jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Batterigata (Trondheim)

Batterigata er en gate ved Hospitalsløkkan i Midtbyen i Trondheim som går nord-sør mellom Kongens gate via Hospitalsløkkan og frem til Sandgata i nord. Gaten er enveiskjørt mot nord i hele sin lengde og består av bygårder i tre typisk for området, med unntak av helt sør mot Kongens gate, hvor det er to høye murgårder på hver sin side.
Batterigata fikk sitt navn tidlig på 1800-tallet og er oppkalt etter General von Kroghs batteri, som ble anlagt i Sanden rett øst for dagens Skansenbrua i 1807. Dette batteriet var en del av byens sjøforsvar og ble etablert under Napoleonskrigene, hvor Danmark-Norge var i allianse med Frankrike og hvor frykt for angrep av den engelske marine var overhengende. Et krutthus for dette batteriet ble oppført ved dagens Sandgata 55, som ligger mellom Batteriveita og Batterigata, hvor rester av krutthuset er bevart som en del av kjelleren til dette huset.På hjørnet av Batterigata 4 og Hospitalsløkkan lå Vestre folkebad, som ble oppført i 1899 i nyromansk stil med hjørnetårn, tegnet av arkitektene Lars Solberg og Johan Christensen. Vestre folkebad var byens andre offentlige bad og var i bruk frem til 1960, da det ble erstattet av Sentralbadet. Bygningen ble revet i 1973 og tomten ble siden benyttet til Løkkan barnehage.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 74. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Støren, Wilhelm K. (1983). Sted og navn i Trondheim. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 29. ISBN 82-7028-471-8. 


== Eksterne lenker ==
Wikioppføring «Batterigata» hos Strinda historielag
The Dictator (1915)

The Dictator er en amerikansk stumfilm fra 1915.


== Handling ==
Brooke Travers reiser med drosje, til en havn for lystbåten hans ligger - for å reise på cruise. Men etter ankomst til brygga krever drosjesjåføren en ublu avgift for reisen. Travers misliker dette, og de haver i en konfrontasjon. Når sjåføren faller, treffer hodet hans en kantstein. En ambulanse kommer, erklærer at sjåføren er døende, og de råder Travers til å flykte fra området.Travers tar dette rådet, skynder seg til en annen brygge, og reiser med skip til Mellom-Amerika. De går til land ved den lille havnen i Porto Banos. Men de får snart en rekke problemer, og Travers blir sentrum for en liten syklon av utfordringer. I tillegg møter Travers en ung misjonær, som han snart blir desperat forelsket i.


== Skuespillere ==
John Barrymore som Brooke Travers
Charlotte Ives som Lucy Sheridan
Ruby Hoffman som Juanita
Ivan F. Simpson som Simpson
Walter Craven som general Campos
Robert Broderick som oberst Bowie
Esther Lyon som Mrs. Bowie
Henry West som pastor Bostick
Mario Majeroni som general Rivas
Thomas McGrath som Duffy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Dictator på Internet Movie Database 
(en) The Dictator på AllMovie
Dirty Work in a Laundry

Dirty Work in a Laundry er en amerikansk stumfilm fra 1915 regissert av Ford Sterling.


== Skuespillere ==
Ford Sterling
Minta Durfee
Harry Bernard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dirty Work in a Laundry på Internet Movie Database
Double Trouble

Double Trouble er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Christy Cabanne.


== Handling ==
Bank-mannen Florian Amidon, en litt sjenert og engstelig ung mann, blir overfalt, ranet og slått bevisstløs mens han er på ferie. Når han våkner, oppdager Florian at han befinner seg i den blomstrende olje-byen Bakerstown. Men han har overhodet ingen minner om hvordan han egentlig havnet der.
I tillegg har det plutselig gått fem år fra Florian ble ranet, til det øyeblikket han våknet igjen. Han og den gamle vennen hans, dommer Blodgett, forsøker å finne ut hva som egentlig skjedde med ham.


== Rolleliste ==
Douglas Fairbanks som Florian Amidon / Eugene Brassfield.
Richard Cummings som Dommer Blodgett.
Margery Wilson som Elizabeth Waldron.
Gladys Brockwell som Strawberry.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Double Trouble på Internet Movie Database 
(no) Double Trouble hos Filmfront
Un drame au château d’Acre

Un drame au château d'Acre er en fransk stumfilm fra 1915 regissert av Abel Gance.


== Skuespillere ==
Yvonne Briey
Henri Maillard
Aurelio Sidney
Jacques Volnys
Jean Toulout som Ermont


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Un drame au château d'Acre på Internet Movie Database
Summertime

«Summertime» er en arie komponert av George Gershwin for operaen Porgy og Bess (1935). Teksten ble skrevet av DuBose Heyward. Den første innspillingen var ved den amerikanske sopranen Abbie Mitchell (1884–1960). Sangen ble raskt en populær jazzstandard og har blitt tolket av andre minst 25 000 ganger, deriblant versjoner av både Billie Holiday og Ella Fitzgerald. Den kom på populærmusikkens hitlister med Ricky Nelsons rock'n'roll-versjon i 1962 og Billy Stewarts R&B-versjon i 1966, mens Janis Joplins innspilling fra 1969 har endt opp blant de mest kjente og anerkjente versjonene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Summertime på MusicBrainz 
(en) Summertime på MusicBrainz
Cherry Bomb

Cherry Bomb er det tredje studioalbumet til den amerikanske rapperen Tyler, the Creator. Albumet ble utgitt 13. april 2015 av Odd Future Records. Det er selvprodusert av Tyler. Albumet debuterte på fjerde plass på Billboard 200-listen og solgte 58 000 eksemplarer, hvorav 51 000 i fysiske utgaver.
Albumet har gjestevokalister som Cole Alexander, Syd Tha Kyd, ScHoolboy Q, Kali Uchis, Charlie Wilson, Kanye West, Lil Wayne, Pharrell Williams og Alice Smith. Det ble utgitt to singler fra albumet. Cherry Bomb ble møtt med som regel positive anmeldelser. Albumet debuterte på fjerde plass på Billboard Hot 200.


== Promotering ==

9. april 2015 rapporterte Rap-Up at Tyler hadde kunngjort sin Cherry Bomb Tour, som skulle skje på flere plasser rundt i verden. Han startet med å fremføre de nye sangene på Coachella fra 11. april.


=== Singler ===
9. april 2015 ble singlene «Deathcamp» og «Fucking Young / Perfect» utgitt på iTunes Store, og ble tilgjengelige for nedlasting før albumets utgivelse.


=== Andre spor ===
1. oktober 2015 ble en musikkvideo for «Buffalo» og «Find Your Wings» utgitt på Odd Futures YouTube-kanal. 9. februar 2016 ble musikkvideoen for «Perfect» også lagt ut der. Denne videoen inneholdt et nytt vers i sangen som blir fremført av Austin Feinstein.


=== Instrumentalversjoner ===
12. oktober 2018 lanserte Tyler instrumentalversjonene av Cherry Bomb. Under lanseringen sa han at albumet var musikken han hadde alltid lyst til å skape.


== Sporliste ==
Alle låtene er produsert av Tyler, The Creator, unntatt når notert. Totallengde: 54:04.


== Referanser ==
Andrej Kabjakow

Andrej Uladzimiravitsj Kabjakow (belarusisk: Андрэй Уладзіміравіч Кабякоў; russisk: Андрей Владимирович Кобяков, Andrej Vladimirovitsj Kobjakov) (født 21. november 1960 i Moskva) er en en belarusisk politiker. Han var fra 27. desember 2014 til 18. august 2018 Belarus’ statsminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andrei Kobyakov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Årets tidsskriftartikkel

Årets tidsskriftartikkel – Universitetsforlagets tidsskriftpris er en nordisk vitenskapelig pris som deles ut av Universitetsforlaget for «å fremheve det beste som skrives og publiseres av fagartikler i Norden». En nordisk jury velger vinneren på grunnlag av nominasjoner fra 42 vitenskapelige tidsskrifter med tilknytning til Norden. Hvert tidsskrift nominerer den beste artikkelen som ble publisert i tidsskriftet i året som gikk. Prisen ble første gang tildelt jussprofessor Trude Haugli i 2004.Prisen deles ut på Universitetsforlagets hagefest i Aschehougvillaen, som arrangeres i juni hvert år. Per 2021 bestod juryen av professorene Alf Petter Høgberg, Elisabeth Norman og Norunn Askeland.


== Vinnere ==


== Referanser ==
Marianne Nordli Hansen

Marianne Nordli Hansen (født 1957) er professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo. Hun forsker på ulike former for sosial ulikhet, f.eks. mellom klasser, i utdanningssystemet, i inntekt og formue og sosial segregering. 
Hun ble mag.art. i sosiologi i 1984. Hun var forsker ved Institutt for samfunnsforskning til 1996, da hun ble førsteamanuensis ved Institutt for sosiologi ved UiO. I 1999 ble hun professor i sosiologi.


== Utmerkelser ==
Hun fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2011 for artikkelen «Finnes det en talentreserve? Betydningen av klassebakgrunn og karakterer for oppnådd utdanning».


== Publikasjoner (utvalg) ==
2010 – Hansen, Marianne Nordli: «Utdanningspolitikk og ulikhet. Rekruttering til høyere utdanning 1985–1996» i Tidsskrift for samfunnsforskning
2011 – Hansen, Marianne Nordli: «Finnes det en talentreserve? Betydningen av klassebakgrunn og karakterer for oppnådd utdanning»
2020 – Hansen, Marianne Nordli: «Rettferdiggjøring av ulikhet» (anmeldelse av boken Capital and Ideology av Thomas Piketty), i Tidsskrift for samfunnsforskning


== Referanser ==
Erling E. Guldbrandsen

Erling E. Guldbrandsen (født 1960) er professor i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Han tok magistergrad om norsk samtidsmusikk og doktorgrad om den europeisk etterkrigsmodernismen med vekt på Pierre Boulez. Han er professor ved Institutt for musikkvitenskap og Senter for tverrfaglig forskning på rytme, tid og bevegelse ved Universitetet i Oslo. Hans forskning handler blant annet om musikkhistorie, musikkvitenskapelige grunnlagsproblemer, musikkestetikk og kulturanalyse, tolkningsteori og litterær tekstteori.Han har også utgitt romanen Brødre (2016).


== Utmerkelser ==
Han mottok H.M. Kongens gullmedalje i 1996 for doktoravhandlingen Tradisjon og tradisjonsbrudd.
Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2006 for artikkelen «Modernist Composer and Mahler Conductor: Changing Conceptions of Performativity in Boulez».


== Referanser ==
Tor A. Benjaminsen

Tor A. Benjaminsen (født 1960) er en norsk geograf og professor i internasjonale miljø- og utviklingsstudier ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet. Han forsker på miljøendringer, miljøpolitikk, jordrettigheter og forvaltning av naturressurser, særlig i Afrika. Han ble cand.scient. i ressursgeografi og landskapsøkologi ved UiO i 1988 og ph.d. i geografi og utviklingsstudier ved Roskilde Universitet i 1998.


== Utmerkelser ==
Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2009 for artikkelen «Klima og konflikter i Sahel – eller politikk og vitenskap ved klimaets nullpunkt».I 2022 fikk han et Advanced Grant fra Det europeiske forskningsrådet (ERC) for et prosjekt som skal undersøke årsakene til voldelig konflikt og migrasjon i Sahel.


== Referanser ==
Musikkåret 1599

Musikkåret 1599 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1599.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Hendrik Storstein Spilker

Hendrik Storstein Spilker (født 1965) er professor i medier og teknologi ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved NTNU.Han ble cand.polit. i sosiologi ved NTNU i 1998 og tok i perioden 1999–2004 doktorgraden samme sted med et prosjekt om utviklingen av et kommersielt internettjenestetilbud i Norge ca. 1997–2002. Etter avlagt doktorgrad var han postdoktor ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier ved NTNU fra 2004 til 2007. I 2007 ble han ansatt som førsteamanuensis i mediesosiologi ved NTNU. Han fikk siden opprykk til professor i medier og teknologi.


== Utmerkelser ==
Sammen med Magnus Kongshaug Johannessen fikk han Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2020 for artikkelen «Samfunnsoppdrag i forvitring?».


== Referanser ==
Jens Chr. Andvig

Jens Christopher Andvig (født 1947) er en norsk samfunnsøkonom og forsker I emeritus ved NUPI.
Han ble utdannet cand.oecon. ved UiO i 1975 og ble dr.philos. i samfunnsøkonomi samme sted i 1986. Han ble ansatt som forsker ved NUPI i 1980, der han etterhvert ble forsker I (forsker med professorkompetanse). Han forsker på komparativ økonomi og politisk økonomi, særlig interaksjon mellom offentlig sektor og markedsøkonomi, med temaer som korrupsjon, offentlige anskaffelser og overgangen fra en sosialistisk økonomi til markedsøkonomi.


== Priser ==
Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2008 for artikkelen «Samfunnsforskning på et pseudomarked».


== Referanser ==
Musikkåret 1669

Musikkåret 1669 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1669.


== Hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Siemke Böhnisch

Siemke Böhnisch (født 1964) er professor i teatervitenskap ved Universitetet i Agder. Hun tok sin ph.d. i dramaturgi ved Aarhus Universitet. Hun fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2014 for artikkelen «Å gi Breivik en scene? Scenekunst etter 22. juli. Med en næranalyse av Milo Raus 'Breiviks Erklährung'».


== Referanser ==
Ingvil Hellstrand

Ingvil Førland Hellstrand (født 1979) er en norsk kjønnsforsker og førsteamanuensis ved Senter for kjønnsstudier ved Universitetet i Stavanger.Hellstrand var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Hun tok sin doktorgrad på kjønn i science fiction. Sammen med Nora Simonhjell fikk hun Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2019 for artikkelen «De skrev henne ned».


== Referanser ==
Ove Skarpenes

Ove Skarpenes (født 1969) er professor i sosiologi ved Universitetet i Agder. Han tok sin doktorgrad ved Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen i 2005. Han forsker på kultursosiologi og klassesosiologi, utdanningspolitikk og -reformer, og vitenskapsteoretiske og kunnskapssosiologiske problemstillinger. Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2007 for artikkelen «Den ’legitime kulturens’ moralske forankring». Skarpenes vant Norsk sosiologforenings pris for beste ikke-norskspråklige artikkel sammen med Rune Sakslind i 2014. Skarpenes mottok også foreningens pris for beste norskspråklige artikkel for årene 2020-2021.


== Referanser ==
Bogey Award

Bogey Award (offisielt Box Office Germany Award) er en tysk filmpris. Den deles ut på grunnlag av antall mennesker som har sett en film innen en gitt tidsperiode. Utmerkelsen er oppkalt efter prisstatuetten, som fremstiller skuespilleren Humphrey Bogart, hvis kallenavn var «Bogey». Det tyske bransjemagasinet Blickpunkt:Film har delt ut prisen siden 1997.


== Inndeling ==
Titanium: Sett av ti millioner mennesker i løpet av de første hundre kinodagene.
Platina: Fem millioner mennesker i løpet av de første femti kinodagene.
Gull: Tre millioner mennesker innen tredve kindodager. millioner mennesker
Sølv: To  millioner mennesker innen tyve dager.
Bronse: Én million mennesker innen ti dager eller et gjennomsnittlig besøkerantall på 1 000 per filmkopi i løpet av premierehelgen.
3D-Bogey: Spesialpris som ble innstiftet i 2009. Den deles ut til filmer i 3D-format som har oppnådd et besøkerantall på 1 000 per filmkopi i løpet av premierehelgen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted
Bjørn Egil Flø

Bjørn Egil Flø (født 1964) er en norsk sosiolog og seniorforsker ved Norsk institutt for bioøkonomi. Han har doktorgrad i sosiologi fra NTNU om rural- og agrarsosiologi. Han var forsker ved Norsk senter for bygdeforskning fra 1998 til 2015, da han begynte ved Norsk institutt for bioøkonomi. Han forsker blant annet på bygdekultur, landbrukspolitikk, distriktspolitikk og utmarksforvaltning. Han fikk Universitetsforlagets pris Årets tidsskriftartikkel i 2013 for artikkelen «Me og dei andre: Om lindukar, Framstegspartiet og bygda som sosial konstruksjon».


== Referanser ==
Siddhaṃskrift

Siddhaṃskrift eller siddhāṃskrift, kjent i en senere utviklet form som siddhamātṛkā, er en middelaldersk indisk skrift, som utgikk fra guptaskriften og som var forgjengeren til nāgarīskrift, det assamesiske alfabet, bengalsk skrift, tirhutaskrift, oriyaskrift og nepalsk skrift.


== Referanser ==
Amoghavajra

Amoghavajra (sanskrit; devanagari: अमोघवज्र; tradisjonell kinesisk: 不空, pinyin: Bùkōng; japansk: Fukū, vietnamesisk: Bất Không, koreansk: 불공, 705–774) var en profilert oversetter som ble en av de mest politisk meltige buddhistiske munker i Kinas historie. Han er anerkjent som en av de åtte patriarker innenfor Shingon-shū.


== Referanser ==
The Edge of the Abyss

The Edge of the Abyss er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Walter Edwards.


== Handling ==
Neil Webster forsøker å fri til Alma Clayton. Men ved en offentlig bankett blir Alma kjent med Wayne Burrous, en strålende advokat. Overvunnet av mannens veltalenhet, kaster hun Neil til side, og gifter seg til slutt med Wayne.
Men Wayne bruker alt for mye tid på arbeidet, og har sjeldent tid til å være sammen med sin kone. Hun gjenoppretter snart kontakt med Neil igjen, men er usikker på om hun burde stikke av sammen med ham - eller satse videre på giftermålet sitt.


== Rolleliste ==
Mary Boland som Alma Clayton.
Robert McKim som Neil Webster.
Frank Mills som Wayne Burroughs.
Willard Mack som Jim Sims.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Edge of the Abyss på Internet Movie Database 
(en) The Edge of the Abyss på AllMovie
The Electric Alarm

The Electric Alarm er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Tod Browning.


== Rolleliste ==
Charles Gorman som Tom Elby - En elektriker
Lilian Webster som Mary - Toms kjæreste
Lucy Payton som moren til Mary
A.E. Freeman som Ryley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Electric Alarm på Internet Movie Database
Emmy of Stork’s Nest

Emmy of Stork's Nest er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av William Nigh.


== Skuespillere ==
Mary Miles Minter som Emmy Garrett.
Niles Welch som Benton Cabot.
Charles Prince som Bije Stork.
William Cowper som Si Stork.
Mathilde Brundage som Crisshy Stork.
Martin Faust som Jim Whitlicks.
Jules Cowles som Hicky Price.
R.A. Bresee som Hiram Garrett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emmy of Stork's Nest på Internet Movie Database
Enoch Arden (1915)

Enoch Arden er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Christy Cabanne.


== Handling ==
For hundre år siden, i en liten landsby ved kysten, bodde og lekte tre barn: Philip Ray, Annie Lee og Enoch Arden, sistnevnte er foreldreløs. Barna vokste opp sammen, og begge guttene blir forelsket i Annie Lee. Men hun valgte Enoch Arden. Philip forblir imidlertid deres venn, og årene går. Sønnen og datteren til Enoch Arden og Annie Lee vokser opp til å bli syv år gamle. En dag blir Enok skadet, og seiler på en lang reise. Dette var eneste arbeidet han klarte å finne, for å forsørge familien sin.
I 10 år ventet Annie og barna på at Enoch endelig skulle komme tilbake. Philip tok vare på henne, og barna hennes. Han oppfordrer også Annie til å gifte seg med ham. siden Arden tilsynelatende var død og aldri ville komme tilbake. Hun samtykket til slutt, og de ble gift. Men på en øy langt unna levde Enoch Arden fremdeles, etter å ha blitt skipbrudden. Noen år senere blir han plukket opp av et forbipasserende skip, og endelig sendt hjem. Når han ankom, oppdager han hvor flink Philip hadde vært mot barna deres, og hvordan han til slutt hadde giftet seg med Annie og tatt vare på henne. Uten å avsløre seg selv for noen av dem, går Enok sin vei.


== Rolleliste ==
Alfred Paget som Enoch Arden
Lillian Gish som Annie Lee
Wallace Reid som Phillip Ray


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enoch Arden på Internet Movie Database 
(no) Enoch Arden hos Filmfront 
(en) Enoch Arden på AllMovie
Esmeralda (1915)

Esmeralda er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av James Kirkwood.


== Handling ==
Esmeralda, en enkel gårdsjente, er forelsket i landsby-gutten David (spilt av Charles Waldron) men moren hennes lengter etter et by-liv med større sosial klasse.
Esmeralda blir tvunget til en forlovelse med en velstående greve.


== Skuespillere ==
Mary Pickford som Esmeralda Rogers.
Ida Waterman som Mrs. Rogers - moren til Esmeralda.
Fuller Mellish som Mr. Rogers - faren til Esmeralda.
Arthur Hoops som grev de Montessin.
William Buckley som William Estabrook.
Charles Waldron som David Hardy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Esmeralda på Internet Movie Database 
(en) Esmeralda på AllMovie
The Eternal City

The Eternal City er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin S. Porter og Hugh Ford.


== Handling ==
Leone opplever at hans kone drukner seg selv, etter å ha feilaktig trodd at Leone hadde forlatt henne. Leone overlater deretter sønnen David for å bli oppdratt av nonner. Men David blir senere brakt til London, og får opplæring til å være tigger og tyv.
Men senere blir David reddet av Dr. Roselli, en italiener som oppdrar David sammen med sin egen datter Donna i Roma. Mange år senere blir David tungt involvert i italiensk politikk, og får en fiende i den sittende korrupte italienske statsministeren. Men dette fører også til at David oppdager flere skjulte hemmeligheter til hans egen families fortid – og nåtid.


== Skuespillere ==
Pauline Frederick som Donna Roma.
Thomas Holding som David Rossi / David Leone.
George Stillwell som Leone.
Della Bella som Leones kone.
Frank Losee som Baron Bonelli.
J. Jiquel Lanoe som Charles Minghelli.
George Majeroni som Dr. Roselli.
John Clulow som Bruno Rocco.
Amelia Rose som Elena Rocco.
Freddie Verdi som Joseph Rocco.
Lottie Alter som Prinsesse Bellini.
Lawrence Grant som en engelsk ambassadør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Eternal City på Internet Movie Database 
(en) The Eternal City på AllMovie
Eugene Aram

Eugene Aram er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Richard Ridgely.


== Skuespillere ==
Marc McDermott som Eugene Aram.
Mabel Trunnelle som Madeline Lester.
Gladys Hulette som Eleanor Lester.
Herbert Prior som Richard Housman.
George A. Wright som Geoffrey Lester.
Edward Earle som Walter Lester.
Bigelow Cooper som Roland Lester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eugene Aram på Internet Movie Database
Evidence

Evidence er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin August.


== Handling ==
En beruset kaptein Pollock prøver å forføre Lady Una, ved en mottakelse for å feire fødselen til sønnen Abington. Lady Una havner dermed i en kompromitterende posisjon, og blir formanet av ektemannen sin: Lord Cyril. Curley Lushington, en venn av familien og tilhenger av Lady Una, forsøker å forsone de to mennene ved å få Pollock til å si unnskyld, men Cyril avviser kapteinen.
Men en rasende Pollock forsøker å implisere Lady Una ytterligere ved å narre henne til et vertshus hvor hun tror ektemannen hennes ligger skadet. Nok en gang oppdager Lord Cyril dem i en tilsynelatende omfavnelse. Han krever dermed separasjon, og tar sønnen deres Abington med seg.


== Skuespillere ==
Edwin August som Curley Lushington.
Lillian Tucker som Lady Una Wimbourne.
Haidee Wright som Duchess of Gillingham.
Florence Hackett som Mrs. Ebengham.
Richard Temple som kaptein Pollock.
Lionel Pape som Bertie Stavely.
Richard Buhler som Lord Cyril Wimbourne.
Maurice Steuart som Abington Wimbourne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Evidence på Internet Movie Database 
(en) Evidence på AllMovie
Excuse Me

Excuse Me er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Henry W. Savage.


== Skuespillere ==
George F. Marion som Porter.
Geraldine O'Brien som Marjorie Newton.
Vivian Blackburn som Mrs. Jim Wellington.
Robert Fischer som Jim Wellington.
Harrison Ford som løytnant Harry Mallory
Jack B. Hollis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Excuse Me på Internet Movie Database 
(en) Excuse Me på Turner Classic Movies
An Expensive Visit

An Expensive Visit er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Will Louis.


== Handling ==
På college er Jack mest opptatt av feste, og bruke farens penger - i stedet for å studere.
Når faren hans kommer på besøk, får Jack en av vennene sine til å kle seg ut som en kvinne - for å flørte med faren hans. En annen venn skal utgi seg for å være den misunnelige ektemannen.


== Rolleliste ==
Edward Lawrence som faren.
Oliver Hardy som Jack.
Raymond McKee som Dick.
Ben Walker som Tom.
C. W. Ritchie som Bill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) An Expensive Visit på Internet Movie Database