jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Urbant landbruk

Urbant landbruk er private og offentlige aktiviteter knyttet til produksjon av mat, utvikling av grøntstruktur og sirkulær ressursbruk i byer og tettsteder. Blant annet balkongkasser og tak, til villahager, andelshager, parseller, hønsehold og bynære landbruksarealer er omfattet under urbant landbruk. Aktivitetene kombinerer ofte flere formål som undervisning, hobby, næringsutvikling og entreprenørskap, sosiale møteplasser, folkehelse, integrering, matkultur, naturmangfold, samt vern av matjord og grøntområder. Det omfatter også dyrking i pallekarmer, parseller, skolehager, private hager eller i nærmiljøhager. Mulige organiseringer er takhager og bakgårdshager, nærmiljøhager, parsellhagebruk eller andelslandbruk. Urbant landbruk kan i tillegg til matproduksjon være husdyrhold og birøkt eller planting av pollinatorfremmende arter.


== Fordeler ==
Urbane dyrkingsaktiviteter bidrar til å øke kunnskapen om matproduksjon, biologisk mangfold, jordliv og klima og miljø. Urbant landbruk sørger også for et variert og grønnere bylandskap samtidig som det bidrar til å verne om verdifull matjord og grøntarealer. Urbane dyrkingsaktiviteter skaper grønne møteplasser på tvers av alder, kjønn, kultur eller bosted. Dette bidrar til å skape relasjoner og møteplasser som fremmer integrering, folkehelse, matkultur, utdanning og entreprenørskap. Matproduksjon er ofte et middel for å nå disse målene.Det urbane landbruket er med på å synliggjøre det tradisjonelle landbruket i urbane og bynære områder. Dyrking av mat og småskala husdyrhold i byen synliggjør landbrukets funksjoner og verdier for byens befolkning og er med på å styrke forbindelsen mellom forbruker og landbruksnæringen.Ved å styrke urbant landbruk gir man byens befolkning tilgang til fersk og sunn mat og bidrar samtidig til resirkulering av avfall gjennom kompost, dette resulterer i en grønnere by som er mer motstandsdyktig mot klimaendringer. Urbant landbruk bidrar til økt matsikkerhet der befolkningen i urbane områder ikke har råd til å kjøpe den maten de trenger eller ikke har tilgang på utsalgssteder for fersk og sunn mat.


== Utfordringer ==
Miljø- og utviklingsorganisasjonen Spire peker på en rekke faktorer som utfordrer urbant landbruk i byer. Av disse nevnes fortetting, offentlige og private utviklingsinteresser og dårlig forvaltningen av byens arealer. Spire peker videre på tilstrekkelig tilrettelegging fra myndighetene, informasjonsarbeid og kartlegging og videreutvikling av aktuelle tomteareal som potensielle virkemidler for å fremme urbant landbruk og for bidra til at både dagens og morgendagens byer blir både grønnere og mer menneskevennlige.    Regjeringen lanserte 9. februar 2021 en nasjonal strategi for urbant landbruk ved navn «Dyrk byer og tettsteder - Nasjonal strategi for urbant landbruk».


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==
Vestini

Vestini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Hannene har lange, kamformede antenner og store fasettøyne. Artene er gjerne avlange, middelsstore og farghet i ulike kombinasjoner av rødt og svart.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i tropiske områder.


== Systematisk inndeling ==
Etter en ny inndeling blir bare slekten Vesta værende i Vestini, de andre slektene blir overført til den nye underfamilien Cladodinae .

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Amydetinae Olivier, 1907
stamme Vestini McDermott, 1964
slekt Cladodes Solier in Gay, 1849 - 19 arter
slekt Dodacles E. Olivier, 1885 - 16 arter
slekt Dryptelytra Laporte de Castelnau, 1833 - 14 arter
slekt Ledocas E. Olivier, 1885 - 8 arter
slekt Vesta Laporte de Castelnau, 1833 - 34 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Vestini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vestini – detaljert informasjon på Wikispecies
BLNO 2022/23

BLNO for menn 2022/23 er det øverste nivået i norsk basketball for menn i 2022/23-sesongen. Grunnserien startet 23. september 2022 og blir avsluttet mars 2023.


== Lagene ==


== Tabellen ==

Rediger her


== Kamper ==

Rediger her


== Sluttspill ==
Kilde: nif.no


== Se også ==
BLNO for kvinner 2022/23


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Skolehage

En skolehage er en liten hage som brukes og driftes av skolen. I skolehagen har elevene mulighet til å lære ved å gjøre. Her kan de kultivere jorda, dyrke grønnsaker og høste frukt. Skolehagen kan være en læringsarena i arbeidet med forskjellige fag, for eksempel naturfag og mat og helse.


== Referanser ==
Cratomorphini

Cratomorphini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Cratomorphini Green, 1948
slekten Aspisoma Laporte de Castelnau, 1833 - 72 arter, neotropisk
slekten Cratomorphus Motschulsky, 1853 - 40 arter
slekten Micronaspis Green, 1948 - 3 arter
slekten Pyractonema Melsheimer, 1846 - 15 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cratomorphini hos ITIS 
(en) Kategori:Cratomorphini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cratomorphini – detaljert informasjon på Wikispecies
Lamprocerini

Lamprocerini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lamprocerini E. Olivier, 1907
slekten Alecton Laporte, 1833 - 4 arter
slekten Lamprocera Laporte de Castelnau, 1833 - 18 arter
slekten Lucernuta Laporte, 1833 - én art
slekten Lucio Laporte, 1833 - 17 arter
slekten Lychnacris Motschulsky, 1853 - 33 arter
slekten Tenaspis LeConte, 1881 - 19 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lamprocerini hos ITIS 
(en) Kategori:Lamprocerini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lamprocerini – detaljert informasjon på Wikispecies
Sverre Varhaug

Sverre Varhaug fra Hinna i Stavanger var en norsk psykolog som gjennom tre tiår begikk seksuelle overgrep mot sine pasienter. 
Varhaug studerte klinisk psykologi i Nebraska i 1959, etter først å ha studert psykologi ved Universitetet i Oslo.Varhaug har hatt flere betrodde stillinger i det offentlige helsevesenet. I 40-årene toppet karrieren hans seg ved å bli sjefpsykolog ved det splitter nye sykehuset i Stavanger.Det første varselet mot Varhaug kom allerede i 1976. Han forklarte seg for helsedirektoratet, og forsvarte sin praksis med å ta på og beføle pasientene sine.  
Sverre Varhaug benyttet stor grad av manipulasjon overfor sine pasienter, ved blant annet å overbevise dem om at de hadde vært utsatt for seksuelle overgrep i barndommen, og at de måtte gjenoppleve dette for å huske traumene. 9. oktober 1980 blir Sverre Varhaug funnet skyldig i å ha misbrukt stillingen sin til å skaffe seg utuktig omgang med de to pasientene. Han ble dømt til to års betinget fengsel og mister autorisasjonen i to år. Men ingenting av dette stoppet Sverre Varhaug, og han fortsatte å behandle pasienter.2. november 2002 ble Sverre Varhaug funnet skyldig i å ha misbrukt stillingen sin til å skaffe seg utuktig omgang tre andre pasienter. Han dømmes til tre års fengselsstraff. Senere skal Høyesterett senke dommen til to år og seks måneder i fengsel, men tilkjenne de fornærmede en rekordstor erstatning på 7,5 millioner kroner til sammen.Varhaug flyttet til Spania og møtte ikke til soning ved Oslo fengsel 22. april 2003.
Han søkte om benådning på grunn av dårlig helse, men fikk avslag. Da politiet etterlyste Varhaug, viste det seg at han var beboer ved et aldershjem i Altea på Costa Blanca.Ni måneder etter at han skulle ha startet soningen, landet Varhaug på Gardermoen og meldte seg for soning i Oslo fengsel. Ni år senere døde Varhaug, 86 år gammel. Han ble bisatt i Alfaz del Pi, på Costa Blanca.
Ytterligere to pasienter tok kontakt med myndighetene etter rettssaken i 2002. I februar 2004 anmeldte en mann Varhaug for år med overgrep. I mai samme år tok en psykolog kontakt med politiet på vegne av en klient som også fortalte om overgrep Varhaug skal ha begått. Men ingen av sakene ble etterforsket. Den første ble trukket. Den andre saken fikk aldri saksnummer og heller ikke formell henleggelse. Årsaken var hensynet til Varhaugs helsetilstand, samt at han kun ville fått en ubetydelig tilleggsstraff.


== Kilder ==

https://www.vg.no/spesial/2021/grenselos-terapi/historien-om-varhaug/
Lampyrini

Lampyrini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede. Hunnene er larvelignende.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Gamle verden, med noen få representanter i Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lampyrini Latreille, 1817
slekten Afrodiaphanes Geisthardt, 2007 - 5 arter
slekten Diaphanes Motschulsky, 1853 - 99 arter, Afrika og Asia
slekten Lampyris Geoffroy, 1762 - 82 arter, Gamle verden
slekten Lychnobius Geisthardt, 1983 - én art
slekten Lychnuris Dejean, 1833
slekten Microlampyris Pic, 1956 - én art
slekten Microphotus LeConte, 1866 - 11 arter
slekten Nelsonphotus Cicero, 2006 - én art
slekten Nyctophila E. Olivier, 1884 - 39 arter, mest i Middelhavsområdet
slekten Ovalampis Fairmaire, 1898 - én art
slekten Paraphausis Green, 1949 - én art
slekten Pelania Mulsant, 1860 - 2 arter
slekten Petalacmis E. Olivier, 1908 - 2 arter
slekten Prolutacea Cicero, 2006 - én art
slekten Pyrocoelia Gorham, 1880 - 76 arter, Sørøst-Asia


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lampyrini hos Artsdatabanken 
(sv) Lampyrini hos Dyntaxa 
(en) Lampyrini hos Fauna Europaea 
(en) Lampyrini hos Fossilworks 
(en) Lampyrini hos ITIS 
(en) Kategori:Lampyrini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lampyrini – detaljert informasjon på Wikispecies
Lamprohizini

Lamprohizini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lamprohizini Kazantsev, 2010
slekten Lamprohiza Motschulsky, 1852 - 9 arter, mest i Europa
Lamprohiza bianchii Fanti, 2020
Lamprohiza boieldieui Jacquelin du Val, 1859
Lamprohiza delarouzei Jacquelin du Val, 1859
Lamprohiza foliacea Baudi, 1871
Lamprohiza germari (Küster, 1844)
Lamprohiza morio Baudi, 1875
Lamprohiza mulsantii (Kiesenwetter, 1850)
Lamprohiza paulinoi Olivier, 1884
Lamprohiza splendidula (Linnaeus, 1767)
slekten Phausis LeConte, 1851 - 10 arter, Nord-Amerika, kna også plasseres i Lucidotini
Phausis californica Fender, 1966
Phausis dorothae Fender, 1961
Phausis inaccensa LeConte, 1878
Phausis luminosa Fender, 1966
Phausis marina Fender, 1966
Phausis nigra Hopping, 1937
Phausis reticulata (Say, 1825) 
Phausis rhombica Fender, 1961
Phausis riversi LeConte, 1885
Phausis skelleyi Fender, 1961


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Uk Beetles - Lamprohiza splendidula [1]
(en) Lamprohizini hos ITIS 
(en) Kategori:Lamprohizini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Sørtreklippegrevling

Sørtreklippegrevling (Dendrohyrax arboreus) er en art i klippegrevlingfamilien (Procaviidae), der den inngår i gruppen med treklippegrevlinger (Dendrohyrax) sammen med tre andre arter. Arten er endemisk til Afrika, der den finnes i de tørre og semitørre skogene i Øst- og Sør-Afrika og lever i høyder fra lavlandet og opp til 4 500 moh. Arten er livskraftig.


== Taksonomi ==
Østtreklippegrevling (D. validus) ble tidligere regnet som en synonym til denne arten, men i dag regnes den helst som en selvstendig art (blant annet av IUCN).


== Biologi ==
Sørtreklippegrevlingen blir i snitt cirka 52 cm lang og veier typisk rundt 2,27 kg. Arten har semilang og myk pels, som er gråbrun til mørkebrun i fargen, og gjerne noe lysere på undersiden, der fargen kan variere fra lysere grå, og skittenhvit, til kanelbrun. Pelshårene blir lysere mot tuppene. Arten har en karakteristisk 2–4 cm lang rødbrun flekk på ryggen. Ørene har en krans av hvitt hår.
Arten er mest vanlig i fjellskoger opp mot 3 070 moh, men den finnes også i lavlandet langs kysten og på noe øyer utenfor. Sørtreklippegrevlinge, er folivor og eter et bredt utvalg av ulike sorter blader.


== Inndeling ==
Inndelingen følger i hovedsak IUCN Red List of Threatened Species, version 2022-1, men med tillegg av én nyoppdaget art, i henhold til Oates et al. (2022).

Afrotheria, afrodyr
Paenungulata
Hyracoidea, klippegrevlinger
Procaviidae, klippegrevlingfamilien
Dendrohyrax, treklippegrevlinger
D. arboreus, sørtreklippegrevling
D. validus, østtreklippegrevling
D. interfluvialis, (benintreklippegrevling eller bjeffetreklippegrevling)
D. dorsalis, vesttreklippegrevling
Heterohyrax
H. brucei, flekklippegrevling
Procavia
P. capensis, kappklippegrevling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sørtreklippegrevling i Encyclopedia of Life 
(en) Sørtreklippegrevling i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sørtreklippegrevling hos Fossilworks 
(en) Sørtreklippegrevling hos ITIS 
(en) Sørtreklippegrevling hos NCBI 
(en) Kategori:Dendrohyrax arboreus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dendrohyrax arboreus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dendrohyrax arboreus – detaljert informasjon på Wikispecies
Cydistinae

Cydistinae er  en gruppe av biller. Disse billenes systematiske plassering har vært noe av et mysterium, men nye undersøkelser av DNA tyder på at de hører til i familien Phengodidae.


== Utseende ==
Små, avlange biller med fjærformede antenner. De kan minne om lysbiller (Lampyridae). Hudpanseret er forholdsvis tynt og mykt, på farge er de gjerne rødlige. Hodet er middelsstort, firkantet med rundet utstående fasettøyne. Hos hannene er antennene fjærformede, hvert ledd med to utskudd. Pronotum er firkantet, dekkvingene er nokså korte og dekker ikke mesteparten av den lange, slanke bakkroppen. Flygevingene stikker ut et stykke bak dekkvingene. Beina er forholdsvis korte. Hunnene er ukjente, men det er sannsynlig at de er larvelignende (neoteniske), larvene og hvor de lever er også ukjente.


== Levevis ==
Ingenting er kjent om biologien til disse billene.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Lilleasia, Levanten og Iran.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen har tidligere vært plassert blant annet i familien Lampyridae.

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien Phengodidae
underfamilie Cydistinae Paulus, 1972
slekten Cydistus Bourgeois, 1885
Cydistus chindaaricus Bolívar y Pieltain, 1913
Cydistus escalerai Bolívar y Pieltain, 1913
Cydistus nigripennis Wittmer, 1979
Cydistus persicus Bolívar y Pieltain, 1913
Cydistus reitteri Bourgeois, 1885
Cydistus zurcheri Bourgeois, 1908
slekten Microcydistus Kundrata et al, 2019Microcydistus minor (Bolívar y Pieltain, 1913)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cydistinae hos NCBI
Bekkegata (Hamar)

Bekkegata er en gate på Hamar. Gata går fra Strandgata  til Folkestads gate, og har fått navnet sitt av at den ledet til bekken som markerte grensa mellom eiendommene til gårdene Holset og Storhamar.


== Eksterne lenker ==
Bekkegata på lokalhistoriewiki.no
Lucidotini

Lucidotini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lucidotini Lacordaire, 1857
understammen Dadophorina Olivier, 1907
slekten Dadophora Olivier, 1907 - én art
understammen Lamprigerina McDermott, 1964
slekten Lamprigera Motschulsky, 1853 - 22 arter
understammen Lucidotina Lacordaire, 1857
slekten Lucidota Laporte, 1833 - 168 arter
slekten Pristolycus Gorham, 1883 - 15 arter
slekten Uanauna Campello-Gonçalves, Souto, Mermudes & Silviera, 2019 - én art
understammen Photinina LeConte, 1881
slekten Alychnus Kirsch, 1865 - én art
slekten Callopisma Motschulsky, 1853 - 23 arter
slekten Ellychnia LeConte, 1851 - 14 arter
slekten Erythrolychnia Motschulsky, 1853 - 13 arter
slekten Heterophotinus Olivier, 1894 - 18 arter
slekten Microdiphot Barber, 1941 - 3 arter
slekten Microphotus LeConte, 1866 - 11 arter
slekten Paraphausis Green, 1949 - 2 arter
slekten Phausis LeConte, 1851 - 10 arter, Nord-Amerika, kan også plasseres i Lamprohizini
Phausis californica Fender, 1966
Phausis dorothae Fender, 1961
Phausis inaccensa LeConte, 1878
Phausis luminosa Fender, 1966
Phausis marina Fender, 1966
Phausis nigra Hopping, 1937
Phausis reticulata (Say, 1825) 
Phausis rhombica Fender, 1961
Phausis riversi LeConte, 1885
Phausis skelleyi Fender, 1961
slekten Phosphaenopterus Schaufuss, 1870 - 2 arter
slekten Phosphaenus Fourcroy, 1785 - 4 arter
slekten Photinus Laporte, 1833 - ca. 450 arter
slekten Pyropyga Motschulsky, 1852 - 22 arter
slekten Robopus Motschulsky, 1853 - 50 arter
slekten Ybytyramoan Silveira & Mermudes, 2014 - 3 arter
slekten Ankonophallus Zaragoza-Caballero & Navarrete-Heredia, 2014 - 5 arter
slekten Aorphallus Zaragoza-Caballero & Gutierrez-Carranza, 2018 - 2 arter
slekten Calotrachelum Pic, 1930 - 2 arter
slekten Dilychnia Motschulsky, 1853 - 7 arter
slekten Jamphotus Barber, 1941 - én art
slekten Lucidina Gorham, 1883 - 28 arter
slekten Lucidotopsis McDermott, 1960 - 3 arter
slekten Luciuranus Silveira, Khattar & Mermudes, 2016 - 8 arter
slekten Macrolampis Motschulsky, 1853
slekten Mimophotinus Pic, 1935 - én art
slekten Oliviereus Pic, 1930 - én art
slekten Photinoides McDermott, 1963 - 4 arter
slekten Platylampis Motschulsky, 1853 - 6 arter
slekten Pseudolychnuris Motschulsky, 1853 - 2 arter
slekten Pyropygodes Zaragoza-Caballero, 2000 - én art
slekten Rufolychnia Kazantsev, 2006 - én art


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucidotini hos Fossilworks
Østtreklippegrevling

Østtreklippegrevling (Dendrohyrax validus) er en art i klippegrevlingfamilien (Procaviidae), der den inngår i gruppen med treklippegrevlinger (Dendrohyrax) sammen med tre andre arter. Arten er endemisk til Afrika, der den bare finnes et begrenset område i Øst-Afrika. Arten er nær truet.


== Taksonomi ==
Østtreklippegrevling ble tidligere regnet so et synonym til sørtreklippegrevling (D. arboreus), men i dag regnes den helst som en selvstendig art (blant annet av IUCN).


== Biologi ==
Østtreklippegrevlingen er et lite, rundt marsvinlignende pattedyr med tett, myk pels og butte, beneglede tær. De veier i gjennomsnitt 2,75 kg og måler cirka 470–558 mm. Halen er knapt merkbar. Pelsen er variabel, med en ryggfarge som spenner fra kanelbrun til svartaktig, og en blekere underside. Enkelte har også en karakteristisk duftkjertel på ryggen som preges av en kontrasterende, lys farget flekk av hår. Det eksisterer betydelig variasjon mellom underartene som for tiden er beskrevet. Det er svært vanskelig å skille denne arten fra sørtreklippegrevlingen, og tidligere ble de regnet til samme art. Imidlertid er pelsen til sørtreklippegrevlingen vanligvis mer grå.
Arten lever solitært og har tilhold i trehuler. Dyrene kommuniserer med andre individer via repeterende vokale rop og duftmarkeringer. Oppholdsstedene er som regel okkupert av bare ett dyr, med unntak av hunner med en unge. De er dyktige klatrere som hovedsakelig lever av blader som de finner i trekronene.
Arten er i all hovedsak utbredt i fjellskogene, men de opptrer også i lavlandet langs kysten og på Zanzibar og Pemba. Arten er mest tallrik i lavere høyder, men den kan opptre opp til 3 070 moh.


== Inndeling ==
Inndelingen følger i hovedsak IUCN Red List of Threatened Species, version 2022-1, men med tillegg av én nyoppdaget art, i henhold til Oates et al. (2022).

Afrotheria, afrodyr
Paenungulata
Hyracoidea, klippegrevlinger
Procaviidae, klippegrevlingfamilien
Dendrohyrax, treklippegrevlinger
D. arboreus, sørtreklippegrevling
D. validus, østtreklippegrevlingD. v. validus, nominatformen, utbredt på Kilimanjaro og Merufjellene
D. v. terricola, utbredt i Usambara og Parefjellene
D. v. neumannii, utbredt på Zanzibar og Pemba
D. v. schusteri, utbredt i Uluguru og trolig Udzungwafjellene og Rubehofjellene
D. interfluvialis, (benintreklippegrevling eller bjeffetreklippegrevling)
D. dorsalis, vesttreklippegrevling
Heterohyrax
H. brucei, flekklippegrevling
Procavia
P. capensis, kappklippegrevling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Østtreklippegrevling i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Østtreklippegrevling hos ITIS 
(en) Kategori:Dendrohyrax validus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons