogs 
(en) David Hyde Pierce på MusicBrainz 
(en) David Hyde Pierce på Spotify
Marvin Miller

Marvin Elliott Miller (født Marvin Mueller; 1913–1985) var en amerikansk skuespiller og sanger.
Han har blant annet gitt stemme i Disney-klassikeren Tornerose fra 1959.


== Filmografi ==

Tornerose (1959)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Marvin Miller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marvin Miller på Internet Movie Database 
(en) Marvin Miller hos The Movie Database 
(en) Marvin Miller hos Behind The Voice Actors
Quatermass II

Quatermass II er en britisk science fiction- og thrillerserie som gikk på BBC i 1955. Serien handlet om professor Bernard Quatermass som i kjølvannet av et merkelig meteorittregn oppdaget at vesener fra Mars var i ferd med å infiltrere maktpersoner på høyeste nivå i samfunnet, samt flere av hans nærmeste kolleger. Infiltrasjonen skjedde i form av parasitter som forvandlet mennesker til zombie-lignende skapninger der kolonisering av jorden var formålet. Hovedrollen ble spilt av John Robinson. Serien ble skapt av Nigel Kneale.Med temaet «invasjon - fra en usynlig fiende» spilte serieskaperen på frykten for kommunismen, som var sterk i befolkningen på den tiden. Han spilte også på frykten for atomalderen og speilet sin egen mistro til statsapparatet.Quatermass II ble svært populær og hadde 9 millioner seere på det meste.Den ble etterfulgt av Quatermass and the Pit. I 1957 kom en filmversjon kalt Quatermass 2 som var produsert av Hammer Film Productions og hadde Brian Donlevy i hovedrollen.


== Roller ==
(utvalg)

John Robinson: Professor Bernard Quatermass
Hugh Griffith: Dr. Leo Pugh, professorens medarbeider
Monica Grey: Paula Quatermass, professorens datter
John Stone: Captain Dillon


== Se også ==
The Quatermass Experiment (1953)
Quatermass and the Pit (1958–1959)
Quatermass (1979)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quatermass II på Internet Movie Database
Photuris

Photuris er  en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, gjerne brunlige lysbiller. Hos denne gruppen har vanligvis også hunnene fullstendige vinger og store fasettøyne.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Hunner i slekten Photuris etterligner lyssignalene til hunner i slekten Photinus og tilrekker seg dermed hanner fra denne slekten, men hannene blir så spist. Disse hunnene blir derfor gjerne referert til som "femme fatale fireflies".


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Photurinae Lacordaire, 1857
slekten Photuris Dejean, 1833 - ca. 120 arter


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Photuris i Encyclopedia of Life 
(en) Photuris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Photuris hos ITIS 
(en) Photuris hos NCBI 
(en) Kategori:Photuris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Photuris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Photuris – detaljert informasjon på Wikispecies
Oraklet i Dodona

Dodona i det nordvestlige Hellas var det eldste oraklet i antikkens Hellas og kan sannsynligvis dateres til det andre årtusen f.Kr. Den greske dikteren Homer (8. århundre f.Kr.) nevner Dodona både i Iliaden, bok XVI, linje 234, og i Odysseen, bok XIV, linje 327. Disse tidlige henvisningene beskriver Dodona som et orakel viet til Zevs. Med sin avsidesliggende plassering ble det likevel betraktet som det mest prestisjefylte oraklet nest etter oraklet i Delfi.
Aristoteles betraktet regionen rundt Dodona (i regionen Epirus) som en del av det gamle Hellas og det stedet hellenerne kom fra. Dodona forble et viktig religiøst senter fram til kristendommens inntreden i senantikken.


== Beskrivelse ==
I eldre kilder er det oppgitt at prestene og prestinnene i den hellige lunden tolket eikeløvets rasling for å gi sine orakelsvar. Homer (i Odysseen) skriver at ritualene ble utført av barfotede prester kalt Selloi som lå på marken og observerte raslingen i løvet og greinene. I nyere tolkninger hevdes det at det var hengt opp bronsegjenstander i trærne som ga fra seg lyder når vinden blåste. På den tiden da Herodot skrev om Dodona hadde kvinnelige prester kalt peleiader («duer») erstattet de mannlige prestene. Zevs' hustru ved Dodona var ikke Hera, men gudinnen Dione, hvis navn er en hunkjønnsutgave av «Zevs». Hennes status som en titaninne antyder at hun kan ha vært en mektig før-gresk guddom og kanskje den opprinnelige beboer av orakelet.


== Referanser ==
David Edgar

David Edgar kan være:

David Edgar (dramatiker) - engelsk dramatiker, født 1948
David Edgar (svømmer) - amerikansk svømmer, født 1950
David Edgar (fotballspiller) - canadisk fotballspiller, født 1987
Rhagophthalmus

Rhagophthalmus er en slekt av selvlysende biller som bare finnes i Asia. De ble tidligere regnet til samme familie som de amerikanske artene i familien Phengodidae, men er nå skilt ut som en egen gruppe. 


== Utseende ==
Hannene er nokså små, avlange, gulbrune til svarte biller med nokså tynt hupanser. Hodet har store fasettøyne og korte, trådformede antenner. Hunnene er mye større og larvelignende (neoteniske), gjerne gulaktige på farge.


== Levevis ==
Larver og hunner lever på bakken, gjerne mellom løvstrø. De er sannsynligvis rovdyr som eter snegler. Hannene flyr godt og blir gjerne tiltrukket til lys. I likhet med mange beslektede familier sender disse billene ut lys. Noen arter utmerker seg ved at de kan sende ut lys i flere farger.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Rhagophthalmidae
Slekten Rhagophthalmus Motschulsky, 1854


=== Liste over artene ===


== Eksterne lenker ==
(en) Rhagophthalmus i Encyclopedia of Life 
(en) Rhagophthalmus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhagophthalmus hos ITIS 
(en) Rhagophthalmus hos NCBI 
Rhagophthalmus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mastinocerus

Mastinocerus er en slekt av biller som bare finnes i den Nye Verden (Nord-, Mellom- og Sør-Amerika). Hunnene er larviforme, det vil si de ser ut som larver hele livet. Hunnene og larvene, av og til også hannene, har lysorganer og lyser i mørket, men dette lyset er permanent på og kan ikke reguleres. De kalles "glow-worms" eller "railroad worms" på engelsk, det siste fordi de ledd-delte hunnene med et lysorgan på hvert ledd kan minne om en nattog-vogn med opplyste vinduer. Larvene og hunnene er rovdyr som særlig angriper tusenbein, hannene tar trolig ikke mat til seg som voksne.


== Utseende ==
Hannene er nokså små (gjerne 3-4 millimeter), spinkle, gulaktige til svarte biller. Antennene er fjærformede, fasettøynene middelsstore, rundet utstående. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke bakkroppen eller flygevingene. 


== Levevis ==
Larvene og de voksne hunnene kryper rundt på bakken, mellom løvstrø og under bark, og fanger ulike slags leddyr. De synes ha en spesiell forkjærlighet for tusenbein. Hannene tar sannsynligvis ikke næring til seg som voksne. Hunnene sender ut feromoner, som de flyvende hannene med sine store antenner lett fanger opp. Det er etter alt å dømme feromonene, og ikke lyset hunnene sender ut, som leder hannene til dem. Man antar at lysets funksjon er som en advarsel overfor rovdyr om at disse dyrene er uspiselige. Phengodidene inneholder forskjellige slags giftstoffer. Dette er et eksempel på aposematisme, der et påfallende utseende (i dette tilfellet lys) advarer om gift.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika. 


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Phengodidae LeConte, 1861
Underfamilien Mastinocerinae
Slekten Mastinocerus Solier, 1849, 26 arter
Underslekten Mastinocerus (i snever forstand)
Mastinocerus araucanus Wittmer, 1963 
Mastinocerus atriceps (Pic, 1915)
Mastinocerus brevipennis Solier, 1849
Mastinocerus chilensis Wittmer, 1976 
Mastinocerus germaini (Pic, 1930) 
Mastinocerus itatiaianus Wittmer, 1963
Mastinocerus kuscheli Wittmer, 1976
Mastinocerus nigeropacus Wittmer, 1970
Mastinocerus nigriceps Wittmer, 1963
Mastinocerus nigricollis (Pic, 1915) 
Mastinocerus nigroapicalis (Pic, 1938)
Mastinocerus obscurus Wittmer, 1976
Mastinocerus patruelis (Pic, 1915)
Mastinocerus punctatus Wittmer, 1963
Mastinocerus ramosus (Gorham, 1881)
Mastinocerus ruficollis Wittmer, 1976
Mastinocerus travassosi Wittmer, 1963
Mastinocerus uruguayensis (Berg, 1886)
underslekten Paramastinocerus Wittmer, 1976
Mastinocerus ecuadoranus Wittmer, 1986 
Mastinocerus janeirensis Wittmer, 1976 
Mastinocerus marmoratus (Wittmer, 1996)
Mastinocerus ondulatus Wittmer, 1963 
Mastinocerus pauloensis Wittmer, 1963
Mastinocerus peruanus Wittmer, 1976


== Kilder ==
Branham, M. Glow-worms, Railroad-worms (Insecta: Coleoptera: Phengodidae). University of Florida, IFAS Extension nettside. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Mastinocerus i Encyclopedia of Life 
(en) Mastinocerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mastinocerus hos ITIS 
(en) Mastinocerus hos NCBI
Eulycus

Eulycus er en slekt av rødvinger der hunnene er larvelignende.


== Utseende ==
Hannene er små (2-3 millimeter), slanke, fint hårete, mørkbrune rødvinger. Antennene er slanke, trådformede, de sylindriske leddene med ganske lange hår. Pronotum er trapesformet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede uten opphøyde lengderibber, fint hårete.
Hunnene er ukjente, men det er sannsynlig at de er larvelignende (neoteniske).


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika (Kamerun, Gabon).


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Dexorinae Bocak & Bocakova, 1989
slekten Eulycus Kazantsev, 2018
underslekten Eulycus (i snever forstand)
Eulycus patruelis (Kazantsev, 2013)
underslekten Lobentis Kazantsev, 2018
Eulycus obscurus (Pic, 1936)
Eulycus telnovi Kazantsev, 2018


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Dixon of Dock Green

Dixon of Dock Green er en britisk politiserie som ble sendt på BBC fra 1955 til 1976. Serien handlet om George Dixon, en godt voksen politikonstabel som var ansatt ved den oppdiktede politistasjonen Dock Green på Londons østkant. Hovedrollen som Dixon ble spilt av Jack Warner, mens sentrale biroller ble spilt av Peter Byrne og Arthur Rigby. Serien ble skapt av Ted Willis. 
Seriens hovedkarakter ble introdusert i kinofilmen Den blå lykten fra 1950. Også her spilt av Jack Warner.Serien ble svært populær og hadde et ukentlig seertall på 14 millioner i sin storhetstid. Enkelte tv-anmeldere kritisert den for å være for nostalgisk og for lite realistisk, men til tross for for dette og økende konkurranse fra nye politiserier som No Hiding Place og Z-Cars holdt seertallene seg rimelig gode i mange år. Serien ble nedlagt i 1976. På dette tidspunkt hadde den blitt for utdatert og hovedrolleinnehaveren blitt for gammel.Flesteparten av episodene er antatt tapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dixon of Dock Green på Internet Movie Database
Macrolycinella

Macrolycinella er en slekt av biller der de fleste av artene lever i tropene, fem arter er funnet i Norge. De fleste er mer eller mindre røde på farge, dette er et signal om at de er usmakelige og giftige, såkalt aposematisme. En lang rekke insekter, både giftige og harmløse, etterligner rødvingene.


== Utseende ==
Små til middelsstore (4,5-7 millimeter), avlange biller. Pronotum er gjerne okergult, kan ha svarte tegninger, dekkvingene svarte, kan ha okergule tegninger. Bare hannene er kjent.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Mexico.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Dictyopterinae Houlbert, 1922
stammen Macrolycinellini Kazantsev, 2012
slekten Macrolycinella Pic, 1922
Macrolycinella bicolor Pic, 1922
Macrolycinella bicoloricollis Kazantsev, 2010
Macrolycinella bicoloripennis Kazantsev, 2010
Macrolycinella dichroma Kazantsev, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Hagastuveien

Hagastuveien kan vise til følgende veier eller gater i Norge:

Hagastuveien (Hole), vei i Hole kommune
Hagastuveien (Sarpsborg), vei i Sarpsborg kommune
Pakistan under Samveldelekene 2014

Pakistan deltok under Samveldelekene 2014 fra 23. juli til 3. august 2014 i Glasgow, Skottland. Det var den 12. gangen Pakistan deltok under samveldelekene.Bryteren Azhar Hussain var flaggbærer for Pakistan under åpningsseremonien.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Pakistan under Samveldelekene 2010

Pakistan deltok under Samveldelekene 2010 fra 3. til 14. oktober 2010 i Dehli, India. Det var den 11. gangen Pakistan deltok under samveldelekene.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Hagastuveien (Hole)

Hagastuveien (26, 27) er en vei på Røyse i Hole kommune. 
Veien er en sidevei til Gomnesveien, på vestsiden av denne, og ligger rett nord for Moloveien. Den går vestover ned mot Tyrifjorden og ender opp ved Hagastuveien 26, Hagastua. Veien ligger cirka 103 meter over havet ved avkjøringen fra Gomnesveien.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hagastuveien, Hole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons