jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bandak–Norsjøkanalen

Bandak–Norsjøkanalen (BNK) eller Bandakkanalen er den nyeste og høyestliggende kanalen som sammen med Norsjø–Skienkanalen utgjør Telemarkskanalen. Kanalen ligger i Vest-vassdraget, en sidegren av Skiensvassdraget og gir en forbindelse fra «Vestvannene» (Bandak, Kviteseidvatnet og Flåvatn) via Eidselva til Norsjø og den allerede eksisterende Norsjø–Skienkanalen. Kanalen ble bygget mellom 1887 og 1892 og har seks sluseanlegg med til sammen 14 slusekamre og ett flomkammer med en total høydeforskjell på 56,7 meter. Den kanaliserte strekningen langs Eidselva er på 17,5 km, mens den totale transportstrekningen mellom Dalen i enden av Bandak i vest og Ulefoss ved Norsjø i øst er på 83,3 km. Fra Dalen til Skien (inkludert Norsjø-Skien-kanalen) er det 105 km.
Fra kanalens åpning og flere tiår framover var den hovedtransportåren mellom Vest-Telemark og Grenland. Passasjertrafikken med rutebåt ble lagt ned i 1956, mens godstrafikken holdt på helt til 1980-årene. I 1962 ble det startet sesongbasert turisttrafikk til erstatning for den tidligere passasjertrafikken, og opp gjennom årene har denne trafikken sammen med fritidsbåttrafikk overtatt kanalen helt. Kanalen blir ikke lenger holdt åpen vinterstid.
I forbindelse med 125-årsjubileet ble kanalen fredet av Riksantikvaren 19.juni 2017. I fredningsvedtaket inngår foruten de seks sluseanleggene med tilhørende slusevokterboliger også bryggeanleggene ved Ulefoss, Strengen, Kviteseid, Spjotsodd, Smeodden, Lårdal, Bandaksli og Dalen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
NOU 1977: 42, Bandak–Norsjø- og Norsjø–Skienkanalen. Universitetsforlaget. 1977. ISBN 82-00-70390-8. 
M/S «Victoria» 100 år – i fart på Telemarksvannene, Bandakkanalen 90 år, A/S Turist-Trafikk 20 år. Turist-Trafikk. 1982. 
Dalland, Øystein; Misund, Per H. (1992). Bandak-kanalen. Telemarksforlaget. ISBN 82-91181-004. 
Lodberg-Holm, Brita (1992). Langs Telemarkskanalen fra Ulefoss til Strengen. Nome kommune. 


== Eksterne lenker ==
«Bandakkanalen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Manuel Alegre

Manuel Alegre de Melo Duarte (født 12. mai 1936 i Águeda, Portugal) er en portugisisk lyriker og politiker. Ved presidentvalgene i 2006 og 2011 tapte han begge ganger for Aníbal Cavaco Silva. Alegre fikk i 2006 flere stemmer enn Mario Soares. Etter nellikrevolusjonen fikk han ansvar for statseide medier i Mario Soares' regjering. Han tilbragte mange år i Algerie i eksil under Salazar-regimet og kom tilbake få dager etter nellikrevolusjonen. Zeca Afonso satte musikk til noen av Alegres dikt. Alegre har blitt foreslått til nobelprisen i litteratur av vitenskapsakademiet i Lisboa. Amália Rodrigues fremførte også tekster av Alegre.Han ble tildelt Camões-prisen i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Manuel Alegre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Manuel Alegre på Discogs 
(en) Manuel Alegre på MusicBrainz 
Manuel Alegre på Facebook 
(en) Manuel Alegre hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Yehia El-Deraa

Yehia Mohammed Yehia El-Deraa (født 17. juli 1995) er en egyptisk håndballspiller.
Han representerte Egypt i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på niendeplass med det egyptiske landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yehia El-Deraa – Olympedia 
(en) Yehia El-Deraa – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yehia El-Deraa – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Luftputebil

Luftputebil er en norsk oversettelse av det engelske ordet Hover car, som brukes som en generell beskrivelse av samtlige flyvende bilkjøretøyer med liten bakkeklaring opptil få meter over bakken. Denne biltypen er skildret som et populært persontransportmiddel i science fiction-litteratur og -film, med diverse teknologiske løsninger som gravitasjonsoppheving, som for eksempel de ikoniske landspeeders fra Star Wars filmene.
I den virkelige verden har det vært flere forsøk på å gi bilkjøretøy evnen til å sveve gjennom bruk av eksisterende teknologi som luftputebåt og aerotrain, som genererer en «pute» av komprimert og konsentrert luft under selve kjøretøyet. Maglev, ved å levitere bilkjøretøyet med hjelp av elektromagnetiske krefter, ble også hentet fram. Ingen av prosjektene kom til serieproduksjon.


== Luftputebilen i virkeligheten ==
Forskjellige eksempler er kjent, som den amerikanske luftputebilen Curtiss-Wright Model 2500 Air Car fra 1959, et stort toseters luftputekjøretøy med to Lycoming motorer hver på 180 hestekrefter foran og bak passasjerrommet, som drev hver sin vifte som sugde ned luft og slapp den ut i ringdysen som skapte luftputen.Curtiss-Wright Model 2500 var et meget ambisiøst prosjekt i en tid da det var stor interesse for futuristisk transport også innenfor biltransport. Den ble gitt et utseende som minnet om romfartøyer og annet skildret i datidens science fiction-underholdning. Konseptet bak luftputeeffekten hadde blitt oppdaget på midten av 1950-tallet, med etterfølgende eksperimentering og prøvetesting av prototypekjøretøyer. Med Air Car håpet Curtiss-Wright at de kunne tilby et allsidig transportmiddel uavhengig av veger for både personbefordring og godsfrakt. Ettersom luftputebilen bare kunne sveve ned til 15 centimeter og var svært tørst på brensel mistet både militæret og sivile interesse for prosjektet. To eksemplarer ble bygd, det ene har blitt bevart i US Army Transportation Museum i Fort Eustis, delstaten Virginia.
Et annet prosjekt var Hover Rover fra 1962 som et jordbrukskjøretøy for spraying av åker. De britiske myndighetene lanserte prosjektet for å se om luftputekjøretøy kunne brukes for jordbruk, så Vickers Armstrong bygde en plattform med gummiskjørt og ringdyse som man ganske enkelt plasserte bilkarosseriet fra en Land Rover (Serie II 109) ovenpå. Det viste seg at luftputebilen ville ha for liten nyttelast i forhold til motoreffekten (to motorer), så prosjektet ble oppgitt. Men Hover Rover var i stand til å ta seg fram på oppløyd mark i motsetning til Land Rover-bilen på hjul.


== Se også ==
Flyvende bil
Luftputefartøy


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ashley Hollebone, The Hovercraft - A History The History Press 2012 ISBN 978-0-7524-6479-4


== Eksterne lenker ==
Everything Was Up in the Air for the Aeromobile-200 Until the 1962 International Trade Fairs
The Legend Of Ford's Flying Car Debunked
Georg Ledebour

Georg Ledebour (født 7. mars 1850 i Hannover, død 31. mars 1947 i Bern) var en tysk politiker og avismann.Ledebour var først medarbeider i Berliner Volkszeitung, men gikk senere over til sosialismen og ble medarbeider i Sächsische Arbeiterzeitung. Etter Wilhelm Liebknechts død i 1900 ble han valgt som dennes etterfølger som SPDs riksdagsmann for en valgkrets i Berlin. 
Ledebour deltok livlig i riksdagsdebattene, særlig om kolonial- og utenrikspolitikk. Han tilhørte SDP i 1915 som stemte mot krigskreditter. I 1916 inngikk han i den nye partigruppen Sozialdemokratische Arbeitsgemeinschaft og i 1917 i  Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands. 
Under novemberrevolusjonen i 1918 var han aktiv og var på revolusjonsdagen en av de mest fremtredende lederne. Han forsøkte deretter fra desember 1918 til januar 1919 på en revolusjonær måte å tvinge den nye regjeringen til å gjennomføre sosialismen umiddelbart, men ble arrestert 11. januar 1920 og ble stilt for påtale som opprørsleder, men ble frikjent. 
Da USPD vendte tilbake til SPD, etter at deres venstreside høsten 1922 hadde gått over til  Kommunistische Partei Deutschlands, dannet Ledebour sammen med Paul Wegmann en egen liten gruppe. Ledebour, med sarkastiske debattinnlegg i den tyske riksdagen. Han ble ikke gjenvalgt, og i 1933 flyktet han unna nasjonalsosialistene til Sveits.
Ledenbour døde i Bern i 1947, etter langt tids sykdom.


== Referanser ==
Nouvelle-Aquitaine

Nouvelle-Aquitaine er en administrativ region i Frankrike som grenser til regionene Pays de la Loire i nordvest, Centre-Val de Loire i nordøst, Auvergne-Rhône-Alpes i øst, Occitanie i sørøst, Spania i sør og Middelhavet i vest. Nouvelle-Aquitaine ble etablert 1. januar 2016 ved en sammenslåing av de tre tidligere administrative regionene Aquitaine, Limousin og Poitou-Charentes. Med et areal på 84 061 km² er det den største regionen i Frankrike. Regionshovedstad og største by er Bordeaux.


== Departementer ==
Regionen er inndelt i tolv departementer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Nouvelle-Aquitaine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rudolf Wissell

Rudolf Wissell (også Rudolf Wissel, født 8. mars 1869 i Göttingen, død 13. desember 1962 i Berlin) var en tysk politiker (SPD). Han hadde sine verv under Weimarrepublikken, deriblant som næringsminister og arbeidsminister.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rudolf Wissell var sønn av en overstyrmann. Han gikk på Bürgerschule i Bremen fra 1876 til 1883. Frem til 1887 ble han utdannet til dreier og maskinbygger.


=== Maskinarbeider ===
Wissell begynte som maskinbygger, først i Bremen og deretter til 1901 ved Kaiserliche Torpedowerkstatt, og så hos Bohn und Kähler i Kiel. I 1888 ble han formann for Fachverein der Schlosser und Maschinenbauer, som han i 1890 inkorporerte i Deutscher Metallarbeiter-Verband. Samme året giftet han seg, Av hans ekteskap utgikk det fem barn, derav også Rudolf Wissell jun.


=== Politiker ===
Våren 1918 ble han etter en oppsiktsvekkende valgseier over en uavhengig motkandidat i Den tyske riksdag innsatt som representant for valgkretsen Niederbarnim og etterfølger etter den rett før avdøde riksdagsmannen Arthur Stadthagen. Etter revolusjonen inntrådte Wissell ved skismaet mellom uavhengige og majoritetssosialister i folkombudsmennenes råd den 29. desember 1918 og overtok ledelsen av de sosialpolitiske anliggender. 
Den 13. februar 1919 ble han rikshusholdningsminister i ministeriet Philipp Scheidemann, gikk 21. juni samme år over i Gustav Bauers ministerium og avgikk med den 1. oktober 1919. Han ble deretter sekretær i Allgemeiner Deutscher Gewerkschaftsbund og 1924 meglingsmann i arbeisstvister i Stor-Berlin. Han var 1919-20 medlem av nasjonalforsamlingen og var 1920-33 medlem av Weimarrepublikkens tyske riksdag. Han var også riksarbeidsminister i Hermann Müllers ministerium 1928-30.


=== Nasjonalismens tid og etterkrigstiden (1933 til 1962) ===
Etter Adolf Hitlers Machtergreifung i 1933 ble Wissell som prominente sosialdemokrat gortrengt fra det offentlige liv. Han satt fengslet i to år, hans riksdagsmandat ble fratatt ham i juni 1933. Deretter levde han tilbaketrukket i Berlin til 1945.
Etter 1945 deltok Wissell med gjenoppbyggelsen av SPD i Berlin. Han motsatte seg skarpt en sammenslåelse av SPD og KPD. Senere i livet fikk han en rekke æresbevisninger. I 1949 ble han gjort til æresborger av Berlin, og i 1954 tildelt Großes Bundesverdienstkreuz mit Stern und Schulterband.


== Skrifter ==
Der alten Steinmetzen Recht und Gewohnheit, Verlag des Zentralverbandes der Steinarbeiter Deutschlands, Leipzig 1927.
Des alten Handwerks Recht und Gewohnheit, 2 Bände, Ernst Wasmuth Verlag, Berlin 1929.
Der soziale Gedanke im alten Handwerk, Verlag Reimar Hobbing, Berlin 1930.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eckhard Hansen, Florian Tennstedt (utg.) o. a.: Biographisches Lexikon zur Geschichte der deutschen Sozialpolitik 1871 bis 1945. Band 2: Sozialpolitiker in der Weimarer Republik und im Nationalsozialismus 1919 bis 1945. Kassel University Press, Kassel 2018, ISBN 978-3-7376-0474-1, S. 219 f. (Online, PDF; 3,9 MB).
Michael Schneider: Rudolf Wissell (1869–1962). Sozialpolitische Portraits. I: Vierteljahresschrift für Sozialrecht. 6, 1978, 1/2, S. 165–182, online (PDF; 1,13 MB).
Paul Scholze

Paul Scholze (født 13. april 1886 i Dresden, død 22. mai 1938 i Magadan) var en tysk politiker (KPD). Under novemberrevolusjonen var han formann for de revolusjonære tillitsvalgte i Berlin og en revolusjonær sosialistisk følgesvenn av Karl Liebknecht i Berlins Revolutionsausschuss under spartakistopprøret.
I 1920-årene var han med på å grunnlegge den KDP-inspirerte Internationale Arbeiterhilfe, hvor han var leder fra 1924 til 1935 i dennes Vest-Europakontor. Han var medlem av KDP fra 1929 til 1932. Han var også innvalgt i Berliner Stadtverordnetenversammlung.
Etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse i 1933 emigrerte han til Frankrike, hvor han ble medarbeider til Willi Münzenberg. Etter at han i 1935 hadde flyttet til Sovjetunionen, ble han arrestert den 4. november 1936 sammen med andre kommunister som arbeidet for IAH. Han ble deretter dømt til fem år i en arbeidsleir og deportert til en Gulag-leir i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikks fjernøstlige føderasjonskrets. Der ble han i mars 1938 arrestert som en delaktig i sabotasje og skutt.


== Litteratur ==
Ulla Plener: Der Massenterror: Fiktionen, Fakten, Folgen. In: Ulla Plener, Natalia Mussienko(HRSG.): Verurteilt zur Höchststrafe: Tod durch Erschießen. Todesopfer aus Deutschland und deutscher Nationalität im Großen Terror in der Sowjetunion 1937/1938; Rosa-Luxemburg-Stiftung; Karl Dietz Verlag Berlin 2006 S. 151 (PDF)
Ulla Plener: Auskünfte einer NKVD-Akte über den letzten Weg und den Tod deutscher Kommunisten in der Sowjetunion (1936-1939): W. Leow-Hofmann, H. Rogalla, J. Schneider, P. Scholze, H. Wilde. In: UTOPIEkreativ, Heft 39/40, Januar/Februar 1994
Hermann Weber, Andreas Herbst. Deutsche Kommunisten. Biographisches Handbuch 1918 bis 1945 (2., überarbeitete und stark erweiterte utg.). Berlin: Dietz. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Kurzbiografie
Beschreibung der Vorgänge im Januar 1919 bei spiegel.de
Nürnberger Straße (Berlin)

Nürnberger Straße er en gate med boliger og diverse næringsvirksomhet i City West i Vest-Berlin. Den er en direkte sidegate til Tauentzienstraße og var mellom 1913 og 1945 kjent for Tauentzienpalast, en langstrakt bygning i stilarten Neuen Sachlichkeit, som i over et halvt århundre var brennpunktet for Berlins natteliv. 
I den første byplanen for Berlin, Hobrecht-Plan, ble Nürnberger Straße utpekt som Straße Nr. 31 i avsnitt IV. I året 1874 ble den anlagt fra Aktien-Bauverein Tiergarten. Den tidligere Birkenwäldchenstraße gikk med dens nordøstlige avsnitt av 16. mars 1888 sør for den nye gareb. Opprinnelig var det meningen av den skulle hete Kaiserwahl-Straße.


== Referanser ==
EM på skøyter 2019

EM på skøyter 2019, det 43. for kvinner allround og det 112. for menn allround samt det andre europamesterskap i sprint for kvinner og menn, ble avholdt fredag 11., lørdag 12. og søndag 13. januar 2019 på Arena Ritten i Klobenstein/Collalbo i Ritten, Italia og teknisk arrangør var den lokale organisasjonskomitéen på vegne av Italian Ice Sports Federation/Federazione Italiana Sport del Ghiaccio (FISG).Følgende nordmenn ble tatt ut til mesterskapet: Hege Bøkko fra Hol IL (sprint), Ida Njåtun fra Asker SK (allround), Ragne Wiklund fra Aktiv SK (allround), Håvard Holmefjord Lorentzen fra Fana IL (sprint), Henrik Fagerli Rukke fra Hol IL (sprint), Bjørn Magnussen fra Spk Falken (sprint), Håvard Bøkko fra Hol IL (allround), Sverre Lunde Pedersen fra Fana IL (allround) og Sindre Henriksen fra Fana IL (allround). Norges Skøyteforbund hadde i tillegg påmeldt Martine Ripsrud fra Stange Spk (sprint), Sofie Karoline Haugen fra Sandefjord SK (allround), Johann Jørgen Sæves fra Båstad IL (sprint) og Kristian Gamme Ulekleiv fra Gjøvik SK (allround) som norske reserver, men bare Sofie Karoline Haugen fikk delta i konkurransen av disse reservene.
Sist en nordmann vant EM på skøyter for menn, var da Johann Olav Koss ble europamester i 1991. Beste norske plassering i EM på skøyter for kvinner, som har vært arrangert siden 1970, bortsett fra i årene 1975 til 1980, er Bjørg Eva Jensens fjerdeplass i 1981.


== Program ==


== Medaljetabell ==
Etter øvelserEtter kjønn


== Sammenlagtmedaljører ==
SprintAllround


== Distansemedaljører ==


=== Sprint ===
KvinnerMenn


=== Allround ===
KvinnerMenn


== Deltagere ==
ISU satte en maksimumsgrense på antall deltagere per klasse og konkurranse på 16 kvinner i både sprint og allround og 20 menn i både sprint og allround. Men ingen nasjon kunne delta med flere enn 3 per klasse.
Oversikt over antall påmeldte deltagere.Deltagerlisten ble justert etter lagledermøtet, slik at noen påmeldte reservedeltagere kom inn som reserver da noen løpere trakk seg eller ikke møtte opp. Blant annet kom norske Sofie Karoline Haugen og tsjekkiske Nikola Zdráhalova inn i allround klassen for kvinner.


== Funksjonærer ==
For sprint-EMOverdommer var Melanie Symalla, Tyskland for kvinnene og Berri de Jonge, Nederland for mennene.Assisterende overdommer var Debora Sighel, Italia for mennene.
Startere var Jannie Smegen, Nederlandfor kvinnene og Stefan Herrmann, Tyskland for mennene.For allround-EMOverdommer var Melanie Symalla, Tyskland for kvinnene og Berri de Jonge, Nederland for mennene.Assisterende overdommer var Debora Sighel, Italia for mennene.
Startere var Tom Vidar Johansson, Norge og Jannie Smegen, Nederland for kvinnene og Tom Vidar Johansson, Norge og Stefan Herrmann, Tyskland for mennene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Aviskvartalet i Berlin

Aviskvartalet er en benevnelse som brukes om deler av den sørlige delen av Friedrichstadt i Berlin. Over 500 nedrifter innen grafisk industri, trykkerier og forlagshus har sitt sete her. Kjerneområdet befinner seg mellom Leipziger Straße i nord, Wilhelmstrasse i vest, Axel-Springer-Straße og Lindenstraße i øst, såvel som Mehringplatz i sør.


== Referanser ==
Paul Jorns

Paul Jorns, også kalt Paul Jörns, (født 14. desember 1871 i Heinade, død 5. februar 1942 i Berlin) var en tysk jurist og Oberreichsanwalt. Han var et velkjent eksempel på den daværende ekstremt konservative og demokrati-fiendtlige dommerstanden i Tyskland. Av denne grunn forsøkte han å stanse undersøkelser av drapene på Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht.
Han ble medlem av NSDAP i 1933.
Jorns gikk av med pensjon i 1937, men ble trukket inn på nytt når andre verdenskrig brøt ut. Han jobbet da for Riksadvokaten ved Folkeretten.
Medikamentoverforbruk

Medikamentoverforbruk av smertestillende (analgetika og triptaner) og beroligende (sedativer) legemidler er en tilstand som kan føre til medikamentoverforbrukshodepine (MOH), som gjerne er kronisk. Overforbruk defineres som bruk av reseptfrie smertestillende legemidler, som for eksempel Ibux og Paracet, i 15 dager (antall doser varierer) eller mer per måned i minst tre måneder, eller bruk av reseptbelagte smertestillende legemidler, som for eksempel Paralgin forte, triptaner og opiater, i ti dager (tilsvarende 18 doser for triptaner) eller mer per måned i minst tre måneder.Kronisk spenningshodepine er den mest vanlige typen med kronisk hodepine. En undersøkelse blant 30 000 norske voksne i alderen 30–44 år viser en prevalens i befolkningen på cirka 3,71 % for kronisk hodepine, hvorav cirka halvparten med medikamentoverforbruk. Undersøkelsen viste også at kvinner hadde kronisk hodepine dobbelt som ofte som menn, og at kronisk spenningshodepine utgjorde cirka 95 % av de primære kroniske tilfellene med hodepine. Cirka 50 % av disse hadde migrene som tilleggsdiagnose. Kun 4 % har kronisk migrene.
Severity of Dependence ScaleSeverity of Dependence Scale (SDS) består av fem spørsmål for å kartlegge medikamentoverforbruk.

Tror du din bruk av [hodepinemedikamentet] er ute av kontroll? (0 - aldri/nesten aldri, 1 - noen ganger, 2 - ofte, 3 - alltid)
Blir du engstelig eller bekymret ved tanken på å droppe en dose? (0 - aldri/nesten aldri, 1 - noen ganger, 2 - ofte, 3 - alltid)
Er du bekymret for ditt [medikamentforbruk]? (0 - aldri/nesten aldri, 1 - noen ganger, 2 - ofte, 3 - alltid)
Ønsker du at du kunne slutte å bruke [hodepinemedikamentet]? (0 - aldri/nesten aldri, 1 - noen ganger, 2 - ofte, 3 - alltid)
Hvor vanskelig synes du det er å la være å ta/ slutte med [medikamentene]? (0 - ikke vanskelig, 1 - ganske vanskelig, 2 - veldig vanskelig, 3 - umulig)Det viser se at overforbruk er mest vanlig med såkalte håndkjøpsanalgetika og kombinasjonsanalgetika, mens overforbruk som følge av triptaner, ergotamin og opioider er mer sjeldent.Alle utvikler ikke medikamentoverforbrukshodepine, men de som får hodepine av medisiner er ofte avhengige. Pasienter som lider av kronisk hodepine og har mistanke om overforbruk bør derfor kontakte lege og diskutere det. Langvarig overforbruk vil normalt kreve seponering og kanskje også detoksifisering, noe som bare bør skje i samråd med lege. Legen kan avhjelpe med lindrende råd og tiltak, som for eksempel nerveblokade, i den tiden dette tar, noe som vil variere etter både graden av alvorlighet og legemidlet.


== Referanser ==
Haboro-demningen

Haboro-demningen er en jordfyllingsdam i Haboro i Hokkaido som benyttes i forbindelse med irrigasjon innen jordbruk. Demningen er 27,8 m høy og 108,4 m lang.


== Referanser ==
Kurt Vogel

Kurt Vogel (født 11. oktober 1889, død 1967) var en tysk offiser under første verdenskrig, Han tilhørte Garde-Kavallerie-Schützen-Division og var delaktig i mordet på  Rosa Luxemburg. Vogel flyktet til Nederland med falskt pass i mai 1919. Hermann Souchon avfyrte skuddet som drepte henne mens Vogel kastet liket i kanalen. Waldemar Pabst, general i GKSD, hadde bestilt drapet.


== Referanser ==
Jødetesten

Jødetesten er et tankeeksperiment som benyttes i politisk debatt for gjøre det klarere å gjenkjenne om en ytring er diskriminerende eller rasistisk. Selve «jødetesten» går ut på å bytte ut alle navn og referanser på omtalte minoritetsgrupper i et sitat med jøder eller jødisk. Dersom det omarbeidede sitatet til forveksling minner om nazistisk retorikk fra 1930- eller 1940-tallet, vil mange anse den opprinnelige uttalelsen som diskriminerende.Tanken bak jødetesten er hvis en ytring ikke er akseptabelt å si om jøder, ville den (logisk sett) heller ikke være akseptabelt om andre grupper. Dette på grunn av kjennskap til holocaust og forfølgelse av jøder i tidligere tider. 


== Referanser ==
Haborofutamata-demningen

Haborofutamata-demningen er en jordfyllingsdam i Hokkaido som benyttes i forbindelse med irrigasjon innen jordbruk. Demningen er 33,6 m høy og 125 m lang.


== Referanser ==
Habu-demningen

Habu-demningen er en gravitasjonsdam i Aichi prefektur som benyttes i forbindelse med irrigasjon innen jordbruk. Demningen er 62,5 m høy og 398,5 m lang.


== Referanser ==