jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sargbolt

En sargbolt eller sylindermutter er en type mutter som har gjenger vinkelrett på sylinderaksen. De brukes mye i luftfart og til montering av møbler, og er en av flere typer vanlige møbelskruer.
De har ofte et verktøyspor i den ene enden slik at man kan rotere gjengehullet for å line det opp med boltens akse under installasjon. Noen sargbolter har skulder slik at de ikke sklir for langt inn i hullet under installasjon. Ved bruk av sargbolter med skulder må lengden fra skulderen til gjengehullet være tilpasset applikasjonen.


== Bruk i mekanikk ==
Sagbolter brukes til å bolte fast tynne metallplater til større deler som ofte er freste eller smidde. Sargbolten sitter da i et hull inni den smidde delen, og metallplaten festes ved hjelp av sargbolten ved at en vanlig bolt skrus i fra utsiden av metallplaten. Fordelen med å bruke en sargbolt til slike applikasjoner er at man ikke behøver å maskinere eller smi en flens på den mottakende delen, og dermed reduserer massen.


== Bruk i møbler ==
Sargbolter brukes ofte til montering av møbler i tilfeller hvor man skal koble sammen to deler av tre. Sargbolt er ikke den eneste typen "møbelmutter", og eksempler på andre typer muttere som er vanlige til montering av flatpakkede møbler («møbelskruer») er islagsmutter, hylsemutter, stokkskrue, eksenterbolt og gjengeinnsatser for tre (rampemuffe) med skruehode (for eksempel rettspor eller innvendig sekskanthode).


== Galleri ==

		
		
		


== Se også ==
Islagsmutter
Rampemuffe 


== Referanser ==
Hylsemutter

En hylsemutter er en type mutter med skulder (flens) med utstående sylindrisk parti som er gjenget innvendig. Hylsemuttere kalles noen ganger også for en «innvendig gjenget bolt» på grunn av det utstikkende sylindriske partiet.Den tilhørende bolten (maskinskruen) festes inni det sylindriske partiet til hylsemutteren, og flensen gir brystning. Både flensen på hylsemutteren og skruehodet på maskinskruen har ofte lav profil sammenlignet med andre skruehoder og muttere, og er derfor ønskelige til bruksområder hvor man ønsker lite utstikk. Mange hylsemuttere har et verktøyspor slik at mutteren kan holdes igjen ved tiltrekking eller løsning. Noen hylsemutre har istedet serratering for å lette montering med verktøy bare på en side.
Bruksområder for hylsemuttere varierer stort, fra bokbinding til beltemaking, montering av treningsapparater, solcellepaneler, leketøy, rekkverk, møbler (derav noen ganger kalt en møbelskrue), kniver, skilt, med mer.
1. serierunde i 2. divisjon avdeling B 1990


== Kampfakta ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Taxa (TV-serie)

Taxa er en dansk tv-serie fra DR1 i 56 episoder, skrevet av Stig Thorsboe og produsert av Rumle Hammerich. Serien handler om en liten drosjesentral, Krone-Taxa, i København. Serien var en av DR's største suksesser fra første episode. Serien ble sendt mellom 1997 og 1999 i totalt 5 sesonger.


== Plott ==
Serien dreier seg om en liten drosjesentral, Krone-Taxa, i København. Krone-Taxa har sine opp- og nedturer og i løpet av serien, etter de ulike sjåførene, radiooperatøren Lizzie og sjefen Verner Boye-Larsen (John Hahn-Petersen). De har alle sine problemer både med klienter og familieliv og stadig truer showets skurk Hermann fra det konkurrerende taxifirmaet Citybilen, som ønsker å overta Krone-Tax.


== Medvirkende ==


=== Hovedroller ===


=== Biroller ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
TAXA på DR Bonanza
(en) Taxa på Internet Movie Database 
(da) Taxa i Danmark Nationale Filminstitut
Bergens Skillingsbank

Bergens Skillingsbank (senere Bergensbanken) var en bank basert i Bergen.
Banken ble opprettet som sparebank i 1857, og omgjort til forretningsbank i 1919. Fra 1938 hadde Bergens Skillingsbank lokaler i Domkirkegaten sentralt i byen.Bergens Skillingsbank tok navnet Bergensbanken i 1996. I 1999 betalte Svenska Handelsbanken 1,55 millarder norske kroner for å kjøpe opp Bergensbanken, og den ble deretter en del av Handelsbanken.


== Referanser ==
Asidini

Asidini er en artsrik gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (4,5-35 millimeter), avlange, svært harde, ofte svarte skyggebiller. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Dekkvingene er gjerne høyt hvelvede med punktstriper. De fleste artene mangler flygevinger. Noen arter har tett hårete dekkvinger.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener. De er gjerne nattaktive altetere, men det finne sogså mange dagaktive arter, selv i ganske varme områder. På grunn av den svært tunge "rustningen" er disse artene gjerne ganske trege, men det er få rovdyr som klarer å bryte skallet.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i tørre områder over hele Jorda.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Asidini Fleming, 1821
Slekten Afrasida Wilke, 1922
Slekten Alphasida Escalera, 1905
Slekten Andremiopsis Chatanay, 1913
Slekten Andremius Fairmaire, 1903
Slekten Ardamimicus Smith, 2013
Slekten Asida Latreille, 1804
Slekten Asidesthes Fairmaire, 1900
Slekten Asidina Casey, 1912
Slekten Asidobothris Fairmaire, 1886
Slekten Asidopsis Casey, 1912
Slekten Astrotus LeConte, 1858
Slekten Bothrasida Casey, 1912
Slekten Cardigenius Solier, 1836
Slekten Craniotus LeConte, 1851
Slekten Euryprosternum Chatanay, 1914
Slekten Ferveoventer Smith, 2013
Slekten Glyptasida Casey, 1912
Slekten Gonasida Casey, 1912
Slekten Herthasida Wilke, 1922
Slekten Heterasida Casey, 1912
Slekten Leptasida Chatanay, 1914
Slekten Litasida Casey, 1912
Slekten Machleida Fåhraeus, 1870
Slekten Machlomorpha Péringuey, 1899
Slekten Machlophila Wilke, 1924
Slekten Megasida Casey, 1912
Slekten Micrasida Smith, 2013
Slekten Microschatia Solier, 1836
Slekten Notiasida Casey, 1912
Slekten Oxyge Chatanay, 1914
Slekten Parasida Casey, 1912
Slekten Parecatus Fairmaire, 1900
Slekten Pelecyphorus Solier, 1836
Slekten Philolithus Lacordaire, 1858
Slekten Platasida Casey, 1912
Slekten Poliorcetes Champion, 1884
Slekten Prosodidius Fairmaire, 1903
Slekten Pseudasida Fairmaire, 1895
Slekten Pseudomachla Wilke, 1922
Slekten Scotinesthes Fairmaire, 1895
Slekten Scotinus Kirby, 1819
Slekten Sicharbas Champion, 1884
Slekten Stenomorpha Solier, 1836
Slekten Stenosides Solier, 1836
Slekten Stethasida Casey, 1912
Slekten Suarezius Fairmaire, 1895
Slekten Tisamenes Champion, 1884
Slekten Trichiasida Casey, 1912
Slekten Ucalegon Champion, 1884
Slekten Zaleucus Champion, 1892


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabse over nordamerikanske insekter [1]
(en) Asidini i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Asidini hos Fauna Europaea 
(en) Asidini hos Fossilworks 
(en) Asidini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Asidini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Asidini – detaljert informasjon på Wikispecies
Boromorphini

Boromorphini er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Små (2-3 millimeter), avlange, rødlige til svarte skyggebiller. Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum avrundet firkantet, nær kvadratisk. Dekkvingene er avlange og litt rundede.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Middelhavsområdet og Midtøsten, også på Kanariøyene og Madeira.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Boromorphini Skopin, 1978
Slekten Boromorphus Wollaston, 1854
Boromorphus aegyptiacus Reitter
Boromorphus italicus Gardini, 2010 - endemisk for Italia, men er funnet importert til Norge 
Boromorphus libanicus Baudi
Boromorphus maderae Wollaston, 1854
Boromorphus parvus Wollaston, 1865
Boromorphus saudicus Schawaller, 2013
Boromorphus tagenioides (Lucas, 1849)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bestemmelsesnøkkel til artene
(no) Boromorphini hos Artsdatabanken 
Boromorphini – detaljert informasjon på Wikispecies
Gabriel Boric

Gabriel Boric Font (uttales Gabriel Boritsj Font) (født 11. februar 1986 i Punta Arenas, Chile) er en chilensk politiker som fra 11. mars 2022 er Chiles president. Han ble valgt til Chiles president den 19. desember 2021. Han representerer venstrealliansen Apruebo Dignidad og fikk 55,9 prosent av stemmene ved presidentvalget, mot 44,1 prosent for høyrepopulisten José Antonio Kast.
Han er den yngste presidenten i Chiles historie. og verdens nest yngste statsleder. Han er også den presidenten i Chile som har blitt valgt med det største antallet stemmer.


== Biografi ==
Gabriel Boric ble født i Punta Arenas i 1986. Han er sønn Av Luis Borić, en kjemiingeniør av kroatisk herkomst som har vært ansatt i det statlige Empresa Nacional del Petróleo i mer enn 40 år. Hans mor Marí Soledad Font Aguilera er av katalansk (spansk) herkomst.Boric gikk på en britisk skole i sin hjemby og i 2004 flyttet han til Santiago for å studere jus ved Universitetet i Chile. Han fullførte ikke jusstudiene fordi han i stedet begynte å engasjere seg politisk.Han stod i spissen for studentenes protestbevegelse da det for alvor brøt ut massive protester i 2019 etter stigende misnøye i befolkningen mot den sittende regjeringen.


== Referanser ==
Edgar Anton Häring

Edgar Anton Häring, O.F.M. (født 11. mai 1894 i Frittlingen i Kongeriket Württemberg i Tyskland, død 25. juli 1971 i Ingolstadt i Bayern i Vest-Tyskland) var en tysk kinamisjonær og katolsk biskop av Shuoxian i Shanxi i Kina.
Han ble medlem av fransiskanerordenen i 1913, og ble presteviet 19. september 1920. Han ble sendt som misjonær til Kina, og den 15. juli 1927 ble han apostolisk prefekt for prefekturet Shohchow (Shuoxian). 
Den 25. apeil 1933 ble han utnevnt til titulærbiskop av Anthedon og apostolisk vikar av det samme kirkedistrikt, som da ble elevert til apostolisk vikariat. Senere, den 11. april 1946, ble det en bispedømme, og da ble Häring utnevnt til dets første biskop.  Han ble - som alle utenlandske misjonærer, nødt til å forlate Kina etter at Mao Zedong kom til makten. 
Han deltok på alle av Andre Vatikankonsils fire sesjoner (1962-1965). 
Biskop Edgar Anton Häring, forsatt i navnet biskop av Shaoxian skjønt han ikke kunne utøve sine embedsplikter der, døde i Ingolstadt i Vest-Tyskland den 25. juli 1971.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
Kardinal Tomás de Almeida (1670-1754) *1707
Kardinal João Cosme da Cunha (de Nossa Senhora da Porta) (1715-1783) *1746
Erkebiskop Francisco da Assumpção e Brito (1726-1818) *1773
Biskop Alexandre de Gouvea (Gouveia) (1751-1808) *1783
Biskop Cajetan Pires Pireira (1769-1838) *1806
Biskop Joachin (Gioacchino Domenico) Salvetti (1769-1843) *1817
Biskop Lodovico Maria (dei Conti) Besi (1805-1871) *1841
Biskop Francesco Xavier Maresca (1805-1855) *1847
Biskop Luigi Celestino Spelta (1818-1862) *1849
Biskop Eustachio Vito Modesto Zanoli (1831-1883) *1861
Biskop Simeone Volonteri, P.I.M.E. (1831-1904) *1874
Biskop Vincenzo Epiphane Carlassare (1844-1909) *1884
Biskop Agapito Augusto Fiorentini (1866-1941) *1902
Biskop Edgar Anton Häring (1894-1971) *1933


== Referanser ==
Fundraising

Fundraising er aktivitet for å skaffe frivillige økonomiske bidrag eller andre ressurser til en organisasjon. Dette kan gjøres ved å be om donasjoner eller tjenester fra eksempelvis enkeltindivider, bedrifter, stiftelser eller statlige aktører.
Fundraising går også under betegnelsene; pengeinnsamling, selvfinansiering eller formålsfinansiering. 


== Fundraising Norge ==
Fundraising Norge er en organisasjon som samler fundraisingvirksomheter i Norge.


== Referanser ==
AFC Champions League 2022

AFC Champions League 2022 vil være den 41. sesongen av mesterligaen for Asian Football Confederation (AFC).


== Gruppespill ==
Gruppe A–E er vestlige avdelinger, mens gruppe F–J er østlige avdelinger. Fra både vest og øst avanserer gruppevinnerne og de tre beste toerene videre til åttendedelsfinalen.


== Sluttspill ==
Sist oppdatert: 31. desember 2022


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Norgesmesterskapet i skiskyting 2020

Norgesmesterskapet i skiskyting 2020 skulle arrangeres i Vik i Vestland fra 27. til 29. mars 2020, men ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.Også Junior-NM i skiskyting 2020 ble avlyst. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges Skiskytterforbund
Branchini

Branchini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 15 millimeter), brede og hvelvede, brunlige til svarte skyggebiller. Kroppen er kledt med korte børster og gjerne dekket av jord.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener. Disse artene finnes ofte mellom døde kaktusstammer.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-, Mellom- og Nord-Amerika nord til Texas og Florida.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Branchini LeConte, 1862
Slekten Anectus Horn, 1866
Slekten Branchus LeConte, 1862
Slekten Oxinthas Champion, 1884


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabas eover nordamerikanske insekter [1]
Branchini – detaljert informasjon på Wikispecies
Caenocrypticini

Caenocrypticini er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Små (gjerne 2,5-3 millimeter), ovale, halvblanke, rødbrunlige skyggebiller. Oversiden er fint og tett punktert. Hodet er stort og bredt, pronotum avrundet firkantet, ganske stort. Dekkvingene er rundede uten punktrader. Beina og antennene er rødoransje.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen og i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Caenocrypticini Koch, 1958
Slekten Caenocrypticoides Kaszab, 1969 - 5 arter, vestlige Sør-Amerika
Caenocrypticoides loksai Kaszab, 1969
Caenocrypticoides penai Kaszab, 1969
Caenocrypticoides peruanus Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticoides translucidus Kaszab, 1969
Caenocrypticoides triplehorni Pizarro-Araya, 2004
Slekten Caenocrypticus Gebien, 1920 - 22 arter, Afrika
Underslekten Caenocapicus Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus capensis Doyen, 1996
Underslekten Caenocrypticus (i snever forstand)
Caenocrypticus kaszabi Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus macintyrei Koch, 1952
Caenocrypticus uncinatus Gebien, 1920
Caenocrypticus wittmeri Endrödi-Younga, 1996
Underslekten Cryptocarpes Koch, 1952
Caenocrypticus damara (Koch, 1958)
Caenocrypticus dividiopsis (Koch, 1952)
Caenocrypticus elongatus (Koch, 1952)
Underslekten Phyloradix Doyen, 1996
Caenocrypticus soror Doyen, 1996
Underslekten Psammotopulus Doyen, 1996
Caenocrypticus deserticus Gebien, 1920
Caenocrypticus holmi Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus klinghardtmontis Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus peezi Koch, 1958
Caenocrypticus penrithae Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus phaleroides Koch, 1950
Underslekten Vernayella Koch, 1958
Caenocrypticus delabati (Koch, 1962)
Caenocrypticus ephialtes (Koch, 1958)
Caenocrypticus kochi Endrödi-Younga, 1996
Caenocrypticus noctivagus (Koch, 1958)
Caenocrypticus pauliani (Koch, 1962)
Caenocrypticus serratus Endrödi-Younga, 1996
Usikker underslekt
Caenocrypticus bushmanicus Koch, 1950


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Caenocrypticini – detaljert informasjon på Wikispecies
Centriopterini

Centriopterini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Ganske store (20-35 millimeter), avlange, svært harde, matt til halvblankt gråaktige til svarte skyggebiller. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Porotum er avrundet trapesformet. Dekkvingene er hvelvede. De fleste artene mangler flygevinger.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de lever i ørkener og halvørkener.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i det sørvestlige USA og Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Centriopterini Lacordaire, 1859
Slekten Amblycyphus Motschulsky, 1870
Slekten Centrioptera Mannerheim, 1843
Slekten Cryptoglossa Solier, 1836
Slekten Schizillus Horn, 1874


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Mivttejávri

Mivttejávri er en innsjø i Tana kommune i Finnmark og Utsjok kommune i landskapet Lappland i Finland. Innsjøen ligger 228 meter over havet og dekker et areal på 0,77 km², hvorav 0,59 km² i Norge.


== Referanser ==
Ceratanisini

Ceratanisini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlangt-ovale, svært harde, halvblanke, mørke skyggebiller. Antennene er trådformede og forholdsvis korte.


== Levevis ==
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener, mne noen av artene lever også i skog.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Palearktis, fra Sørøst-Europa i vest til Kina i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Pimeliinae 
Stammen Ceratanisini Gebien, 1937
Slekten Ceratanisus Gemminger, 1870 - 12 arter, Tyrkia, Kaukasus, Sentral-Asia
Slekten Exangeltus Blackburn, 1897 - 4 arter
Slekten Haemerophygus Baudi, 1876 - 6 arter, Sørøst-Europa til Iran
Slekten Idastrandiella Strand, 1929 - 6 arter
Slekten Lixionica Blackburn, 1896 - én art
Slekten Tenebriocephalon Pic, 1925 - to arter, Kina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ceratanisini hos Fauna Europaea 
Ceratanisini – detaljert informasjon på Wikispecies
Bánnajávri

Bánnajávri er en innsjø i Tana og Nesseby kommune i Finnmark. Innsjøen ligger 271 meter over havet og dekker et areal på 0,67 km².


== Referanser ==
Kortbane-VM i svømming 2021 – 50 meter fri kvinner

50 meter fri for kvinner under Kortbane-VM i svømming 2021 fant sted 18. og 19. desember 2021 i Etihad Arena.


== Rekorder ==
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheat startet 20. desember kl. 10:58.


=== Semifinaler ===
Semifinalene startet 20. desember kl. 18:47.


== Referanser ==
Gudrun Kolderup

Gudrun Hermana Amunda Kolderup (født 6. august 1871 i Kristiania, død 13. juni 1931 i Ytre Arna) var en av de første kvinnelige legene i Norge og regnes som den første som hadde privatpraksis på bygda.


== Slekt og familie ==
Hun var datter av tollbetjent Julius August Hermansen Kolderup (1839-1902) og Anne Cathrine Kolderup (1839-1904).
Hennes søster Solveig Roll-Hansen (f. 1877) ble også lege med blant annet praksis i Kristiansand.
Gudrun Kolderup ble ikke gift.


== Historie ==
Hun ble født i Kristiania, men flyttet tidlig vekk fra hovedstaten. I 1875 finner vi familien i Holmestrand der faren var tollbetjent. I 1885 hadde familien flyttet tilbake til Kristiania der faren hadde blitt overtollbetjent. I 1889 tok examen artium som en av 13 kvinner i Norge det året. I 1897 tok medisinsk embetseksamen og var den eneste som tok den det året. Året etter fikk hun jobb som assistentlege i Ytre Arna. 
Når doktor Henrik Krohn, som hun jobbet for, døde i 1902 tok hun over praksisen hans. Hun hadde kontor i Strandgaten 27 og bodde i en bolig på Arna fabrikker. Som lege i Ytre Arna var det viktig og kunne forflytte seg raskt, det fortelles at hun rodde hele veien til Bergen for å besøke foreldrene sine, men ingen skriftlig informasjon bekrefter dette. 
Gudrun Kolderup ble ved etableringen i 1909 leder for Ytre Arna Sanitetsforening og dette vervet hadde hun frem til sin død. 
I juni 1931 døde hun brått og uventet under et sykebesøk. Etter hennes eget ønske skulle begravelsen skje i stillhet, men da kisten skulle føres fra hennes hjem til kirkegården sto det mellom 1100 og 1200 mennesker utenfor for å ta sitt siste farvel.
Gudrun Kolderups veg  i Ytre Arna i utkanten av Bergen fikk navn etter henne i 1971, den het tidligere Parkvegen.


== Referanser ==