jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paulusiella

Paulusiella er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Ganske små, spinkle, blanke, blekt gulaktige smellere.


== Levevis ==
Larvene lever trolig i jorda. Hannene flyr gjerne om natten og kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Iran.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien Cebrioninae Latreille, 1802 (usikker plassering )
Slekten Paulusiella Löbl, 2007
Paulusiella fossulatipennis (Mandl, 1974)
Paulusiella pallida (Mandl, 1974)
Paulusiella richteri (Mandl, 1974)
Paulusiella serraticornis (Paulus, 1972)
Paulusiella sweihana (Geisthardt)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulusiella i Encyclopedia of Life 
(en) Paulusiella i Global Biodiversity Information Facility
Permanente kommisjoner i Nasjonalforsamlingen for folkemakten

Det er 10 permanente kommisjoner i Nasjonalforsamlingen for folkemakten. Alle kommisjonsledere er medlem av Cubas kommunistparti.


== Kommisjoner ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til nasjonalforsamlingen
Johan Salomon

Johan Salomon (født 7. mai 1997) er en norsk stormester i sjakk. Han ble norgesmester i 2016 og stormester i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Salomon – FIDE 
(en) Johan Salomon – chessgames.com 
(en) Johan Salomon – OlimpBase 
(en) Johan Salomon – Chess.com 
(en) Johan Salomon – 365Chess.com
Vicente Barrantes

Vicente Barrantes Moreno (født 24. mars 1829 i Badajoz i Spania, død 17. oktober 1898 i Pozuelo de Alarcón nær Madrid) var en spansk forfatter og bibliofil.


== Liv og virke ==
Barrantes studerte først teologi. I Madrid i 1848 viet han seg helt og holdent til litteraturen.
En ulykke på en reise til Cádiz bidro til hans endrede politiske overbevisninger bort fra det liberale.Barrantes var guvernementssekretær på Filippinene fra 1866 til 1868. Jose Rizal skrev to brev som tok tak i Barrantes' kritikk av hans verk Noli Me Tángere og tagalog-teateret.


== Referanser ==


== Kilder ==
Barrantes, Vicente i Nordisk familjebok (2. utgave, 1904)
(sv) Barrantes, V. i Nordisk familjebok (2. utgave, 1922)
Osslimus

Osslimus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En liten, noe bred, kontrastrikt farget smeller. Pronotum, scutellum og mesterparten av undersiden er oransje, antennene (unntatt det innerste leddet) og dekkvingene svarte, sistnevnte kan ha oransje spiss. Hodet kan være svart eller oransje.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia (New South Wales).


== Systematisk inndeling ==
Det er sannsynlig at det finnes flere arter enn den ene som er formelt beskrevet.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien Lissominae Laporte de Castelnau, 1835
Stammen Lissomini Laporte de Castelnau, 1835
Slekten Osslimus Calder, 1996
Osslimus freyi (Cobos, 1967)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Osslimus freyi
Atlas of Living Australia - Osslimus
(en) Osslimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Osslimus hos NCBI 
Osslimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Matlære

Matlære var en lærebok i heimkunnskap for folkeskolen. Boken kom ut første gang i 1916. Forfatterne var Inga Høst og Ingeborg Milberg. Siden kom den i en rekke opplag. 
5. utgave kom i 1929 og hadde også med oppskrifter for framhaldsskolen. I 1937 kom 8. utgave, den hadde også med et kapittel om spedbarnsstell skrevet av professor Alfred Sundal. Da ble også det teoretiske stoffet i boken gjennomgått av professor Einar Langfeldt.
Etter andre verdenskrig kom boken i 1946 ut i sin 10. utgave. Den var da revidert i samsvar med endringene i faget husstell og hadde Gudrun Akre og Ann-Helene Eriksen som konsulenter. Fra 11. utgave var de også medarbeidere ved utgivelsen av Matlære, som kom i flere nye utgaver utover. 


== Kilder ==
Om utgivelsen i bokens forord i utgaven fra 1960.
Litteraturliste til Norsk lærebokhistorie side 28 Arkivert 1. november 2019 hos Wayback Machine.
Yakan

Yakan er en folkegruppe på Suluøyene sør i Filippinene. En stor del av dem er tilhengere av islam, og folk regnes som et av de tretten morogrupper i Filippinene. 
Yakan-folket er for det meste hjemmehørende på øya Basilan men det er også sterkt representert i Zamboanga City. De taler et språk kjent som bissa yakan, som har karakteristika fra både sama-bajau sinama og tausug (Jundam 1983: 7-8). Det skrives tradisjonelt med malay-arabisk skrift, med adsaptasjoner gor lyder som ikke finnes på arabisk (Sherfan 1976).
Yakanerne har tradisjonelt hatt en hestekultur og er også kjent for sine vevetradisjoner.


== Referanser ==
Anthracalaus

Anthracalaus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Den nordamerikanske arten er en nokså stor (ca. 28 millimeter), avlang, blankt svart smeller. Pronotum er bredere enn langt, rundet med kort, skrått tilbaketrukne bakhjørner, fint og tett punktert. Dekkvingene er langt avsmalnende bakover, med fine, skarpe punktstriper.
Larvene er noe flate, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt, svart med kraftige, fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Oseania, fra India i vest til Salomonøyene i øst og Australia i sør, dessuten er det merkelig nok én art i Arizona.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857 eller Pseudomelanactini
Slekten Anthracalaus Fairmaire, 1888
Anthracalaus agrypnoides (Van Dyke, 1932) - Nord-Amerika (Arizona) - blir noen ganger ført til en egen slekt, Pseudomelanactes
Anthracalaus australis Fleutiaux, 1940
Anthracalaus bengalensis Candèze, 1881
Anthracalaus brittoni Calder & von Hayek, 1992
Anthracalaus chujoi (Miwa, 1939)
Anthracalaus fleutiauxi Calder & von Hayek, 1992
Anthracalaus kimberleyensis Calder & Hayek, 1992
Anthracalaus lamingtonensis Calder & von Hayek, 1992
Anthracalaus luzonicus (Candèze, 1865)
Anthracalaus moricii Fairmaire, 1889
Anthracalaus novaguinensis Van Zwaluwenburg, 1951
Anthracalaus pasteuri Candèze, 1891
Anthracalaus sakaguchii (Miwa, 1929)
Anthracalaus solomonensis Calder & von Hayek, 1992
Anthracalaus westermanni (Candèze, 1857)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordanerikanske insekter
(en) Anthracalaus i Encyclopedia of Life 
(en) Anthracalaus i Global Biodiversity Information Facility
Gudrun Akre

Gudrun Olaug Akre (født 25. mars 1896 i Rendalen, død 30. august 1986 i Hamar) var rektor på Statens lærerskole i husstell fra 1947 til 1961. Hun begynte som lærer der allerede i 1929. Da hadde hun også vært lærer et år på Holmsbu, i Larvik fra 1919 til 1922 og Hamar fra 1922 til 1929.
Sin utdannelse som husstellærer hadde hun i 1916 fra den skole hun senere ble rektor på. Etter noen år var hun stipendiat der et år fra 1924. Siden gjennomførte hun en rekke studiereiser til de nordiske land samt til England, Skottland, Belgia og Holland i 1939 og til USA i 1952. 
Gudrun Akre var med i flere komiteer angående husstellundervisning. Hun var medlem av Statens ernæringsråd i 1947, Statens husstellråd 1949, utvalg til utredning av husstellopplæringen i Norge, komite om nordisk høyskole i husstell. Hun var formann i Landbruksdepartementets utvalg for lærebøker og læremidler i husstellundervisningen fra 1956 og medlem av Lærerutdanningsrådet fra 1961 til 1965. 
Fra og med 11. utgave (1949) av Inga Høst og Ingeborg Milberg: Matlære, lærebok i heimkunnskap for 7.–9. skoleår var Gudrun Akre og Anne-Helene Eriksen medarbeidere i læreboken etter at de kom inn som konsulenter for boken i 1946. Hun var også med i redaksjonen for Aschehougs Kokebok i 1963.


== Kilder ==
Om Gudrun Akre i Hvem er Hvem 1973
Marco Odermatt

Marco Odermatt (født 8. oktober 1997) er en sveitsisk alpinist, som er olympisk mester i storslalåm og seks ganger juniorverdensmester.
Han vant storslalåm i junior-VM 2016 og tok fire individuelle gull og deltok på Sveits’ lag som tok gull i lagkonkurransen i junior-VM 2018.
Han representerte Sveits under VM i alpint 2019 i Åre, der han først endte på 12.-plass i super-G og senere 10.-plass i storslalåm.
Odermatt tok sin første pallplass i verdenscupen under storslalåmrennet i Kranjska Gora i 2018/19-sesongen, bak nordmennene Henrik Kristoffersen og Rasmus Windingstad.Odermatt tok sin første verdenscupseier da han vant super-G i Beaver Creek 6. desember 2019.
Odermatt ble olympisk mester i storslalåm under vinter-OL 2022 i Beijing. Han vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2021/22 og ble tildelt Skieur d’Or for denne sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marco Odermatt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marco Odermatt – Olympedia 
(en) Marco Odermatt – FIS (alpint) 
(en) Marco Odermatt – ski-db.com
Peru under VM i friidrett 1983

Peru deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Sierra Leone under VM i friidrett 1983

Sierra Leone deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Zimbabwe under VM i friidrett 1983

Zimbabwe deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Guyana under VM i friidrett 1983

Guyana deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Odden stavkirke

Odden stavkirke var en stavkirke i Smøla kommune i Møre og Romsdal. Kirken stod på Odden (gnr. 38) på øya Odden, litt vest for Fastsmøla.
«Odden [kircke]» er omtalt i Trondhjems Reformats 1589. I 1661 ble kirken omtalt som en stavkirke uten tårn eller spir, med utvendig bordkledning og med et lite våpenhus i vest. Den ble sagt å være høvelig godt vedlikeholdt.Det var gravplass for Odden og Veien ved Brattvær kirke, men eldre mennesker skal ha hevdet at Korsholmen en periode ble brukt som gravplass.Kirken blåste ned tidlig på 1700-tallet og ble ikke gjenoppført. Menigheten ble slått sammen med Brattvær, og kirkestedet der ble flyttet til Fastsmøla i 1883.


== Referanser ==


== Kilder ==
Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Møre og Romsdal (Riksantikvaren, 2016), s. 151
Dietrichson, Lorentz (1892). De norske stavkirker. Kristiania og Kjøbenhavn. s. 460. 


== Eksterne lenker ==
«Odden stavkirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Veien stavkirke

Veien stavkirke var en stavkirke på Veiholmen i Smøla kommune i Møre og Romsdal, litt nordvest for Fastsmøla. Kirken stod ved Veien (gnr. 52), uten at den synes arkeologisk påvist.
«Wein [kircke]» er omtalt i Trondhjems Reformats 1589.
I 1661 ble kirken omtalft som en stavkirke uten tårn eller spir, men med et kortilbygg i lafteverk. Gravplassen for kirken var da ved Brattvær kirke. I 1720 ble det meldt om behov for reparasjoner, og tredve år senere stod den til nedfalls.
Kirkestedet ble flyttet til Hopen på Fastsmøla, der ny kirke ble vigslet i 1749. Kirken på Veiholmen ble revet rundt 1760 og inventaret overført til Hopen kirke.


== Alterskap ==
Da Bendix Bendixen besøkte stedet i 1870, oppdaget han et gammelt alterskap i Hopen kirke. Det hadde vært brukt i Veien-kirken og antas å være fremstilt i Lübeck ca. 1520. Bendixen fikk sendt skapet til Oldsaksamlingen, der det fortsatt er. Alterskapet er oppsiktsvekkende ved at det i midtfeltet har en kalvariegruppe med Olav den hellige istedenfor Johannes, og Maria holder jesusbarnet i armene. På innsiden av fløydørene er malerier av Peter og Paulus. På utsiden av fløydørene er malerier av Olav den hellige og den hellige Sunniva.


== Referanser ==


== Litteatur ==
Danielsen, Arne (1978). Veidholmen i gammel og ny tid. Trondheim: Rune forl. s. 57–60. ISBN 8252301665. 
Erling Skjølberg: «Frå fiskarkapellet på Veien til soknekyrkja i Hopen», i Hopen kirke 75 år (Hopen menighetsråd, 1967)
Brendalsmo, Jan: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Møre og Romsdal (Riksantikvaren, 2016), s. 153
Dietrichson, Lorentz (1892). De norske stavkirker. Kristiania og Kjøbenhavn. s. 460. 
Engelstad, Eivind S. (1936). Senmiddelalderens kunst i Norge ca. 1400–1535. Universitetets oldsaksamling. s. 255. 


== Eksterne lenker ==
«Veien stavkirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Valgte sammensetninger av Nasjonalforsamlingen for folkemakten

Det følgende er en liste over de valgte sammensetningene av Nasjonalforsamlingen for folkemakten, Cubas lovgivende forsamling.


== Sammensetninger ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til nasjonalforsamlingen
Mette Falksdatter Gøye

Mette Falksdatter Gøye (født før 1554, død 15. november 1584) var en dansk adelsdame. 
Hun var datter av Falk Gøye til Skjersø (d. 1554) og Ide Truidsdatter Ulfstand (d. før 1604). Den 20. august 1575 ble hun gift på Bollerup i Skåne med Axel Ottesen Brahe, bror til astronomen Tycho Brahe. Gøye var på det tidspunkt ved hoffet tilknyttet dronning Sophies jomfrukammer. Tiden tilbragte de på Elvedgaard, siden på Rugaard ved Odense. De fikk seks barn sammen, hvorav et døde som liten. 


== Gravsted ==
Selv døde Mette Gøye den 14. novmeber 1584 på Rugaard,  og ble bisatt i Veflinge kirke på Fyn. I kirkens nordvegg er oppsatt en gravsten med anevåpen over ektemannen og hans to hustruer Mette Gøye og Kirsten Hardenberg (d. 1639). På stenen, som ifølge innskriften er utført i 1591, ses de tre avdøde som skjeletter i liklakener. Under Mette Gøyes figur ses et svøpt barneskjelett. Stenen, som opprinnelig har vært overmalt med farver, er tegnet av Søren Abildgaard.


== Referanser ==
Europavei 18 (Vestfold og Telemark)

Europavei 18 i Vestfold og Telemark er et delstykke av E18, mellom fylkesgrensen mot Agder og fylkesgrensen mot Viken. Veien har dessuten en arm fra Fokserød til Sandefjord lufthavn på rundt 3,5 km.
Veien har en lengde gjennom fylket på 176 kilometer, hvorav 116 kilometer er motorvei. Hele strekningen gjennom Vestfold er motorvei, mens i telemarkdelen er det motorvei på den 2,8 kilometer lange strekningen Vestfold–Langangsbruene og den 16,5 kilometer lange strekningen Rugtvedt–Dørdal i Bamble. Det foreligger planer om å utvide de resterende delene av E18 til motorvei: Langangen–Rugtvedt og Dørdal–Agder fylkesgrense.


== Kommuner og knutepunkter ==
Fortsetter som Europavei 18 (Agder)


=== Vestfold og Telemark fylke ===

KragerøUten navn 

BambleEuropaveien 

  Dørdal–Rugtvedt (16,5 km)Uten navn 

Uten navn 

 Motortrafikkvei Rugtvedt/Stathelle–Langangen (18 km)

PorsgrunnUten navn 

Larviksvegen 

 Motorvei Langangen–Sandvika (134 km)

Larvik
Larvik europavei 

Sandefjord

Tønsberg

Horten

Tønsberg

Holmestrand
Fortsetter som Europavei 18 (Viken)


== Referanser ==
Panama under VM i friidrett 1983

Panama deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater ==
Menn
Bane- og landeveisøvelserKvinner
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
De amerikanske Jomfruøyer under VM i friidrett 1983

De amerikanske Jomfruøyer deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Bud Dajo

Bud Dajo (tausug: Būd Dahu; spansk: Monte Dajó) er det nest høyeste punkt (630 moh) i provinsen Sulu på Filippinene. Den er en av de sinderkjegler som øya Jolo i stor grad er bygd opp av, og del av Jolo Volcanic Group i Filippinene. The utslukkede vulkanen ligger 8 kilometer (8 000 m) sørøst for byen Jolo, kommunen Patikul, i provinsen Sulu. Fjellet og det omliggende område ble i 1938 erklært som Mount Dajo National Park.Under Morokrigene stod det to store slag på Bud Dajo og inne i dets krater, begge funnet av amerikanske styrker: første slag om Bud Dajo i 1906 som også er blitt kalt en massaker, og andre slag om Bud Dajo i 1911.


== Referanser ==
Fenindion

Fenindion er et legemiddel. Det er en antikoagulant som har funksjon som en vitamin K-antagonist. (Antagonist er et kjemisk stoff som svekker en målbar effekt i kroppen. Et eksempel på en slik effekt, er at hjertet slår saktere.)
Fenindion ble introdusert på tidlig 1950-tall. Det virker likt med warfarin, men har blitt assosiert med hypersensitive reaksjoner, så det brukes sjelden og warfarin foretrekkes.


== Referanser ==
Embolisme

Embolisme (tidligere kalt emboli; fra gresk: έμβολος, «propp», «plugg») er en sykdomstilstand som oppstår når materiale, for eksempel en blodpropp eller en luftboble, sirkulerer i blodårene og blokkerer disse.
Proppen kalles embolus (flertall: emboli) hvis den er dannet et annet sted i kretsløpet og er ført med blodet til det stedet der den setter seg fast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Embolism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Store norske leksikon
Hadji Panglima Tahil

Hadji Panglima Tahil (Marunggas) er en filippinsk kommune i provinsen Sulu. Den hadde i 2015 et folketall på 6 375 innbyggere. Kommunen besto av en rekke små øyer utenfor byen Jolo på øya av samme navn.
I år 2000 var fattigdomsraten beregnet til 89,7 %. Dermed var Hadji Panglima Tahil (Marunggas) da den fattigste av alle landets kommuner.


== Barangayer ==
Hadji Panglima Tahil er politisk inndelt i fem barangayer per 30. september 2019.
Bangas (Pob.)
Bubuan
Kabuukan
Pag-asinan
Teomabal


== Referanser ==
Josef Thalhamer

Josef Thalhamer (født 6. august 1900 i München i Bayern i Keiserriket Tyskland, død 1973) var en tysk katolsk prest.


== Liv og virke ==
Josef Thalhammer ble presteviet i 1926. Fra 1931 var han Landes- und Bezirkspräses for det katolske sportsforbund Deutsche Jugendkraft.
Han ble en av erkebiskopen av München, kardinal Faulhabera, sekretærer under den nasjonalsosialistiske periode. Den 1. februar 1938 ble han arrestert og utsatt for heftige nattlige forhør på grunn at en brev som skulle ha skadet forsvarseevnen («wehrmachtszersetzendes»). Målet var å gå ham til å fi utsagn som kyunne skade kardinalen: «Dersom De innrømmer at ikke De, men kardinak Faulhaber, er ansvarlig for dette brev, går De straks fri. En vil står klar for å arrestere kardinal Faulhaber».I 1945 ble han igjen sekretær for kardinal Faulhaber. I 1948 valgte Münchens domkapittel ham til domkapitular.
Fra 1963 var han stedfortredende forbundslandsformann i Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge, fra 1948 til 1964 Landeskurat for St.-Georgs-Pfadfinder.


== Utmerkelser ==
1962: Bayerischer Verdienstorden
1968: Verdienstkreuz 1. Klasse der Bundesrepublik Deutschland


== Referanser ==


== Litteratur ==
Walter Butry (Hrsg.): München von A–Z. Stadtlexikon der bayrischen Landeshauptstadt. Butry und Müller, München 1966.
Hans-Jörg Nesner: Das Metropolitankapitel zu München (seit 1821). I: Georg Schwaiger (utg.): Monachium Sacrum. Festschrift zur 500-Jahr-Feier der Metropolitankirche zu Unserer Lieben Frau in München. Band 1. München 1994, S. 560–563.
Erich Scheibmayr: Wer? Wann? Wo? Persönlichkeiten in Münchner Friedhöfen. Scheibmayr, München 1989.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Josef Thalhamer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Senegal under VM i friidrett 1983

Senegal deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Jemen under VM i friidrett 1983

Jemen deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Ane Ofstad Presterud

Ane Ofstad Presterud (født 5. juli 1982) er en norsk tidligere judoutøver som representerte Oslo JK.Hun vant 15 NM-gull i perioden 1999–2012. Hun vant kongepokalen i 2005, 2007, 2011 og 2012.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Inger Lise Solheim Engen

Inger Lise Solheim Engen (tidligere Inger Lise Solheim; født 9. februar 1960) er en norsk tidligere judoka som representerte Marienlyst JC.Hun vant 14 NM-gull i perioden 1979–1991. Hun vant kongepokalen i 1979, 1980, 1981, 1984, 1988 og 1990.Hun vant VM-sølv i 61-kilosklassen i 1982.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Kristin Øygarden

Kristin Øygarden (født 15. april 1964) er en norsk tidligere judoutøver som representerte Marienlyst JC.Hun vant 11 NM-gull og 15 NM-medaljer i perioden 1979–1994. Hun vant kongepokalen i 1985, 1987 og 1989.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Den sentralafrikanske republikk under VM i friidrett 1983

Den sentralafrikanske republikk deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html
Jaleen Roberts

Jaleen Roberts (født 19. november 1998 i Tacoma i Washington) er en funksjonshemmet friidrettsutøver fra USA, som konkurrerer i klassen T37, som er for utøvere med bevegelseshemming innen parafriidrett. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp og lengdehopp. På klubbnivå representerer hun ParaSport Spokane, og hun trenes av David Greig.


== Bakgrunn ==
Roberts er født med cerebral parese, noe som skyldes et hjerneslag da hun ble født. Hun drev med mange typer idrett da hun vokste opp, og begynte ikke med parafriidrett før i 2017. Hun debuterte internasjonalt under Para-VM i friidrett 2017.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Para-VM i friidrett 2017, og fikk der bronse på 100 og 200 meter i klassen T37, og hun fikk sølv i lengdehopp, bak Wen Xiaoyan fra Kina. 
Under Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru fikk hun fire gullmedaljer. Individuelt vant hun 100 meter, 200 meter og 400 meter, og hun deltok også på USAs stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett i åpen klasse. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaleen Roberts – USAs olympiske komité 
Profil hos IPC
Profil hos United States Olympic & Paralympic Committee
Lima 2019 - Jaleen Roberts Arkivert 2. november 2019 hos Wayback Machine.
Honduras under VM i friidrett 1983

Honduras deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.


== Resultater (ufullstendig) ==
Menn
Bane- og landeveisøvelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041212065303/http://www2.iaaf.org/results/past/WCH83/index.html