jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Something Different (1920)

Something Different er en amerikansk stumfilm fra 1920 regissert av Roy William Neill.


== Skuespillere ==
Constance Binney som Alice Lea
Lucy Fox som Rosa Vargas
Ward Crane som Don Mariano Calderon
Crane Wilbur som Don Luis Vargas
Gertrude Hillman
Mark Smith som Richard Bidgley
Grace Studdiford som Mrs. Evans
Riley Hatch som Mr. Stimson
Adolph Milar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Something Different på Internet Movie Database 
(en) Something Different på AllMovie
Something to Think About

Something to Think About er en amerikansk stumfilm fra 1920 regissert av Cecil B. DeMille.


== Skuespillere ==
Elliott Dexter som David Markely
Gloria Swanson som Ruth Anderson
Monte Blue som Jim Dirk
Theodore Roberts som Luke Anderson
Claire McDowell
Michael D. Moore som Bobby
Julia Faye
Jim Mason
Togo Yamamoto
Theodore Kosloff
William Boyd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Something to Think About på Internet Movie Database 
(en) Something to Think About på AllMovie
Die Söhne des Grafen Dossy

Die Söhne des Grafen Dossy er en tysk stumfilm fra 1920 regissert av Adolf Gärtner.


== Skuespillere ==
Albert Bassermann som Einbrecher Sohn
Elsa Bassermann
Gertrude Welcker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Die Söhne des Grafen Dossy på Internet Movie Database
Sooner or Later (1920)

Sooner or Later er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Wesley Ruggles.


== Handling ==
Når den nygifte Robert Ellis mistenker at hans kone har en hemmelig affære, appellerer han til kameraten sin, Pat Murphy, om å finne henne. Pats leting fører ham snart til hotellet Waldorf-Astoria hvor han oppdager en kvinne som heter Edna Ellis og, som han feilaktig tror er Ellis sin kone. Han kidnapper henne, og returnerer henne til Ellis. 
Komplikasjoner oppstår imidlertid når den virkelige fru Ellis kommer hjem kort tid senere, og hun oppdager denne fremmede kvinnen der. Etter en rekke komiske situasjoner blir Pat forelsket i Edna, og Ellis oppdager at hans kones hemmelige møte egentlig var sammen med søsteren hennes.


== Skuespillere ==
Owen Moore som Patrick Murphy
Seena Owen som Edna Ellis
Clifford Grey som Robert Ellis
Amy Dennis som Mrs. Ellis
John E. Brennan som Charles Porter
Marie Burke som Mrs. Hollander
Katherine Perry som Miss Hollander


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sooner or Later på Internet Movie Database
Heinrich XIII. prins Reuß

Heinrich XIII. prins Reuß (tysk: Heinrich XIII. Prinz Reuß) (født 1951) er en tysk næringsdrivende og medlem av huset Reuß. Han ble i 2022 internasjonalt kjent som den antatte leder av en terroristisk sammensvergelse i Tyskland. Sammensvergelsen hadde utspring i den såkalte Reichsbürgerbewegung.


== Referanser ==
Birgit Malsack-Winkemann

Birgit Malsack-Winkemann (født 1964) er en tysk jurist, dommer og politiker (AfD). Hun var fra 2017 til 2019 medlem av Forbundsdagen. Deretter arbeidet hun som dommer i Landgericht Berlin. Hun ble i 2022 arrestert av tysk politi mistenkt for å delta i en terroristisk sammensvergelse, som tok sikte på statskupp i Tyskland. Sammensvergelsen ble antatt å være knyttet til den såkalte Reichsbürgerbewegung.


== Referanser ==
Jean de Labartette

Jean de Labartette M.E.P. (født 31. januar 1744 i Ainhoa i det franske Baskerland i Frankrike død 6. august 1823 i Fransk Indokina og begravet i Cô-Vuu) var en fransk katolsk misjonær som var misjonsbiskop og apostolisk vikar i Indokina.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Jean de Labartette ble født i 1744 i det franske Baskerland. Han ble ordinert til prest den 28. februar 1772 og ssluttet seg året etter til Det parisiske ytremisjonsselskap. Han dro avsted til misjonmarken i Cochinchina den 29. november 1773..
Han ble to ganger arrestert i Haute-Cochinchine, hvor han var bosatt, og løslatt etter en tid begge ganger.


=== Apostolisk vikar, titulærbiskop ===
Han ble utnevnt til koadjutor for biskop Pierre-Joseph-Georges Pigneau de Béhaine og til titulærbiskop av Vera den 30. mars 1784, men kunne ikke bispevies før den 21. september 1793, av biskop Jacques-Benjamin Longer, M.E.P., apostolisk vikar av Vestre Tonkin.Ved forgjengerens død ble han promovert til apostolisk vikar i Cochin, Kambodsja og Ciampa den 9. oktober 1799. Han forble i embetet til sin død den 6. august 1823.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Pave Pius VI (1717-1799) *1775
Kardinal Carlo Bellisomi (1736-1808) *1775
Biskop Marcelino José Da Silva (1749-1830) *1790
Biskop Jacques-Benjamin Longer, M.E.P. (1752-1831) *1792
Biskop Jean Labartette, M.E.P. (1746-1823) *1793


== Referanser ==
Stener Robertsen

Stener Robertsen (1896–1964) var en gårdbruker, fisker og lokalpolitiker fra grenda Oksvoll i daværende Nes kommune (nå i Ørland) i Trøndelag. Han var ordfører i Nes kommune i noen uker våren 1945, før den valgte varaordføreren Asbjørn Berg kom ut av krigsfangenskap og overtok ordførervervet.Han var født i Ibestad i Troms, og etablerte seg der i 1916/1917 med fiskeskøyta Robert Grav, som han eide sammen med broren Hans og sambygdningen Viggo Tande. De drev storsildfiske på Trøndelagskysten, og han møtte der Liva Arntsen fra Nes som han giftet seg med i 1920. Familien bodde på Skaret på Val. Robertsens sønn Arnt var gjennom ekteskapet med Ingjerd svigersønn av lærer og ordfører Hans Krokmyrdal.Robertsen var med på å introdusere snurpenot i fiskerinæringa i Trøndelag i 1930-åra.


== Referanser ==
Gregorio di Cecco

Gregorio di Cecco (noen ganger benevnt som Gregorio di Cecco da Lucca eller Gregorio da Lucca di Cecco) var en italiensk kunstmaler av sienaskolen under den tidlige renessansen. Han var født i Siena omkring 1390 og døde etter 1423.Di Cecco var en elev av Taddeo di Bartolo og ble seinere di Bartolos kompanjong.


== Verk ==
Altertavle (1423) i Francesco Tolomei-kapellet i Sienas katedral.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gregorio di Cecco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Crucifixion with Saint Francis of Assisi - Saint John the Baptist - Mary Magdalene triptych by Gregorio di Cecco da Lucca
Soyot-Tsaatansk

Soyot-Tsaatansk, eller Soyotisk, er et utdødd og revitalisert nordøsttyrkisk språk av Sayan-greinen som ligner på dukhansk og som er nært beslektet med tofalarisk. To dialekter eller språk snakkes i Russland og Mongolia: Soyot i Okinskydistriktet i Burjatia (Russland) og Tsaatansk (uriankhai) i Darkhaddalen i Mongolia.


== Referanser ==
Autoimmunt stivhetssyndrom

Autoimmunt stivhetssyndrom, også kjent som stiff person syndrome, stiff man syndrome og Moersch-Woltmann syndrom, er en sjelden nevrologisk lidelse av ukjent årsak preget av tiltakende stivhet, som først og fremst påvirker de trunkale musklene og overlappes av spasmer, noe som resulterer i posturale deformiteter. Kroniske smerter, nedsatt bevegelighet og lumbal hyperlordose er vanlige symptomer.
Lidelsen forekommer hos omtrent én av en million mennesker, og forekommer oftest blant middelaldrende mennesker. Den forekommer to til tre ganger hyppigere blant kvinner, noe som er vanlig for autoimmune sykdommer. Et lite mindretall av pasientene har den paraneoplastiske variasjonen av lidelsen. Varianter av lidelsen, som for eksempel stiv lem syndrom som primært rammer et spesifikt lem, sees ofte.
Lidelsen ble først beskrevet i 1956. Diagnostiske kriterier ble foreslått på 1960-tallet og foredlet to tiår senere. På 1990- og 2000-tallet ble rollene til antistoffer i tilstanden tydeligere. Pasienter har generelt glutamat dekarboksylase-antistoffer (GAD-antistoffer), som sjelden forekommer i den generelle befolkningen. I tillegg til blodprøver for GAD, kan elektromyografiprøver bidra til å bekrefte lidelsen.
Legemidler i benzodiazepinklassen er den vanligste behandlingen og brukes til å lindre stivhetssymptomene. Andre vanlige behandlinger inkluderer baklofen, intravenøst immunglobulin og rituximab.


== Referanser ==
Dukhansk

Dukhansk er et truet nordøsttyrkisk språk snakket av omkring 500 personer blant Dukhaene (Tsaatan) i  Tsagaan-Nuur i Khövsgöl i nordlige Mongolia.  Dukhan tilhører Taiga-undergruppen av Sayansk (som også omfatter tuvinsk og tofalarisk). Språket er nesten utdødd og snakkes bare som et andre språk. Forslaget til ISO 639-3 kode var dkh, men dette forslaget ble forkastet.Det er mest beslektet med Soyot-Tsaatansk i Burjatia. Det er også beslektet med språket til Tozhu Tuvinerne og med tofalarisk. I dag snakkes det sammen med mongolsk.


== Referanser ==
Bart de Vries

Bart de Vries (født 29. desember 1964 i Rotterdam i Nederland, død 6. desember 2022) var en nederlandsk teater- og fjernsynsskuespiller.


== Biografi ==
Bart De Vries var sønn av skuespilleren Rob de Vries og bror til skuespilleren Edwin de Vries. Havn var gift med skuespillerinnen Lidewij Benus.
Bart de Vries deltop på skuespillerworkshops med Jules Croiset og Ton Lutz. På teateret spilte De Vries i musicalene Soldaat van Oranje og 3 Musketiers. Han iscenesatte også teaterstykker. Som fjernsynsskuespiller var han med i en rekke fjernsynsserier, som Baantjer, Flikken Maastricht, Meiden van De Wit og Van God Los.De Vries døde av komplikasjoner med covid-19 den 6. desember 2022, i en alder av 57 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bart de Vries på Internet Movie Database 
(en) Bart de Vries hos The Movie Database
Dirk van Hogendorp

Dirk van Hogendorp (født 13. oktober 1761 i Rotterdam i Nederland, død 29. oktober 1822 ved Rio de Janeiro) var en nederlandsk greve, diplomat og general; bror til Gijsbert Karel van Hogendorp. 
Dirk van Hogendorp tilhørte først den preussiske armé og innehadde deretter (1785–99) ansettelse i Det nederlandske Ostindiske kompanis tjeneste. Årene 1803–05 var han hollandsk sendemann i Sankt Petersburg, og i 1807 ble han krigsminister. Men allerede samme året ble han utnevnt til sendemann i Wien, 1809 i Berlin og 1810 i Madrid. 
Etter Hollands innkorporering med Frankrike samme år ble han i 1811 divisjonsgeneral i fransk tjeneste og Napoleon Is adjutant, og i 1812 guvernør først i Königsberg, så i Vilna og i 1813 i Hamburg under Louis Nicolas Davout. Av Napoleon ble han opphøyd til greve. Etter Napoleons fall (1814) trakk han seg tilbake til Holland, men gjeninntrådte under «de hundre dagene» (1815) i hans tjeneste. 
I 1816 begav han seg til Søramerika; han døde på et gods nær Rio de Janeiro i Brasil.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hogendorp, 1. Dirk van i Nordisk familjebok (2. utgave, 1909)
Guillaume-Antoine Delfaud

Guillaume-Antoine Delfaud (født 5. april 1733 i L'Étang-de-Lol i Daglan i Dordogne i Frankrike, død 2. september 1792 i Paris) var en fransk jesuitt og representant til Frankrikes generalstender. Han motsatte seg Constitution civile du clergé. 
Han ble myrdet sammen med 115 andre kirkens menn etter å ha blitt innesperret i det provisoriske fengsel som var blitt opprettet Carmesklosteret i Paris.


== Referanser ==
Octavien de Saint-Gelais

Octavien de Saint-Gelais (født i 1468 i Cognac i Frankrike, død i 1502 i Vars) var en fransk dikter og katolsk biskop. Han var onkel (farbror) til Mellin de Saint-Gelais.


== Biografi ==
Octavien de Saint-Gelais studerte teologi ved Collège de Navarre, og ble medlem av kong Karl VIII av Frankrikes hoff.  En forskrekkelig sykdom tvang ham til å legge bak seg sin tidligere frivole levemåte, og derpå ble han presteviet.  
Han ble den 18. oktober 1493 utnevnt av kong Karl VIII til biskop av Angoulême, og ble bispeviet 16. april 1494 i Saint Paul i Lyon av biskop Charles de Martigny av Elne og de medkonsekrerende biskoper Jean de Rely (Rezy) av Angers og Raoul le Chauve de Moël av Quimper. 
Som biskop reformerte han klosterreglene, besøkte de syke, dekorerte kirker og skrev dikt, og oversatte eldre skrifter. Blant hans egne poetiske skrifter er Tout m'est dueil, tout m'est desplaisir og Plus n'ay d'actente au bien que j'espéroye.
Et utbrudd av pesten tvang ham til å forlate bispegjerningen 1502, og han døde samme året.
Han var påvirket dels av middelalderens siste lyriske skoleretning Les grands rhétoriqueurs, dels av Charles d'Orléans. Hans diktning består  hovedsakelig av allegorisk lyriske dikt som er blitt både priset og eller ansett som noen større originalitet.Et eksempel på biskop Saint-Gelais' diktning:

Av stor interesse er hans oversettelser fra Ovid og Vergil. Den franske dikter Clément Marot priste hans verker, og skrev at Saint-Gelais gav sin fødeby, Cognac, udødelig.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi lar seg kun føre tilbake ett ledd, til biskop Charles de Martigny (død 1509).


== Litteratur ==
Dugaz, Lucien, "J'ai entrepris de coucher en mes vers / Le cas de Troye qui fut mise à l'envers". Édition critique des livres I et II de l'Énéide d'Octovien de Saint-Gelais, mémoire de M2, Université de Paris III-Sorbonne nouvelle, 2015, xxxviii + 212 p.
Jean-Claude Mühlethaler, « L'Eneydes d'Octovien de Saint-Gelais: une 'tanslation' à la gloire du Roi de France? » Camaren 2 (2007) p. 85-100
Anna Slerca: Octovien de Saint-Gelais traducteur de Virgile et d'Ovide, et la néologie. In: Autour de Jacques Monfrin, néologie et création verbale. Actes du colloque international. Université McGill. Montréal, 7-8-Mal:Date-. Hrsg. von G. Di Stefano und R.M. Bilder. Montréal 1997, S. 555-568.
Thomas Brückner, « Un traducteur de Virgile inconnu du seizième siècle : Jean d'Ivry » in Les Lettres Romanes, 44 (1990) S. 171-180 (traite aussi d'Octovien de Saint-Gelais).
Thomas Brückner, « Octovien de Saint-Gelais' Ovid-Übersetzung: Der Pariser Codex fr. 874(B.N.) » in Wolfenbütteler Renaissance Mitteilungen, 13 (1989) S. 93-101.
Thomas Brückner, Die erste französische Aeneis. Untersuchungen zu Octovien de Saint-Gelais' Übersetzung; mit einer kritischen Edition des VI. Buches (Studia humaniora ; 9), Verlag Droste, Düsseldorf, 1987 ISBN 3-7700-0810-3 (zugl. Dissertation, Universität Düsseldorf 1985).


== Referanser ==


== Kilder ==
(sv) Saint-Gelais, 1. Octavien de i Nordisk familjebok (2. utgave, 1916)
Ernst Norgrenn

Ernst Robert Dallin Norgrenn (født 2. februar 1839 på Grefsheim gård på Nes i Hedmark, død november 1880) var en norsk arkitekt. Ernst var sønn av sekondløytnant Haagen Norgrenn (født 1793) og Halvordine Grefsheim. Han gikk i utdannelse som arkitekt i Karlsruhe og Berlin.I årene frem til 1872 var han assistent ved flere arkitektkontorer, han hadde i tillegg en selvstendig praksis. I denne tiden skal han ha vært involvert i oppføring av stasjonsbygningene langs Hamar-Elverum-banen. Det er kun tre kjente prosjekter av Ernst Norgrenn. Det første er Bragernes kirke i Drammen, som Ernst utførte før han i 1872 reiste til Egypt av helsemessige grunner. Det andre prosjektet et konkurranseutkast til rådhus i Kristiania som ikke ble utført. Det tredje prosjektet er Sandvikskirken i Bergen, som han utførte etter at han kom tilbake fra Egypt.Bragernes kirke ble oppført etter en internasjonal arkitektkonkurranse ble holdt i 1867, de tre arkitekter som hadde levert de beste utkast, ble anmodet om å utarbeide nye tegninger rettet etter byggekomiteens forslag, denne konkurransen vant han. Året etter at konkurransen var utlyst, ble kirkens endelige beliggenhet avgjort av myndighetene. Stadsingeniør Halvor Heyerdahl og ingeniør Geelmuyden utførte så situasjonsplaner hvor kirkens grunnriss var inntegnet.


== Utenlandsopphold ==
I årene mellom 1872 og 1877 oppholdt han seg i Egypt, av helsemessige årsaker.


== Utmerkelser ==
Mecidi-ordenen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk kunsthistorie. Gyldendal. 1927. s. 267-268. 
Ernst Norgrenn i Norsk kunstnersleksikon
Dina Boluarte

Dina Ercilia Boluarte Zegarra (født 31. mai 1962) er en peruansk advokat og politiker som har vært Perus president fra 7. desember 2022. Hun tiltrådte etter et mislykket kuppforsøk av tidligere president Pedro Castillo. Hun er den første kvinnelige presidenten i Peru.


== Liv og virke ==


=== Oppvekst og utdanning ===
Boluarte er født 31. mai 1962 i byen Chalhuanca i den peruanske regionen Apurímac. Som liten jente flyttet hun med foreldrene til Lima. Så studerte hun senere rettsvitenskaper ved Universidad de San Martín de Porres, og arbeidet som advokat.Hun bodde i noen år i Mexico, frem til hun i 2007 ble avdelingsleder ved det peruanske folkeregisteret RENIEC (Registro Nacional de Identificación y Estado Civil).


=== Politiker ===
I 2018 stilte hun som kandidat for partiet Perú Libertario (senere kalt Perú Libre) ved valgene til borgermester i Surquillo, men ble ikke valgt. Drøyt to år etter stilte hun om ved siden av Pedro Castillo som hans veisepresidentmakker. De vant, og den 29. juli 2021 tiltrådte hun som bisepresident. Samme dag gjorde Castillo henne dessuten til minister for utvikling og sosial inkludering i sintt regjeringskabinett.I januar 2022 uttalte Boluarte i et intervju med avisen La República at hun aldri hadde omfavnet Perú Libres ideologi. Partiets generalsekretær, Vladimir Cerrón, ekskluderte senere Boluarte fra partiet og la ut på Twitter: «Alltid lojale, aldri forrædere». Cerrón sa også at Boluartes kommentar truet partiets enhet.
Den 25. november 2022 trakk hun seg som minister for utvikling og sosial inkludering, men forble visepresident.


=== President ===
I desember 2022 forsøkte president Pedro Castillo å oppløse parlamentet i Peru, og begynne å styre ved dekret. Dette endte med at Castello ble kastet og arrestert, og ble besluttet at Castillo skal stilles for riksrett for kuppforsøk. 
Dina Boluarte tiltrådte da i stillingen som Perus president etter hendelsen, og er den første kvinnelige presidenten i landet.I sin første tale til parlamentet oppfordret hun «nasjonalt samhold», og fordømte Castillos handlinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dina Boluarte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Luis de la Fuente

Luis de la Fuente Castillo (født 21. juni 1961) er en spansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for Spania.Den 8. desember 2022 ble han ansatt som ny landslagstrener for Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luis de la Fuente – Olympedia 
(en) Luis de la Fuente – Transfermarkt 
(en) Luis de la Fuente – Transfermarkt (manager) 
(en) Luis de la Fuente – WorldFootball.net 
(en) Luis de la Fuente – FootballDatabase.eu 
(en) Luis de la Fuente – PlaymakerStats.com 
(en) Luis de la Fuente – PlaymakerStats.com (manager) 
(en) Luis de la Fuente – FBref
Randi Eek Thorsen

Randi Eek Thorsen (født 1957) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun har vært ordfører i Gran kommune siden 2019 og var tidligere kommunestyrerepresentant i Lillehammer for SV.I 2019 ble hun oppnevnt som nestleder i Riksteaterets styre. Fra 2013 til 2019 var hun styreleder i Sparebankstiftelsen DNB.


== Referanser ==
Lucas Cavallini

Lucas Daniel Cavallini (født 28. desember 1992) er en canadisk fotballspiller som spiller for Vancouver Whitecaps.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Canadas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucas Cavallini – FIFA 
(en) Lucas Cavallini – Major League Soccer 
(en) Lucas Cavallini – Transfermarkt 
(en) Lucas Cavallini – national-football-teams.com 
(en) Lucas Cavallini – WorldFootball.net 
(en) Lucas Cavallini – FootballDatabase.eu 
(en) Lucas Cavallini – Soccerway 
(en) Lucas Cavallini – FBref
Tajon Buchanan

Tajon Trevor Buchanan (født 8. februar 1999) er en canadisk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben Club Brugge.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Canadas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tajon Buchanan – Major League Soccer 
(fr) Tajon Buchanan – LÉquipe 
(en) Tajon Buchanan – Transfermarkt 
(en) Tajon Buchanan – national-football-teams.com 
(en) Tajon Buchanan – WorldFootball.net 
(en) Tajon Buchanan – FootballDatabase.eu 
(en) Tajon Buchanan – Soccerway 
(en) Tajon Buchanan – FBref
Nordaltaisk

Nordaltaisk er flere nordøsttyrkiske dialekter som snakkes i republikken Altaj i Russland. Søraltaisk og nordlige varianter er ikke helt gjensidig forståelig. Skrevet altaisk  er basert på sørlig altaisk, og avvises av nordaltaisk barn.Nordaltaisk er skrevet i det kyrilliske alfabetet. I 2006, i Altaj kraj, ble et alfabet skapt for språket kumandinsk.


== Referanser ==
Cyle Larin

Cyle Christopher Larin (født 17. april 1995) er en canadisk fotballspiller som spiller for Real Valladolid, på lån fra den belgiske klubben Club Brugge.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Canadas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cyle Larin – Major League Soccer 
(fr) Cyle Larin – LÉquipe 
(en) Cyle Larin – Transfermarkt 
(en) Cyle Larin – national-football-teams.com 
(en) Cyle Larin – WorldFootball.net 
(en) Cyle Larin – FootballDatabase.eu 
(en) Cyle Larin – Soccerway 
(en) Cyle Larin – Tyrkias fotballforbund 
(en) Cyle Larin – FBref
Søraltaisk

Søraltaisk er et nordvesttyrkisk språk som snakkes i republikken Altaj, i Sibir i Russland, på grensen til Mongolia og Kina.
Språket er forskjellig fra nordaltaisk, som er et nordøsttyrkisk språk.


== Referanser ==
Grenlandstunnelen

Grenlandstunnelen er en 5150 meter lang motorveitunnel under bygging på europavei 18 i Porsgrunn. Byggingen av tunnelen startet i 2022, og den åpner med resten av motorveien mellom Langangen og Rugtvedt i 2025/2026.


== Om tunnelen ==
Tunnelen blir bygget som en del av motorveiprosjektet E18 Langangen - Rugtvedt. Tunnelen vil gå fra Steinbrekka/Kjørholt i sør til Preståsen/Herregårdsbekken i nord, og vil føre E18 under Steinbrekka, Hvalsåsen, Skjelsvikdalen og Preståsen. Tunnelen blir bygd med tunnelprofil T10,5, og fartsgrensen blir 110 km/t. I Skjelsvikdalen blir det nordvendte av- og påkjøringsramper i tunnel. Rampetunnelene blir bygd med tunnelprofil T7,5. 


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==