jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Litteraturåret 1832

Litteraturåret 1832 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1832.


== Dødsfall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1832 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kanonprisen 2019

Kanonprisen 2019 var den 16. utelingen av Kanonprisen og ble delt ut under filmfestivalen Kosmorama i Trondheim torsdag 5. mars 2020. Prisen gjaldt alle norske filmer med ordinær kinodistribusjon som hadde premiere i 2019.
Det ble delt ut priser i tolv prisklasser, én mer en året før og med klassen beste filmmusikk tilbake som prisklasse etter å ikke ha blitt delt ut året før. Filmen Barn vant flest priser med fire hvor Dag Johan Haugerud vant både pris for beste regi og beste manus. De nominerte ble offentliggjort 3. februar 2020. Filmene Håp og Barn fikk flest nominasjoner med henholdsvis 8 og 6. Alle 21 filmer som ble utgitt i 2019 var nominert publikumsprisen Filmwebs Kanonpris. Av disse ble tre filmer plukket ut gjennom publikumsavstemning til en finalerunde. I de øvrige klassene ble vinnerne kåret av medlemmene i fagforbundene tilknyttet filmbransjen. Utdelingen fant sted på Britannia Hotel i Trondheim og ble ledet av Morten Hegseth.


== Vinnere og nominerte ==
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.

Beste kvinnelige hovedrolleAndrea Bræin Hovig for Håp
Ingrid Bolsø Berdal for Spionen
Henriette Steenstrup for BarnBeste mannlige hovedrolleJan Gunnar Røise for Barn
Nicolai Cleve Broch for Disco
Stellan Skarsgård for HåpBeste birolleGjertrud L. Jynge for Håp
Espen Klouman Høiner for Hjelperytteren
Tobias Santelmann for Ut og stjæle hesterBeste regiDag Johan Haugerud for Barn
Martin Lund for Psychobitch
Maria Sødahl for HåpBeste manusDag Johan Haugerud for Barn
Maria Sødahl for Håp
Martin Lund for PsychobitchBeste produsentRuben Thorkildsen for Psychobitch
Maria Ekerhovd for Disco
John Einar Hagen og Einar Loftesnes for TunnelenBeste fotoRasmus Videbæk for Ut og stjæle hester
Manuel Alberto Carlo for Håp
Øystein Mamen for BarnBeste klippJens Christian Fodstad for Barn
Christian Siebenherz for Håp
Frida Eggum Michaelsen og Mina Nybakke for DiscoBeste lyddesignGisle Tveito for Ut og stjæle hester
Baard H. Ingebretsen og Tormod Ringnes for Kaptein Sabeltann og Den Magiske Diamant
Hugo Ekornes for TunnelenBeste filmmusikkGinge Anvik for Askeladden – i Soria Moria slott
Eirik Myhr for Brillebjørn på ferie
Johannes Ringen for Born2DriveBeste produksjonsdesignJørgen Stangebye Larsen for Håp
Camilla Lindbråten for Psychobitch
Kari Kankaanpää og Fredrik Syvertsen for Astrup – Flammen over JølsterFilmwebs KanonprisTunnelen
Askeladden – i Soria Moria slott
Amundsen


== Referanser ==


== Kilder ==
«Her er de nominerte til Kanonprisen 2020 – Håp og Barn leder an». montages.no. 3. februar 2020. Besøkt 2. juli 2020. 
««Barn», «Håp» og «Ut og stjæle hester» fikk flest Kanonpriser». rushprint.no. 5. mars 2020. Besøkt 2. juli 2020.
Barn (film)

Barn er en norsk dramafilm fra 2019 produsert av Motlys. Filmen er skrevet og regissert av Dag Johan Haugerud.
Hovedrollene spilles av Ella Øverbye, Henriette Steenstrup, Jan Gunnar Røise og Thorbjørn Harr.
Filmen vant to Dragon Award-priser under Göteborg Film Festival, vant fire priser under Kanonprisen 2019 og hele ni priser under Amandaprisen 2020, blant dem klassen for beste norske kinofilm. Den vant Nordisk råds filmpris for 2020, den norske Filmkritikerprisen samme år og filmkritikerprisen under Thessaloniki filmfestival.


== Handling ==
Den tretten år gamle Lykke er datteren til en fremtredende politiker. Hun skader ved et uhell klasse-kameraten Jamie, sønnen til en lokal politiker fra ett annet politisk parti. Jamie dør senere ved ett sykehus, og Lykke påstår at Jamies dødsfall var en ulykke - men ingen tror på henne. Skolens rektor, Liv, er en idealist som mot sin politiske overbevisning har levd i et hemmelig forhold til Karl Erik - Jamies far. Når de ikke klarer å holde dette forholdet hemmelig lenger, reagerer omgivelsene med vantro.
Livs bror Anders er også læreren til både Lykke og Jamie. Han befant seg i skolegården når Jamies ulykke fant sted, og blir deretter overveldet av skyldfølelse for ikke å ha klart å forhindre at ulykken fant sted. Resten av samfunnet må også forholder seg til situasjonen, og alle ettervirkningene. Hvordan kunne dette skje, og hvordan er det egentlig mulig for de pårørende å leve videre etterpå?


== Skuespillere ==
Henriette Steenstrup: Liv
Jan Gunnar Røise: Anders
Thorbjørn Harr: Per Erik Lundemo
Brynjar Åbel Bandlien: Jan
Andrea Bræin Hovig: Eva
Hans Olav Brenner: Sigurd
Ella Øverbye: Lykke
Anne Marit Jacobsen: Torunn


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Barn på Internet Movie Database 
(no) Barn hos Filmfront 
(no) Barn på NRK TV 
(sv) Barn i Svensk Filmdatabas 
(da) Barn i Danmark Nationale Filminstitut
Eustace av Flandern

Eustace av Flandern (Eustachius av Flandern), død  etter 1217, tilhørte den adelige Flandern-familien som hadde lange tradisjoner som grever i Grevskapet Flandern og som spilte en viktig rolle i Det fjerde korstog (1202–1204) og som ledere i de latinske rikene som oppsto etter korstoget. Eustace var en yngre bror til Balduin I av Flandern og til Henrik av Flandern som begge ble utropt til keisere i Det latinske riket etter at korsfarerne hadde erobret Konstantinopel. Eustace var regent i Kongeriket Thessaloniki fra 1209 til 1216.


== Biografi ==
Eustace var sønn av grev Balduin V av Hainaut og grevinne Margareta I. Eustaces eldre brødre Balduin og Henrik var blant lederne i Det fjerde korstog som i utgangspunktet skulle «befri» det hellige land, men endte opp med å okkupere Konstatinopel og etablere et latinsk keiserrike som erstatning for Østromerriket (Det bysantinske rike). Balduin og Henrik var de to første keiserne i Det latinske rike.

Eustace deltok selv ikke i selve korstoget, men han nevnes i 1206 som en av aristokratene fra Flandern som ble bedt av Balduin og Henrik om å komme til Konstantinopel. I 1208 ble han sendt til Rodopifjellene på grensen mellom det nåværende Hellas og Bulgaria hvor han støttet sin bror keiser Henriks bulgarske allierte Alexius Slav som var i opposisjon til den bulgarske tsar Boril. Sommeren 1209 måtte Henrik slå ned et opprør blant den lombardiske adelen i Kongeriket Thessaloniki, og Eustace ble, sammen med den tysk-frankiske adelsmannen Berthold von Katzenelnbogen, utnevnt til regent i kongeriket som var en vasallstat under keiseren.
Etter forhandlinger mellom herskeren Mikael I Komnenos Dukas i Despotatet Epirus og keiser Henrik ble det inngått en allianse som innebar at Eustace i 1209 ble gift med en datter av Mikael I (navnet er ukjent) og fikk en stor del av hans territorium i medgift.Eustace blir senest nevnt i april 1217 da han var tilstede under kroningen av den nye keiseren i Det latinske riket, Peter II av Courtenay som var gift med Eustaces søster Yolanda av Flandern. Kroningen foregikk i Roma og ble utført av pave Honorius III den 9. april 1217. Eustace dro sannsynligvis sammen med Peter II mot Konstantinopel. I Epirus ble Peter II, og sannsynligvis også Eustace, tatt til fange av herskeren Teodoros Komnenos Dukas og de antas å ha dødd i fangenskap der.


== Referanser ==


== Kilder ==
Theodore Evergates (1999). Aristocratic Women in Medieval France. University of Pennsylvania Press. 
Filip Van Tricht (2011). The Latin Renovatio of Byzantium: The Empire of Constantinople (1204–1228). Brill. ISBN 978-90-04-20323-5. 
François Bredenkamp (1996). The Byzantine Empire of Thessaloniki (1224–1242). Thessaloniki: Thessaloniki History Center. ISBN 9608433177.
Imperata cylindrica

Imperata cylindrica er en grasart.
Den er flerårig og sprer seg med jordstengler. Stråene blir 25–120 cm høye og er 1,5–3 mm i diameter. Bladene er 20–100 cm lange og 8–20 mm brede. Blomsterstanden er en hvithåret topp som er 6–20 cm lang. Imperata cylindrica vokser på mange ulike steder som havstrender, elvebredder, vegkanter, skog og som ugras i dyrket mark og plantasjer.
Den opprinnelige utbredelsen omfatter Afrika, Asia, Australia og Sør-Europa med middelhavsøyene, Madeira og Gran Canaria. Arten har spredt seg med menneskelig hjelp til blant annet USA, Chile, Columbia, Mikronesiaføderasjonen og New Zealand.
Imperata cylindrica har C4-fotosyntese og er ganske lyskrevende. Arten danner mykorrhiza med ulike sopparter og kan vokse på næringsfattig jord.  Den finnes opp til 2700 moh. Årsnedbøren kan ligge mellom 500–5000 mm, og årsmiddeltemperaturen må være høyere enn 15 °C.
Den er et fryktet ugras som reduserer avlingene mye, og den sprer seg også til naturområder der den fortrenger andre arter ved å utskille allelopatiske stoffer og øke brannhyppigheten. Imperata cylindrica er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden. Holm et al. publiserte i 1977 en liste over ugrasarter der Imperata cylindrica rangeres som det sjuende verste ugraset i verden.
Imperata cylindrica blir brukt til taktekking i Asia. Den blir også dyrket som hageplante, spesielt en kultivar med røde bladspisser.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
«Imperata cylindrica (cogon grass)». Invasive Species Compendium. Besøkt 2. juli 2020. 
B. Valdés og H. Scholz; med bidrag fra E. von Raab-Straube og G. Parolly (2009). «Imperata cylindrica». Poaceae (pro parte majore). – In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 2. juli 2020. 
«Imperata cylindrica». Flora of China. Besøkt 2. juli 2020. 
S. Lowe, M. Browne, S. Boudjelas og M. De Poorter (2000). «100 of the World’s Worst Invasive Alien Species: a selection from the Global Invasive Species Database» (PDF). Published by The Invasive Species Specialist Group (ISSG) a specialist group of the Species Survival Commission (SSC) of the World Conservation Union (IUCN). CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
L.G. Holm m.fl. (1977). The world’s worst weeds: distribution and biology. East-West Center, University Press of Hawaii. ISBN 0-8248-0295-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Imperata cylindrica i Encyclopedia of Life 
(en) Imperata cylindrica i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Imperata cylindrica hos Dyntaxa 
(en) Imperata cylindrica hos ITIS 
(en) Imperata cylindrica hos NCBI 
(en) Imperata cylindrica hos The International Plant Names Index 
(en) Imperata cylindrica hos Tropicos 
(en) Imperata cylindrica hos GrassBase 
(en) Kategori:Imperata cylindrica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Imperata cylindrica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Imperata cylindrica – detaljert informasjon på Wikispecies
Hōjō Tokiuji

Hōjō Tokiuji (kanji: 北条 時氏, født 1203, død 29. juli 1230) var en sønn av Hōjō Yasutoki og faren til Hōjō Tsunetoki og Hōjō Tokiyori.
Tokiuji var forventet å bli den fremtidige shikken (regent) etter sin far, men fikk dårlig helse mens han tjenestegjorde som Rokuhara Tandai (Kitakata) i Kyoto.
Hans kone Matsushita Zenni var kjent som en klok dame.


== Kilder ==
Morrell, Robert E. (2006). Zen sanctuary of purple robes. SUNY Press. s. 45,153. ISBN 0-7914-6827-5.
Matsushita Zenni

Matsushita Zenni (kanji: 松下禅尼, fødselsår og dødsår ukjent) eller «den buddhistiske nonnen Matsushita», var en kvinne som levde i midten av Kamakura-perioden. Hun var datter av Adachi Kagemori, en vasall under Kamakura-shōgunatet. Hun var konen til Hōjō Tokiuji. Hun var mor til både den femte regenten Hōjō Tsunetoki og den åttende regenten Hōjō Tokiyori.


== Kilder ==
Morrell, Robert E. (2006). Zen sanctuary of purple robes. SUNY Press. s. 45,153. ISBN 0-7914-6827-5.
Pontus Finstad

Pontus Finstad (født 25. april 2000 Oslo) er en norsk ishockeyspiller, som spiller for Vålerenga Ishockey. Finstad kom til Vålerenga fra Manglerud Star i 2021. Han har tidligere spilt for aldersbestemt landslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pontus Finstad – Olympedia 
(en) Pontus Finstad – Eliteprospects.com
Christer Simonsen

Christer Coldier Simonsen (født 27. mars 1994 Oslo) er en norsk ishockeyspiller, som spiller for Manglerud Star. Han har tidligere spilt for  Tønsberg Vikings, Bergen og Kongsvinger samt aldersbestemte landslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christer Simonsen – Eliteprospects.com
Adachiklanen

Adachiklanen (安達氏) er en japansk klan av samuraier som er sagt å nedstamme fra Fujiwara no Yamakage. Deres historiske signifikans kommer av deres suksess  under Genpeikrigen og deres etterfølgende tilknytning til Hōjōklanen. Historisk viktige skikkelser i Adachiklanen har vært  Adachi Kagemori og Adachi Morinaga.
13. serierunde i Eliteserien 2020

13. serierunde i Eliteserien 2020 startet med Vålerenga – Bodø/Glimt lørdag 8. august, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 9. august og avsluttet med Molde – Brann mandag 10. august.


== Kampfakta ==


== Referanser ==
Marthine Mordt Rygh

Karen Marthine Birgitte Mordt Rygh (født Mordt 10. september 1877 i Fredrikstad, død 30. juni 1961 i Oslo) var en norsk komponist og forfatter som ble mest kjent for sine barnebøker.


== Liv og virke ==
Marthine Mordt Rygh hadde en musikalsk utdannelse, og var elev av Gustav Lange i harmonilære og fikk dessuten undervisning av Catharinus Elling. Helt til hun var omkring 80 år gammel fikk hun pianoundervisning, den siste tiden av Anfinn Øyen. I 1913 utga hun klaverkomposisjonen Aftenstemning.
Rygh begynte sin litterære løpebane i 1920-årene, og debuterte med barneboken Nigger Rasks dagbok – en puddels oplevelser. Her skildres mennesker og deres omgivelser fra en puddels synsvinkel. Boken fikk sin fortsettelse i Nigger Rask, som utkom i 1925. Hennes første og eneste roman, Sånn kan det gå, ble utgitt i 1930. Handlingen er lagt til Nord-Afrika og Oslo og skildrer en ung kvinnes eiendommelige livsskjebne.I februar–mars 1936 skrev Rygh i A-magasinet en artikkelserie kalt Hvad dyrenes hverdagsliv kan fortelle oss. Serien ble illustrert av William Lunden. Både artiklene og illustrasjonene ble samme år utgitt samlet i boken Mine venner dyrene.I anledning av sin åttiårsdag utga hun et hefte med ni av sine egne klaverkomposisjoner.


== Familie ==
Marthine Mordt Rygh var datter av sorenskriver Eduard Camillo Rantzau Mordt og Elisabeth Cathrine Kiær og søster av advokat Hans Kiær Mordt.
Hun ble i 1902 gift med advokat Per Rygh (1874–1941), sønn av politikeren Evald Rygh (1842–1913) og bror av advokat Arne Rygh (1882–1968).


== Bibliografi ==
1923: Nigger Rasks dagbok – en puddels oplevelser, Aschehoug, Kristiania
1925: Nigger Rask, Aschehoug, Oslo
1930: Sånn kan det gå, Some & Cos Forlag, Oslo
1936: Mine venner dyrene, illustrert av William Lunden, Oslo


== Komposisjoner ==
1913: Aftenstemning for piano, Oluf Byes musikforlag
1957: Ni klaverstykker


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 186. ISBN 8257900109.
Lysved

Lysved er et bioluminescensfenomen, der trevirke angripes av sopp med hyfer som skiller ut lys, slik at selve trevirket fremstår som selvlysende. Lyset som skilles ut er blågrønt og normalt relativt svakt.Den eldste omtalen av fenomenet er fra Aristoteles som i 382 f.Kr. nevnte at lyset, i motsetning til ild, var kaldt å ta på. Den romerske filosofen Plinius den eldre omtalte lysved i en olivenlund. Den første vitenskapelige beskrivelsen av årsaken til lyset kom i 1823, da det ble oppdaget at lys fra støttebjelkene av tre i gruver skyldtes en sopp.
På grunn av det svake lyset har lysved begrenset bruk. Det kalde lyset ble forsøkt brukt til å lyse opp viserne i kompasset og barometeret på den eksperimentelle undervannsbåten «Turtle» under den amerikanske uavhengighetskrigen. Under første verdenskrig festet enkelte soldater lysved på hjelmene sine i skyttergravene for kunne se hverandre i nattemørket. Under andre verdenskrig hendte det at lysved i tømmerstabler lyste så sterkt at de ble dekket til av frykt for at fiendtlige bombefly skulle oppdage dem.


== Norge ==
I Norge vil slike hyfer stort sette være honningsopp, som er en av flere arter med bioluminescens. Lyset som skilles ut ved at enzymet luciferase får det svovelholdige stoffet luciferin til å oksidere.


== Referanser ==
Andrew Landry

Andrew Landry  (født 7. august 1987 i Port Neches i Texas) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren.
22. april 2018 vant han sin første PGA-tourseier under Valero Texas Open, og gjentok bedriften to år senere under The American Express.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrew Landry – PGA-touren 
(en) Andrew Landry – Verdensrankingen
Nick Taylor

Nick Taylor (født 14. april 1988 i Winnipeg) er en canadisk profesjonell golfspiller på PGA-touren.
9. november 2014 vant han sin første PGA-tourseier under Sanderson Farms Championship, den første canadiske vinneren på PGA-touren på syv år, da Mike Weir vant Frys.com i 2007.Taylor gjentok bedriften fem sesonger senere under AT&T Pebble Beach Pro-Am.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nick Taylor – PGA-touren 
(en) Nick Taylor – Verdensrankingen
Thomas Sowell

Thomas Sowell (IPA: [soʊl], født 30. juni 1930 i Gastonia i Nord-Carolina) er en amerikansk økonom og sosialteoretiker.
Han ble født i Nord-Carolina, men mistet faren som liten, og moren kunne ikke ta seg av ham. Han ble adoptert av slektninger i Charlotte og vokste hos dem der og i Harlem i New York. Han sluttet på high school og tjenestegjorde i marinekorpset under Koreakrigen. Tilbake fra krigen tok han kveldskurs ved det tradisjonelt afroamerikanske Howard University, og utmerket seg slik faglig at han fikk stipend til å gå college ved Harvard University. Han tok mastergraden i økonomi ved Columbia University i 1959 og doktorgraden ved University of Chicago i 1968. Han hadde George Stigler som doktorgradsveileder, og regnes til de ledende tenkerne innen den såkalte Chicagoskolen innen liberal økonomisk teori.Han hadde akademiske stillinger ved Cornell University og UCLA før han i 1980 kom til Hoover Institution ved Stanford University.Sowell har utgitt over 30 bøker, flere av dem prisbelønnet, og en mengde vitenskapelige artikler. Han har vært brukt som spaltist og kommentator i en rekke amerikanske medier.


== Referanser ==
Koksjetau internasjonale lufthavn

Koksjetau internasjonale lufthavn (kasakhisk Халықаралық Көкшетау Әуежайы; Halyqaralyq Kókshetaý Áýejaıy) (IATA: KOV, ICAO: UACK) er en flyplass i byen Koksjetau i Kasakhstan. Flyplassen ble åpnet i 1945.


== Flyselskaper og destinasjoner ==


=== Passasjerdestinasjoner ===


== Statistikk ==


== Rullebaner ==
02L/20R – 2 850 meter (9 350 fot) × 45 meter (149 fot)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) World Aero Data information for UACK Arkivert 26. oktober 2019 hos Wayback Machine.
Jean Castex

Jean Castex (født 25. juni 1965 i Vic-Fezensac) er en fransk konservativ politiker som fra 2020 til 2022 var statsminister i Frankrike. Han etterfulgte Édouard Philippe og regjeringen Philippe II. Før han ble utnevnt til statsminister var han borgermester i Prades i det sydlige Frankrike.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jean Castex kommer fra en katolsk bakgrunn. Hans bestefar Marc Castex var senator, og en annen slektning var akademikeren professor Pierre-Georges Castex.Castex studerte ved Sciences Po hvorfra han tok eksamen i 1986, og fortsatte utdannelsen på École nationale d'administration, der også president Emmanuel Macron hadde studert. Han gikk så inn i embedsverket.


=== Politiker ===
I 2008 ble Castex valgt til borgermester av Prades i departementet Pyrénées-Orientales, og fra 2010 til 2011 var han stabssjef for helseminister Xavier Bertrand i François Fillons regjering. Han etterfulgte Raymond Soubie dom generalsekretæt under President Nicolas Sarkozy mellom 2011 og 2012; dable han erstattet av Emmanuel Macron. I UMPs forvalg støttet han Fillon.På lokalt nivå var han regionalråd for Languedoc-Roussillon fra 2010 til 2015, og var departementsrådgiver for Pyrénées-Orientales fra 2015.
I september 2017 ble Castex utnevnt til interdepartmental delegat til sommerlekene i 2024 og likeså samme års paralympiske sommerleker; han ble også utnevnt til president for det nasjonale sportsagentur.Castex var medlem av Les Républicains til tidlig i 2020, og ble der ansett som sosialt konservativ.Castex har vært ansvarlig for lettelsen av nedstengningstiltak i Frankrike fra 2. april under koronaviruspandemien i 2020, og høstest ros for sin innsats i den forbindelse.


=== Statsminister ===
Etter Édouard Philippes fratreden 3. juli 2020 ble Castex utnevnt til Frankrikes statsminister av president Emmanuel Macron. Han gikk av 22. mai 2022 og ble etterfulgt av Élisabeth Borne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Castex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Musikkåret 1889

Musikkåret 1889 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1889.


== Opera ==
Francesco Cilea – Gina
Robert Fuchs – Die Königsbraut
Miguel Marqués – El plato del día (libretto av Andrés Ruesga, Manuel Lastra og Enrique Prieto, premiere i Madrid)
Louisa Melvin Delos Mars – Leoni, the Gypsy Queen (premiere i Providence, Rhode Island)
Giacomo Puccini – Edgar


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Lasse Hovd

Lasse Hovd (født 12. oktober 1941, død 8. juni 2019) var sanger og tekstforfatter i The Key Brothers.
Hovd vokste opp på Keyserløkka, og startet på Bjølsen skolen i samme klasse som Jan Hørtun i 1948, som han startet The Key Brothers sammen med. De ble senere plassert på ulike skoler, men spilte begge i skolekorpset. Hovd spilte trombone og Hørtun trompet. Tor Myrseth flyttet til Keyserløkka litt senere, men måtte følge morens ønske om å øve på fiolin. Likevel var det musikkinteressen som bandt dem sammen.
I 1957 startet de tre et munnspillorkester, men det var jo gitarmusikk som var tingen. Jan Hørtuns far spilte gitar, så han hadde tilgang både på gitar og en Skau-forsterker! Tor Myrseth fikk byttet inn fiolinen mot en gitar, og Hovd fikk tak i en spansk gitar. De lyttet til Radio Luxemburg, skrev av tekster og lærte seg sanger derfra. Det var nå de fant på navnet The Key Brothers. Key kom av Keyserløkka, og mange sanggrupper het noe med Brothers eller Sisters, selv om de ikke var søsken, dessuten sang de flerstemt og hadde flere sanger av The Everly Brothers på repertoaret.
Den største hit-sangen «... og så kom Helgenen frem» var det Lasse Hovd som skrev i 1965. Han hadde også en sangduo med sin første kone, Laila Granum.
Lasse Hovd jobbet senere i livet med AV-kommunikasjon i Arnljot Gelline Heltbergs reklamebyrå, som senere ble del av mediekonsernet Bates.


== Referanser ==
Porsanger bataljon

Porsanger bataljon er en bataljon i den norske Hæren. Avdelingen ble etablert 1. mai 2020 og er del av Finnmark landforsvar.Den skal etter planen være fullt etablert senest 2025 og bestå av rundt 400 soldater.Porsanger bataljon er forlagt ved Porsangmoen, men skal kunne operere over hele Finnmark. Avdelingen viderefører i sitt merke det heraldiske hovedelementet fra tidligere hæravdelinger i Finnmark; et varghode på blå bakgrunn som er arven etter Garnisonen i Porsanger.


== Organisasjon ==
Bataljonen består av en kavalerieskadron og kampstøtteeskadron og stab under oppbygging. Frem mot 2025 vil bataljonen bli etablert med ytterligere én kavalerieskadron.


== Oppbygging ==
Den første stridsgruppe i Porsanger bataljon, med cirka 150 soldater (Kavalerieskadron 2), sto klar i januar 2019. Eskadron 2 er sammensatt av personell fra ulike deler av Hæren; de fleste fra 2. bataljon på Skjold og Kampeskadronen på Rena. Kjernen i avdelingen består av vernepliktig personell.


== Se også ==
Finnmark Landforsvar
Garnisonen i Porsanger
2. Bataljon
Kampeskadronen


== Referanser ==