jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pentiment

Pentiment er et rollespill utviklet av Obsidian Entertainment. Videospillet ble kunngjort 12. juli 2022 ved presentasjonen Xbox & Bethesda Games Showcase, og er utgitt for Xbox og Windows av Xbox Game Studios 15. november 2022.Spillet tar i bruk illuminerte manuskript, tresnitt og historie for å formidle fortellingen.


== Handling ==
Pentiment er satt i Bayern i det sekstende århundre, og handlingen er som sett gjennom øyene til en kunstner som heter Andreas Maler i løper av en epoke med sosialt uro. Kunstneren blir en uvitende detektiv for en mordsak.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pentiment på Steam 
(en) Pentiment på OpenCritic 
(en) Pentiment på Internet Movie Database 
(en) Pentiment hos Giant Bomb 
(en) Pentiment hos Internet Game Database
Nadja Bertelli

Nadja Bertelli (født 16. juni 1971) er en norsk-iransk musiker, låtskriver, pianist og sanger. Hennes fulle navn er Nadja Ann Hajatpour Bertelli, og hun er født og oppvokst i Trondheim, Norge, med norsk mor og iransk far. Hun er lektor i musikk. 


== Bakgrunn ==
Bertelli vokste opp i Trondhjem, og gikk i musikkbarnehage på Persaunet, før hun begynte med el-orgelundervisning med Svein Væren ved Trondheim kommunale musikkskole. Hun sang flere år i Strindheim skoles pikekor, med Lita Gjerding som dirigent. Som 13-åring byttet Bertelli ut orgelet med piano, og fikk undervisning av pianolærer Gunn Sivertsen ved TKMK. Fra 1987-1990 gikk hun musikklinjen ved Heimdal videregående skole, med piano som hovedinstrument. Hun sang også flere år i Jonsvatnet sangkor. 


== Musikkarriere ==
Som 18-åring begynte Bertelli å spille piano i barer og restauranter, samt å ta jobber ved diverse events. Etter flere år som underholdningsmusiker begynte hun sin musikkutdanning i musikkvitenskap ved NTNU, med hovedinstrument jazzpiano, med lærerne Vigleik Storaas og Ivar Antonsen. Hun tok mastergrad i musikkvitenskap, og bygget på med utdanning fra PPU lærerutdanning. Bertelli begynte ikke for alvor å synge før hun var rundt 30 år. Hun begynte også relativt sent å skrive låter, etter å ha blitt inspirert gjennom sine musikkstudier i komposisjon ved musikkonservatoriet.  
I 2008 dannet hun Nadja Bertelli Band, og spilte konserter rundt om i Trondheim og omegn. I 2011, kom bandets første EP, Yesterday's dreams, og i årene som fulgte ble det skrevet en rekke låter. I 2014 kom debutplata Mystery Unsolved. I årene som fulgte skrev Bertelli fortsatt på engelsk, før hun i 2016/2017 skiftet kursen i retning fokus på norsktekstlig materiale. Første låtene med trøndersk tekst kom i 2017, «Vi to» og «Aldri reis». 
I 2020 skrev Bertelli låta «Byen min», som ble utgitt sommeren 2020. Det ble også spilt inn en musikkvideo til denne låta. 
To nye julelåter ble utgitt til jul 2020, og musikkvideo produsert av Instinct productions. 
Sommeren 2021 skrev Bertelli fire nye Trondhjemslåter, som ble spilt inn våren 2022, og utgitt som en Trondhjemslåtserie, med tilhørende musikkvideoer, bildeserier og tekster. Den første av låtene, «Brusteinsgatan», utkom 3. juni 2022.  


== Diskografi ==


=== Album ===
Mystery unsolved, 2014


=== EP med Nadja Bertelli Band ===
Yesterday's dreams, 2011
Nye daga, 2019


=== Singler med Nadja Bertelli Band ===
«Walk away», 2015
«Stay with me», 2015
«Vi to», 2017
«Aldri reis», 2017
«Døra inn», 2019
«Nye daga», 2019
«Evig natt», 2019
«Plass te dæ», 2020
«Byen min», 2020
«Gi mæ ei jul», 2020
«Fin desember», 2020
«Brusteinsgatan», 2022
«Trondhjemmer», 2022
«Bakklandet i regnet», 2022
«Trondhjem havna mi», 2022


=== Singler Nadja Bertelli ===
«I see a darkness», 2020 (cover av Bonnie Prince Billy)
«Trur på ei ainna tid», 2021 (med Instinct Productions, Arild Følstad)


=== Musikkvideoer ===
Byen min, 2020
Gi mæ ei jul, 2020
Trur på ei ainna tid, 2021


=== Andres plater ===
Nadja Bertelli har deltatt på disse innspillingene for følgende artister: 

«Our own Christmas night», Ove Engen 2013
«Folsom Prison Blues», Eivind Bjerksetmyr 2018
Musikkåret 1933

Musikkåret 1933 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1933.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1933 er enten: 89 eller 90 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Music in 1933 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Walter Allison Hurley

Walter Allison Hurley (født 30. mai 1937 i Fredericton i New Brunswick i Canada) er en canadisk-amerikansk katolsk geistlig og emeritert biskop av Grand Rapids i delstaten Michigan.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Walter Hurley var sønn av Charles og Anne (née Ball) Hurley. Han var ett av seks barn, og hadde fire søste og en bror. Habn fikk på St. Dunstan Grade School i Fredericton, og St. Anne High School i Church Point i Nova Scotia.

I 1955 flyttet han til USA og slo seg ned i Detroit. Han tok en Bachelor of Arts-grad ved Sacred Heart Seminary i Detroit i 1961, og en Master of Divinity ved St. John's Provincial Seminary i Plymouth i Michigan i 1965.


=== Prest ===
Erkebiskopen av Detroit, John Francis Dearden, presteviet ham den 5. juni 1965.


=== Hjelpebiskop i Detroit ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 7. juli 2003 til hjelpebiskop i Detroit og titulærbiskop av Chunavia. Han ble bispeviet av erkebiskpen av Detroit, kardinal Adam Joseph Maida, den 12. august samme år; medkonsekrerende var kardinal Edmund Casimir Szoka, guvernør av Vatikanbyen, og Walter Joseph Schoenherr, hjelpebiskop i Detroit.


=== Biskop av Grand Rapids ===
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 21. juni 2005 til biskop av Grand Rapids, og den 4. august samme år ble Hurley innsatt i embedet.
Den 18. april 2013 innvilget pave Frans hans aldersbetingede søknad om fratreden. Den 17. oktober 2018 til 26. juli 2019 forvaltet han etter biskop Joseph Cistones plutselige død som apostolisk administrator det vakante bispedømmet Saginaw. Fra 23. juni 2020 til 4. mars 2022 var han under sedisvakans apostolisk administrator av bispedømmet Gaylord. Der var han til bispevielsen av Jeffrey Walsh den 4. mars 2022.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
Pave Pius X (1835–1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
Kardinal Pio Laghi (1922–2009) *1969
Kardinal Adam Joseph Maida (1922–2009) *1984
Biskop Walter Allison Hurley (1937–) *2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Allison Hurley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Henrik Lind

Erik Henrik Lind (1849–1931) var en svensk bibliotekar og navneforsker, kjente for sin samling av vestnordiske personnavn fra middelalderen.


== Liv ==
Han var født i Färnebo i Värmland som sønn av skomaker Erik Johan Eriksson og Ingeborg Henriksdatter, ble student i 1871 og filos. dr. ved Universitetet i Uppsala i 1900. Lind var ansatt som amanuensis ved Universitetsbiblioteket i Uppsala fra 1879 og ble i 1910 utnevnt til andrebibliotekar samme sted.
Linds livsverk var en samling av alle kjente vestnordiske personnavn fra middelalderen, som  han utga som Norsk-isländska dopnamn och fingerade namn från medeltiden (1905 og senere). Lind fikk økonomisk støtte til utgivelsen av blant andre Nansenfondet. For dette verket fikk han Letterstedtska priset i 1922. Han ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1900.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Lind, Erik Henrik», i Nordisk familjebok, 16. bind. Stockholm, 1912
Roland Otterbjörk: «Erik H. Lind», i Svenskt biografiskt lexikon, 23. bind (1980–1981), s. 169
Musikkåret 1945

Musikkåret 1945 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1945.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1945 er enten: 77 eller 78 år.


== Årets album ==


== Årets hits & singler ==


== Priser/konkurranser ==


== Referanser ==
Xbox Game Pass

Xbox Game Pass og PC Game Pass er videospilltjenester fra Microsoft. Begge tjenestene gir brukerne tilgang til en roterende katalog med videospill fra en rekke utgivere og andre tjenester som Xbox Live Gold og EA Play, for en månedlig abonnementspris. Xbox Game Pass tilbyr denne tjenesten for Xbox Series X/S- og Xbox One-konsollene, samt for Android, iOS og iPadOS via Xbox Cloud Gaming. PC Game Pass tilbys kun til PC-er som bruker Windows 11 og Windows 10, og kan samhandle med Xbox Cloud Gaming. Tjenesten ble tilgjengelig 1. juni 2017, og Xbox Live Gold-abonnenter fikk prioritert tilgang 24. mai.


== Abonnenter ==
I april 2020 ble det rapportert av Microsoft at det var over 10 millioner Xbox Game Pass-abonnenter. I september 2020 var det 15 millioner abonnenter, og i januar 2021 var nummeret 18 millioner. Nummeret økte over 25 millioner ved januar 2022.


== Tilgjengelighet ==
Xbox Game Pass er tilgjengelig i Argentina, Australia, Belgia, Brasil, Canada, Chile, Colombia, Danmark, De forente arabiske emirater, Finland, Frankrike, Tyskland, Hellas, Hong Kong, India, Irland, Israel, Italia, Japan, Mexico, Nederland, New Zealand, Norge, Polen, Portugal, Russland, Saudi-Arabia, Singapore, Slovakia, Sør-Afrika, Sør-Korea, Spania, Storbritannia, Sverige, Sveits, Taiwan, Tsjekkia, Tyrkia, Østerrike, Ungarn og USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Xbox Game Pass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Cooke Goolrick

Robert Cooke Goolrick (født 4. august 1948 i Charlottesville i Virginia i USA, død 29. april 2022 i Lynchburg i Virginia) var en amerikansk forfatter hvis første roman solgte mer enn fem millioner eksemplarer..


== Biografi ==
Robert Goolrick vokste opp på 1950-tallet i den lille universitetsbyen Lexington i Virginia. Moren hans var hjemmeværende og faren en høyskoleprofessor, og han hadde to søsken.
Da Goolrick mistet jobben som kreativ reklamedirektør og tekstforfatter, begynte han å skrive sine memoarer. The End of the World As We Know It: Scenes from a Life ble utgitt i 2007, og skildrer både foreldrenes alkoholmisbruk og hvordan han selv ble utsatt for et seksuelt overgrep da han var barn.
Etter å ha bodd  flere år i New York City, returnerte Goolrick til Virginia. I 2015 flyttet han fra Whitestone i Virginia til Weems i Virginia.Han døde i april 2022 av komplikasjoner relatert til covid-19.


== Verker ==
2007: The End of the World as We Know It: Scenes from a Life, Algonquin Books, ISBN 978-1565124813
2009: A Reliable Wife, Algonquin Books, ISBN 978-1565125964
2012: Heading Out to Wonderful, Algonquin Books, ISBN 978-1565129238
2015: The Fall of Princes, Algonquin Books, ISBN 978-1616204204
2018: The Dying of the Light, Harper, ISBN 978-0062678225


== Referanser ==
Francis Lederer

Francis Lederer (født František Lederer 6. november 1899 i Praha i Böhmen i Østerrike-Ungarn (nå i Tsjekkia), død 25. mai 2000 i Palm Springs i California) var en tsjekkisk-amerikansk skuespiller.
Fra 1928–1931 spilte han i tyske film under navnet «Franz Lederer». Deretter reiste han til USA og begynte en karriere først på Broadway, og så i Hollywood i 1934. På grunn av den politiske utviklingen i Europa i 1930-årene fortsatte han å jobbe i USA, og ble amerikansk statsborger i 1939. Han gjorde sin siste rolle foran kamera i 1971, men jobbet mye lenger i teatret. Han har blitt tildelt en stjerne for film på Hollywood Walk of Fame ved adressen 6902 Hollywood Blvd.


== Filmografi (utvalg) ==
1929 – Pandoras eske
1929 – Nina Petrowna
1929 – Atlantik
1929 – Hennes nye kjærlighet
1930 – I lidenskapens klør
1930 – Susanne lager skandale
1931 – Hennes majestet kjærligheten
1934 – Den kjærligheten
1936 – Hun som fikk kyssene
1937 – Alt er ditt
1938 – Den ensomme ulv i Paris
1936 – My American Wife
1939 – Midnattsdansen
1939 – Confessions of a Nazi Spy
1946 – Celestines dagbok


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francis Lederer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Francis Lederer på Internet Movie Database 
(sv) Francis Lederer i Svensk Filmdatabas 
(da) Francis Lederer på Filmdatabasen 
(fr) Francis Lederer på Allociné 
(en) Francis Lederer på AllMovie 
(en) Francis Lederer hos Turner Classic Movies 
(en) Francis Lederer hos The Movie Database 
(en) Francis Lederer hos Internet Broadway Database
Otto Wallburg

Otto Wallburg (født 21. februar 1889 i Berlin, Det tyske keiserrike, død oktober 1944 i Auschwitz-Birkenau) var en tysk skuespiller og kabaretartist. Wallburg var fra slutten av stumfilmperioden og fram til midten av 1930-årene en av Tysklands mest populære komikere.
Wallburg ble født Otto Maximilian Wasserzug i Berlin, sønn av en jødisk bankmann. Han begynte som teaterskuespiller, men avbrøyt karrieren for å tjenestegjorde i den tyske hæren under første verdenskrig. Han ble såret på østfronten etter å ha vunnet et jernkors. Fra 1926 og utover jobbet han i den tyske filmindustrien, inkludert mange produksjoner laget av UFA.
Da nazistene kom til makten i 1933 forlot han Tyskland og flyttet til Østerrike hvor han fortsatte å jobbe med film. Senere flyttet han til Frankrike og deretter videre til Nederland. Han ble arrestert etter den tyske invasjonen av Nederland i 1940. Han ble holdt en stund i Westerbork transittleir, og senere overført til Auschwitz hvor han ble drept.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Den kyske Susanne
1928 – Nattkabareten
1929 – Natten tilhører oss
1930 – Hokuspokus
1930 – Min gardeoffiser
1930 – Farlig leketøy
1931 – Hennes majestet kjærligheten
1931 – Hennes høihet befaler
1931 – Piken fra Luna Park
1931 – Kongressen danser
1931 – En natt i Monte Carlo
1932 – To hjerter og ett slag
1933 – Hva kvinner drømmer
1933 – Hilsen og kyss, Veronika
1933 – Amor i en snor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Wallburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Otto Wallburg på Internet Movie Database 
(sv) Otto Wallburg i Svensk Filmdatabas 
(fr) Otto Wallburg på Allociné 
(en) Otto Wallburg på AllMovie 
(en) Otto Wallburg hos The Movie Database 
(en) Otto Wallburg hos Internet Broadway Database 
(en) Otto Wallburg på Discogs 
(en) Otto Wallburg på MusicBrainz
The Return of Draw Egan

The Return of Draw Egan er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William S. Hart.


== Handling ==
Draw Egan, en beryktet kjeltring fra New Mexico. Men gjengen hans har blitt spredt, mange er drept og enda flere sitter i fengsel. I tillegg er det er en belønning på 1 000 dollar, som tilbys for Egan død eller levende. Egan treffer Matt Buckton, en ledende innbygger fra nabo-landsbyen Yellow Dog. Yellow Dog er en liten by full av bevæpnede menn, noe som gjør livet surt for de få gjenværende og respektable innbyggerne i området.
Egan får tilbud om å rydde opp i alle problemene i Yellow Dog. Deretter blir Egan, under navnet William Blake, innsatt som ny sheriff. William Blake har snart mafiaen, og alle de andre kriminelle fra Yellow Dog i sin hule hånd. Men snart kommer en av de verste medlemmene fra Egans tidligere gjeng, kalt Oregon Joe, til området. Samtidig forelsker Egan seg i Matt Bucktons vakre datter, Myrtle.


== Skuespillere ==
William S. Hart som Draw Egan AKA sheriff William Blake.
Margery Wilson som Myrtle Buckton.
Robert McKim som Arizona Joe.
Louise Glaum som Poppy.
J.P. Lockney som Mat Buckton.
Dorothy Benham.
Hector Dion som William Cleves.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Return of Draw Egan på Internet Movie Database
The Reward of Patience

The Reward of Patience er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Robert G. Vignola.


== Handling ==
Den velstående sivilingeniøren Robert Penfield reiser til en liten kveker-by i Pennsylvania. Der møter han Patience, som snart blir forelsket i ham. Men Robert er allerede forlovet med Edith, som planlegger å gifte seg med ham bare for å få tak i alle pengene hans. Patience velger å reise tilbake til byen sammen med Robert, og skaffer seg jobb som sekretær.
Etter Robert og Ediths bryllup, og etter fødselen av barnet deres, tar Patience seg av babyen mye mer entusiastisk enn den virkelige moren gjør. Edith er i mellomtiden mer opptatt av Paul Dunstan, en tidligere frier som tidligere ikke var velstående nok til å gifte seg med henne - men som siden den gang har arvet en større formue.


== Skuespillere ==
Louise Huff som Patience.
John Bowers som Robert Penfield.
Lottie Pickford som Edith Penfield.
Kate Lester som Mrs. Penfield.
Adolphe Menjou som Paul Dunstan.
Gertrude Norman som Osborn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Reward of Patience på Internet Movie Database
Operettefilm

Operettefilm er en undersjanger av musikalfilm som var populær i Tyskland og Østerrike fra begynnelsen av 1930-årene fram til andre verdenskrig. Selv om operettefilmen som sjanger stod sterkest i den tyskspråklige verden, var den ikke begrenset til den, og andre land som Storbritannia og Frankrike bidro også med en rekke filmer innen sjangeren. Sjangeren begynte i slutten av 1920-årene, men røttene strekker seg tilbake til tradisjonen med Wieneroperettene fra århundreskiftet, slik som Flaggermusen, Den glade enke og Sigøynerbaronen.
Selv om noen stumfilmer hadde basert handlingene sine på sceneoperetter, var sjangeren i stor grad et resultat av overgangen fra stumfilm til lydfilm. Blant de mest suksessrike sjangrene i den tidlige lydfilmen var komedier og musikaler. Kombinasjonen av begge to, også kalt Tonfilmlustspiel, slektet på de gamle operettene, men var også tilpasset moderne smak og skikker, og feiret den urbane, sofistikerte og hedonistiske moderniteten til Weimar-kulturen. Filmen Hjertets melodi fra 1929, laget av det tyske filmstudioet UFA, er kreditert som den første operette-filmen. Den ble påbegynt som en stumfilm, men med lydteknologiens ankomst skiftet produksjonen til en musikal. Kombinasjonen av musikk og dans viste seg å være en vellykket formel, og den ble fulgt av mange lignende filmer.
I løpet av 1930-årene spredte trenden seg til Storbritannia, hvor en rekke operettefilmer ble laget (ofte som samproduksjoner med tyske eller østerrikske studioer),  samt i Frankrike og USA. Mange tyske filmskapere som hadde rømt på grunn av  nazistenes maktovertakelse i 1933 var i stand til å finne arbeid i andre land på grunn av deres erfaring innen sjangeren. I USA ble det laget en populær serie med operettefilmer med Jeanette MacDonald og Nelson Eddy i hovedrollene. I Storbritannia var Richard Tauber-filmen Blossom Time fra 1934 en stor hit, og skapte en rekke imitasjoner.


== Eksempel på filmer ==
Veien til paradis
Kongressen danser
Den udødelige vagabond
Hennes majestet kjærligheten
Min gardeoffiser
Hans privatsekretær
Piken fra Luna Park
Bedre og bedre
En sånn pike bedrar man ei
Jeg om dagen, du om natten


== Referanser ==


== Litteratur ==
Michael Wedel: Der deutsche Musikfilm: Archäologie eines Genres 1914–1945. Edition Text+Kritik, München 2007, ISBN 978-3-88377-835-8.
Wolfgang Thiel: »Als ich einst Prinz von Arkadien«. Opern- und Operettenverfilmungen der DEFA. In: Stefanie Mathilde Frank & Ralf Schenk (Hrsg.): Publikumspiraten. Das Genrekino der DEFA und seine Regisseure (1946–90), Schriftenreihe der DEFA-Stiftung; Bertz + Fischer Verlag, Berlin: 2022, ISBN 978-3-86505-421-0, S. 265–291.
The Right Direction

The Right Direction er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av E. Mason Hopper.


== Handling ==
Unge Polly Eccles forsøker å oppdra sin syke unge bror Billy. Når legen hennes anbefaler å ta Billy bort fra den fuktige slummen de bor i, reiser de til California. De planlegger å haike dit, og blir plukket opp av Kirk Drummond - som tilfeldigvis også er på vei til California.
Men når de kommer frem, blir Kirks meget velstående far John forferdet over at sønnen har møtt en kvinne av lavere sosial klasse. Faren hans forsøker derfor å gjøre livet mest mulig vanskelig for Polly, slik at hun velger å reise sin vei. Men ting går imidlertid ikke som han hadde planlagt.


== Skuespillere ==
Vivian Martin som Polly Eccles.
Colin Chase som Kirk Drummond.
Herbert Standing som John Drummond.
Alfred Hollingsworth som Big Bill.
Billy Mason som Harry Lockwood.
Baby Jack White som Billy Boy.
William Jefferson som Jack Marsh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Right Direction på Internet Movie Database 
(sv) The Right Direction i Svensk Filmdatabas
The Right to Be Happy

The Right to Be Happy er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Rupert Julian.


== Handling ==
Scrooges tidligere partner, Jacob Marley, hadde vært død i mer enn syv år når den begivenhetsrike julaften i En julefortelling finner sted. Han hadde blitt så gjennomsyret av grådighet etter penger. Han hadde ikke tenkt på Marley siden den dagen han begravde partneren sin. Men han feirer denne dagen ved å gjøre de beste forretningskuppene han klarer. På denne julaften hadde Bob Cratchit, hans trofaste kontorist, blitt sendt hjem etter en diskusjon med Scrooge, i stedet for å ønske ham en «god jul»
Scrooges nevø hadde ringt sin onkel for å be ham å spise middag sammen med familien hans. Men Scrooge hadde vært i hans vanlige dårlige humør, og nektet å være sammen med familien sin i julen. Godhjertede medlemmer av en veldedighet hadde også tatt kontakt, men Scrooge hadde sendt dem vekk. Scrooge har aldri hatt noen julestemning, og spiser heller et ensomt måltid. Men om natten får han besøk av spøkelset til hans tidligere partner Jacob Marley, og Marley sender også tre spøkelsesaktige budbringere til ham. Disse åpenbaringene fører Scrooge gjennom hans barndom, ungdomsår og manndom.
Scrooge husker de forskjellige fasene av karrieren hans, og fremtidens spøkelse viser ham hvordan fremtiden hans kommer til å se ut. Når Scrooge våkner igjen, har han forvandlet seg til en snill mann og arbeidsgiver, som nærmest bobler over av julestemning. Han er nå en elskelig og vennlig gammel mann, utelukkende opptatt av veldedige og humane gjerninger for å veie opp for de bortkastede årene hvor han bare var opptatt av å tjene mest mulig penger hver eneste dag.


== Skuespillere ==
Rupert Julian som Ebenezer Scrooge.
John Cook som Bob Cratchit.
Claire McDowell som Mrs. Cratchit.
Frankie Lee som Tiny Tim.
Harry Carter som Jacob Marley.
Emory Johnson som Fred, nevøen til Scrooge.
Roberta Wilson som Caroline.
Francelia Billington som kjæresten til Scrooge.
Lydia Yeamans Titus som Mrs. Fezziwig.
Wadsworth Harris som fortidens spøkelse.
Richard L'Estrange som nåtidens spøkelse.
Tom Figee som fremtidens spøkelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Right to Be Happy på Internet Movie Database 
(en) The Right to Be Happy på AllMovie
Chaplin paa rulleskøiter

Chaplin paa rulleskøiter (originaltittel: The Rink) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Charles Chaplin.


== Skuespillere ==
Charles Chaplin som en servitør
Edna Purviance som en jente.
James T. Kelley som jentas far.
Eric Campbell som Mr. Stout
Henry Bergman som Mrs. Stout
Albert Austin som en kokk.
Leota Bryan som en venn av Edna.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chaplin paa rulleskøiter på Internet Movie Database 
(no) Chaplin paa rulleskøiter hos Filmfront 
(sv) Chaplin paa rulleskøiter i Svensk Filmdatabas 
(da) Chaplin paa rulleskøiter i Danmark Nationale Filminstitut 
(da) Chaplin paa rulleskøiter i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Chaplin paa rulleskøiter på Allociné 
(en) Chaplin paa rulleskøiter på AllMovie