jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hermann Hendrich

Hermann Hendrich (31. oktober 1854 i Heringen, Thüringen  – 18. juli 1931 i Schreiberhau i Niederschlesien), var en tysk maler.


== Biografi ==
Hermann Hendrich ble født i Heringen i Thüringen. Foreldrene hans var Auguste Friederike Hendrich, født Ziegler og bakeren August Hendrich. Han fullførte lærlingetiden hos litograf Theodor Müller i Nordhausen, deretter jobbet han kort som skuespiller i Detmold, Düsseldorf og Münster.Han foretok flere studiereiser, blant annet til Norge, Berlin, Amsterdam og USA. I USA oppnådde han suksess med en liten kunstutstilling hvor han kunne selge alle verkene til en mesén (velgjører). Dette gjorde det mulig for ham å studere kunst hos Joseph Wenglein i München og Eugen Bracht i Berlin fra 1886 til 1889. 
Hendrich var fremfor alt inspirert av musikkdramaene til komponisten Richard Wagner og Goethes Faust, som han illustrerte i fargerike og monumentale bilder i nyromantikkens ånd, der han bearbeidet temaer og motiver fra germansk mytologi og tyske sagaer. 
I 1901 ble «Walpurgishalle» i Thale, en bygning i gammel-germansk stil innviet. Hendrich utførte maleriene i interiøret og laget arkitektoniske skisser for selve bygget.
«Nibelungenhalle» ved Drachenfels-berget i Königswinter ble åpnet i 1913 i anledning Richard Wagners hundreårsjubileum. Hallen inneholder tolv malerier av Hendrich med scener fra Nibelungenringen.Hendrich var gift med Clara Hendrich, født Becker fra 1882; hun døde i 1938. Han var medlem av Berlins kunstnerforening, Verein Berliner Künstler.Hendrich døde 1931 i Schreiberhau i en alder av 76 år.


== Utmerkelser ==
1910: Tildelt ærestittelen "Professor"Æresborgerskap i HeringenÆresborgerskap i Thale am HarzNavngivning av Hermann-Hendrich-Weg i Schreiberhau20. oktober 1932: Navngivning av Hendrichplatz i BerlinNavngivning av Hermann-Hendrich-Strasse i Kleinfurra


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur (tysk) ==
Ernst Geyer: Hermann Hendrich. Bonavoluntas Verlag, Krummhübel 1924.
Alfred Koeppen: Hermann Hendrich und seine Tempelkunst. In: Westermanns Monatshefte. 52. Jahrgang 1908, Heft 617, s. 651–662 (internet-arkiv).
Alfred Koeppen: Hermann Hendrich. Zu seinem 70. Geburtstage am 31. Oktober. In: Der Wanderer im Riesengebirge. 44. Jahrgang 1924, Nr. 494, s. 298–300.
Martin Rohling (Hrsg.): Hermann Hendrich. Das Werk eines spätromantischen Malers. Skuld, Billerbeck 2014, ISBN 978-3-00-047135-3.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Hendrich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Hermann Hendrich i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Walpurgishalle: malerier av Hermann Hendrich (på tysk)
Nibelungenhalle i Königswinter (på tysk)
Illustrasjoner for Nibelungenringen av Richard Wagner, 1906
Langrenn under Vinter-EYOF 2019

Langrenn under Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Winter Festival) ble arrangert fra 11. til 15. februar i Igman i Bosnia-Herzegovina.


== Tildsplan ==


== Medaljeoversikt ==


=== Medaljetabell ===


=== Gutter ===


=== Jenter ===


=== Miksøvelser ===


== Referanser ==
Gabriel Charles Palmer-Buckle

Gabriel Charles Palmer-Buckle (født 15. juni 1950 i Axim i den britiske koloni Gullkysten) er en ghanesisk prelat og katolsk erkebiskop av Cape Coast.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Palmer begynte på gutteseminaret l Koforidua i en alder av tretten og ble sendt til Roma i 1971 for videre studier ved Det pavelige universitet Urbaniana. Biskopen av Accra, Dominic Kodwo Andoh, ordinerte ham til prest 12. desember 1976. Etter flere år som kapellan og lærer ble han sendt til Det pavelige salesiansake universitet, der han tok sin doktorgrad i teologi i 1984.


=== Biskop ===
Den 6. juli 1992 utnevnte pave Johannes Paul II ham til den første biskop av bispedømmet Koforidua, som ble opprettet samme dato. Paven bispeviet ham personlig som biskop 6. januar året etter; medkonsekratorer var kurieerkebiskopene Giovanni Battista Re og erkebiskop Justin Francis Rigali. 
Fra 1995 til 2003 var Palmer-Buckle president for Africa Region Caritas. 
I november 2004 ble han valgt til visepresident for den ghanesiske biskopskonferansen.
Palmer-Buckle var medlem av Ghanas National Reconciliation Commission (NRC) fra mai 2002 til oktober 2004, hvis oppdrag var å fremme fred og forsoning i landet etter menneskerettighetsbrudd og uhyrligheter.I 2002 bad han på vegne av afrikanere om unnskyldning for den del afrikaner hadde spilt i slavehandelen, en unnskyldning som ble tatt i mot og akseptert av av biskop John Ricard av det katolske bispedømme Pensacola-Tallahassee i Florida i USA.Palmer-Buckle har vært aktiv på den politiske arena i Ghana og på det afrikanske kontinent om saker som politisk vold og om homoseksuell kjønnslig utfoldelse.


=== Erkebiskop i Accra ===
Johannes Paul II utnevnte ham til erkebiskop av Accra 30. mars 2005. 


=== Erkebiskop i Cape Coast ===
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Cape Coast 11. mai 2018.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Gabriel Charles Palmer-Buckle (1950- ) *1993


== Referanser ==
Typhloiulopsis

Typhloiulopsis er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede, blinde kortvinger, som oftest mørkt fargede. Ellers kan de varierer en del i utseende og ligner ofte på andre underfamilier, særlig tannkortvinger (Oxytelinae). Noen arter er påfallende flate. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Noen arter har hornlignende utvekster i pannen. Hos en del arter har kroppen markerte lengderibber. Pronotum er forholdsvis smalt og kan være sylindrisk eller mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og smal, sylindrisk til avflatet. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levesett.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Hellas og Tunisia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Osoriini Erichson, 1839
Slekten Typhloiulopsis Scheerpeltz, 1931Typhloiulopsis leucadiae Scheerpeltz, 1931
Typhloiulopsis normandi (Coiffait, 1959)
Typhloiulopsis rudiana Scheerpeltz, 1931


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Typhloiulopsis i Global Biodiversity Information Facility 
Typhloiulopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Euctenopsia

Euctenopsia er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt brunlig fargede. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum og dekkvinger har opphøyde lengderibber. Hodet har dype lengdefurer på sidene.


== Levevis ==
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Sør-Amerika (Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Thoracophorini Reitter, 1909
Understammen Thoracophorina Reitter, 1909
Slekten Euctenopsia Bruch, 1942
Euctenopsia laevipennis (Bernhauer, 1906)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Euctenopsia i Global Biodiversity Information Facility 
Euctenopsia – detaljert informasjon på Wikispecies
Throbalium

Throbalium er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae). De er middelsstore, slanke, kortbeinte kortvinger som i stor grad lever nede i bakken.


== Utseende ==
Middelsstore (5-10 millimeter), lange og smale, sylindriske, gjerne gulbrune kortvinger. Hodet er litt flatt, fasettøynene ganske små, antennene froholdsvis korte og kraftige. Halsen er markert, men forholdsvis tykk. Pronotum er nesten rektangulært sett ovenfra, med litt avrundede hjørner, tydelig lengre enn bredt. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og sylindrisk. Beina er svært korte og kraftige.
Disse billene er preget av sitt underjordiske levesett. Noen arter har reduserte øyne og flygevinger.


== Levevis ==
Disse lange og smale billene lever i stor grad underjordisk, der de graver i jorda. De er blant annet vanlige i strølaget og rett under dette i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet, Midtøsten og Sentral-Asia.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger Paederinae Fleming, 1821
Stammen Lathrobiini
Slekten Throbalium Mulsant & Rey, 1878
Throbalium adanense C. Koch, 1939
Throbalium biblicum (C. Koch, 1937)
Throbalium creticum Coiffait, 1980
Throbalium cycladicum (C. Koch, 1937)
Throbalium dividuum (Erichson, 1840)
Throbalium graecum Coiffait, 1981
Throbalium horni C. Koch, 1939
Throbalium iranicum Scheerpeltz, 1961
Throbalium kochi Peyerimhoff, 1938
Throbalium komarovi Grebennikov, 2001
Throbalium lesnei (C. Koch, 1937)
Throbalium macellum (Fauvel, 1898)
Throbalium monilicorne Coiffait, 1980
Throbalium obenbergerianum C. Koch, 1939
Throbalium oranense Coiffait, 1972
Throbalium otini Coiffait, 1980
Throbalium peyerimhoffi (C. Koch, 1936)
Throbalium piscinarium Peyerimhoff, 1938
Throbalium reticuliceps (Coiffait, 1979)
Throbalium rodti (Bernhauer, 1902)
Throbalium salinum (Wollaston, 1864)
Throbalium saoudiense (Coiffait, 1979)
Throbalium schatzmayri (C. Koch, 1935)
Throbalium sphinx (C. Koch, 1935)
Throbalium sutteri Scheerpeltz, 1957
Throbalium torretassoi (C. Koch, 1934)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Throbalium i Global Biodiversity Information Facility 
Throbalium – detaljert informasjon på Wikispecies
Pycnocrypta

Pycnocrypta er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, mørkbrunlige kortvinger. Antennene er lange og knebøyde med et langt innerste ledd. Hodet er omtrent så langt som bredt med små fasettøyne. Pronotum er amalere enn hodet, betydelig lengre enn bredt, rundet, det er en markert, men ikke spesielt smal "hals" mellom hode og pronotum. Dekkvingene er jevnbrede. Bakkroppen er spoleformet, beina forholdsvis lange.


== Levevis ==
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
Stammen Paederini Fleming, 1821
Understammen Cryptobiina Casey, 1905
Slekten Pycnocrypta Casey, 1905Pycnocrypta ancoriformis Bierig, 1933
Pycnocrypta ducalis (Sharp, 1885)
Pycnocrypta gigas (Sharp, 1876)
Pycnocrypta grandis (Sharp, 1885)
Pycnocrypta havlasai (Rambousek, 1925)
Pycnocrypta laticeps (Rambousek, 1925)
Pycnocrypta maxilosum (Guérin-Méneville, 1844)
Pycnocrypta mrazi (Rambousek, 1925)
Pycnocrypta plagipenne (Sharp, 1876)
Pycnocrypta planata (Sharp, 1885)
Pycnocrypta propinquulum (Rambousek, 1925)
Pycnocrypta quadratipenne (Bernhauer, 1934)
Pycnocrypta rambouseki (Scheerpeltz, 1933)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pycnocrypta i Global Biodiversity Information Facility 
Pycnocrypta – detaljert informasjon på Wikispecies 
Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
Pinoragus

Pinoragus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.


== Utseende ==
Slanke, blanke, gjerne brunlige kortvinger.


== Levevis ==
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Afrika (Somalia, Tsjad, Kamerun).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
Stammen Pinophilini Nordmann, 1837
Understammen Pinophilina
Slekten Pinoragus Fagel, 1963Pinoragus paolii (Gridelli, 1928)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pinoragus i Global Biodiversity Information Facility 
Pinoragus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Kortvinger – Tree of life. (engelskspråklig)
Odontolinus

Odontolinus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Store, avlange, blanke, gjerne rødlige kortvinger. Hodet er stort, avrundet, mye bredere enn pronotum, med små fasettøyne og slanke, sigdformede kjever. Pronotum er avrundet trapesformet (bredest foran), lengre enn bredt, med en kraftig børste på hver side. Dekkvingene er noe rundede, bakkroppen sylindrisk.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika og det nordvestlige Sør-Amerika, fra Honduras i nord til Ecuador i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Staphylinini Latreille, 1802
Gruppen Philonthina Kirby, 1837
Slekten Odontolinus Sharp, 1885
Odontolinus campanensis Chani-Posse & Solodovnikov, 2017
Odontolinus fasciatus Sharp, 1885


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odontolinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Odontolinus hos NCBI 
Odontolinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Oculolabrus

Oculolabrus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Xantholinini
Slekten Oculolabrus Steel, 1946
Oculolabrus chinensis Bordoni, 2002
Oculolabrus keralensis Bordoni, 2002
Oculolabrus laotianus Bordoni, 2003
Oculolabrus qiqi Bordoni, 2013
Oculolabrus rufipennis (Coiffait, 1982)
Oculolabrus sabahensis Bordoni, 2006
Oculolabrus sumatrensis Steel, 1946


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oculolabrus i Global Biodiversity Information Facility 
Oculolabrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Clavomicrus

Clavomicrus er en slekt av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.


== Utseende ==
Små (ca. 1-1,5 millimeter), brede, rødbrune perlebiller. Kroppen er kledt med ganske lange, lyse hår. Antennene er kraftige og nesten så lange som kroppen. Hodet er lite med utstående fasettøyne. Pronotum er rundet med nesten rettvinklede bakhjørner, nesten så bredt som dekkvingene, som er ovale uten punktrader.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene (Luzon)).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Cephenniitae Reitter, 1882
Stammen Cephenniini Reitter, 1882
Slekten Clavomicrus Jałoszyński, 2019Clavomicrus orousseti Jałoszyński, 2019


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clavomicrus i Global Biodiversity Information Facility 
Clavomicrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Napoconnus

Napoconnus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke, rødbrune biller, fint hårete. Denen slekten utmerker seg med ganske slank kroppsform. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er litt tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med en tydelig midtfure. Et godt kjennetegn på slekten er at pronotum har markerte, rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er noe kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Noen lever også i hule trær.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt og forekommer i Asia, Afrika og Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Gruppen har tidligere vært regnet som en underslekt av Euconnus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
Stammen Glandulariini
Slekten Napoconnus Franz, 1957


=== Liste over artene ===


== Eksterne lenker ==
(en) Napoconnus i Global Biodiversity Information Facility 
Napoconnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Formicaenictus

Formicaenictus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (2-8 millimeter), oftest mer eller mindre brunaktige kortvinger. De fleste artene er forholdsvis store og brede til småkortvinger å være. Føttene på alle tre beinpar er fem-leddete, og maksillepalpene består også av fem ledd.


== Levevis ==
Arten er knyttet til hærmaur i slekten Aenictus.


== Utbredelse ==
Arten lever i Vest-Malaysia (Perak) og på Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Aleocharini
Slekten Formicaenictus Kistner, 1997Formicaenictus weissflogi Kistner, 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Formicaenictus i Global Biodiversity Information Facility 
Formicaenictus – detaljert informasjon på Wikispecies
Anatheta

Anatheta er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Nokså små (ca. 4 millimeter), slanke, fint hårete, brunlige eller svarte kortvinger. Framføttene har fire ledd, mellom- og bakføttene fem.


== Levevis ==
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. Denne slekten lever på havstrender.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Athetini Casey, 1910
Slekten Anatheta Casey, 1910
Anatheta aspericauda (Bernhauer, 1907)
Anatheta georgiae (Bernhauer & Scheerpeltz, 1926)
Anatheta planulicollis (Casey, 1910)
Anatheta surrufa (Casey, 1911)


== Eksterne lenker ==
(en) Anatheta i Encyclopedia of Life 
(en) Anatheta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anatheta hos ITIS 
Anatheta – detaljert informasjon på Wikispecies
Amigo Grande

Amigo Grande var et TV-program som gikk på TV-kanalen NRK Super tidligere. Det er et gameshow for barn i Norge. Programlederen heter Stian Barsnes Simonsen. Amigo grande ble sendt på TV fra 2012 til 2016. Programmet går ut på at det er tre lag med et barn og to voksne. Hvert lag lager en sang til Amigo sin intro-/temasang. De hadde leker som å kjøre go-kart å hente bokstaver på veien, og deretter lage kryssord med bokstavene.
Termitopullus

Termitopullus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Denne gruppen lever i et tett samliv med termitter.


== Utseende ==
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).


== Levevis ==
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.


== Utbredelse ==
Gruppen følger termittenes utbredelse og er for det aller meste tropiske. Denne slekten lever i det sentrale og sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Corotocini Fenyes, 1918
Understammen Corotocina
Slekten Termitopullus Reichensperger, 1922
Termitopullus arborum Jacobson & Pasteels, 1985
Termitopullus longicollis Jacobson & Pasteels, 1985
Termitopullus pelesi Kistner, 1973
Termitopullus seeversi Paulian & Renoux, 1967
Termitopullus sociusculus Reichensperger, 1922


== Referanser ==


== Kilder ==
Christopher Taylor (2012) Catalogue of Organisms - The Corotocini in their Gut-Swollen Glory. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Termitopullus i Global Biodiversity Information Facility 
Termitopullus – detaljert informasjon på Wikispecies