jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Perlinctus

Perlinctus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Denne gruppen lever i et tett samliv med termitter.


== Utseende ==
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).


== Levevis ==
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Corotocini Fenyes, 1918
Understammen Termitoiceina
Slekten Perlinctus Silvestri, 1946Perlinctus foveicollis Seevers, 1957
Perlinctus quaesitus Silvestri, 1946


== Referanser ==


== Kilder ==
Christopher Taylor (2012) Catalogue of Organisms - The Corotocini in their Gut-Swollen Glory. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Perlinctus i Global Biodiversity Information Facility 
Perlinctus – detaljert informasjon på Wikispecies
Holisomimus

Holisomimus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, brunlige, forholdsvis brede kortvinger. Antennene er forholdsvis korte, hodet kort, bredt og firkantet med små fasettøyne. Pronotum er mye bredere enn langt, bakkanten er buet utbuktet. Dekkvingene er ganske korte, knapt lengre enn pronotum, bakkanten litt innbuktet innenfor bakhjørnene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Singapore og Mauritius.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Homalotini Heer, 1839
Slekten Holisomimus Cameron, 1920
Holisomimus cingulatus (Cameron, 1918)
Holisomimus gomyi Lecoq, 1990
Holisomimus parvus (Cameron, 1918)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Holisomimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Holisomimus hos ITIS 
Holisomimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dabrosoma

Dabrosoma er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). De er spesialiserte på å leve sammen med maur.


== Utseende ==
Små (3-4 millimeter), avlange, matt brunlige kortvinger. Hodet er lite, rundet med små fasettøyne. Pronotum er nær dobbelt så bredt som langt, betydelig innbuktet innefor bakhjørnene slik at disse stikker spisst fram. Dekkvingene er ganske korte.


== Levevis ==
Artene er knyttet til sosiale insekter (maur eller termitter).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Lomechusini
Slekten Dabrosoma Lea, 1910
Dabrosoma pubescens Lea, 1910
Dabrosoma subopacum Oke, 1933


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Dabra [1]
(en) Dabrosoma i Global Biodiversity Information Facility 
Dabrosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Gnathusa

Gennadota er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små (ca. 3 millimeter), avlangt spoleformede, brunlige kortvinger. Hodet er en del smalere enn pronotum som igjen er noe smalere enn dekkvingene.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene kan finnes under barken på døde trær og ved skader på trær der sevje flyter ut.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, mest i den nordlige delen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Oxypodini Thomson, 1859
Slekten Gnathusa Fenyes, 1910
Gnathusa alfacaribou Klimaszewski & Langor, 2011
Gnathusa caribou Lohse, 1990
Gnathusa eva Fenyes, 1910
Gnathusa grandiceps (Casey, 1911)
Gnathusa tenuicornis Fenyes, 1921


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Gnathusa i Encyclopedia of Life 
(en) Gnathusa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gnathusa hos ITIS 
(en) Gnathusa hos NCBI 
Gnathusa – detaljert informasjon på Wikispecies
Hommelvikbrua

Hommelvikbrua er en stålplatebro på E6 i Malvik kommune i Trøndelag. Brua krysser elva Homla, er 201 meter lang og lengste spenn er 50 meter.


== Nye Hommelvikbrua ==
I forbindelse med en framtidig utbygging av en 4-felts E6 mellom Ranheim og Værnes er det foreslått å bygge to nye parallelle Hommelvikbruer som skal erstatte den nåværende brua.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Pantheon (bille)

Pantheon er slekt av biller. Den systematiske plasseringen av denne slekten synes noe usikker.


== Utseende ==
Middelsstore, avlangt ovale og nokså flate, blanke, gulbrune til svarte hårbiller, gjerne med fargetegnimger. Antennene er lange og tynne.


== Levevis ==
Larvene lever gjerne i kalde bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk innedling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
Slekten Pantheon Pic, 1918
Pantheon heroicum Pic, 1918


== Referanser ==


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A., Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera). [1]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Himalayoligus

Himalayoligus (Byrrhoidea) er en slekt av pillebiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Oversiden er gjerne fint hårete. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i fjellområdene i Himalaya.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Simplocariini
Slekten Himalayoligus Fabbri, 2002
Himalayoligus ahrensi Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus daccordii Fabbri, 2002
Himalayoligus franzi Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus gunnari Jäger & Pütz, 2003
Himalayoligus hartmanni Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus letelaensis Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus nepalensis Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus notabilis Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus similis Jaeger & Puetz, 2003
Himalayoligus telbrungensis Jaeger & Puetz, 2003


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Himalayoligus i Encyclopedia of Life 
(en) Himalayoligus i Global Biodiversity Information Facility
Constantin Pecqueur

Constantin Pecqueur (født 28. oktober 1801 i Arleux eller kanskje Douai i Frankrike, død  17. desember 1887 i Taverny) var en fransk sosialist.


== Biografi ==
Constantin Pecqueur var sterkt påvirket av Henri de Saint-Simon, men med en grundigere økonomisk utdannelse enn ham. Pecqueur stod for en sterkt  religiøst farget sosialisme. Han anså moralsk fornyelse som en forutsetning for sosialismens gjennomførelse. Hans hovedarbeide er Économie sociale des intérêts du commerce (3 bind, 1839)
Sørlig mellom 1842 og 1844 publiserte Pecqueur innflytelsesrike skrifter som behandlet den historiske materialisme, og gikk inn for en statsdirigert kollektivistisk næringslivsform. Karl Marx hadde lest Pecqueur. Det er uklart i hvilen utstrekning disse skrifter influerte Marx' tenkning.
Pecqueur gikk dessuten inn for en form for europeisk enhet. I denne utgjorde en koordinert og felles økonomisk politikk bare ett aspekt av flere. Han anså det som vesentlig at pressen, utdannelsesvesenet og sosiale foreingeer skulle stilles i fredens tjeneste, og gikk også inn for internasjonale kongresser mellom statene på alle politiske områder. 


== Publikasjoner ==
L’Économie sociale : des intérêts du commerce, de l’agriculture, de l’industrie et de la civilisation en général, sous l’influence des applications de la vapeur, Paris, Desessart, 1839, 2 volumes (réédition numérique : Thomson Gale, 2005)
Théorie nouvelle d’Économie sociale et politique ou Études sur l'organisation des sociétés, Paris. Capelle Libraire-Éditeur, 1842


== Litteratur ==
Marceau Pivert: Les théories économiques et sociales de Constantin Pecqueur, DES, université de Paris, vers 1920
G. Lichtheim: The Origins of Socialism. London, 1969.
A. Zouaoui, A.: Socialisme et Internationalisme: Constantin Pecqueur. Geneva, 1964.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.
Pierre Henri Leroux

Pierre-Henri Leroux (født 7. april 1797 i Paris, død 12. april 1871 samme sted) var en fransk filosof og publisist.


== Biografi ==
Pierre Leroux etablerte i 1824, sammen med Paul-François Dubois, den liberale ukeavisen Le globe, som i 1831 ble organ for saintsimonismen, en lære som Leroux imidlertid gikk bort fra av uvilje mot Barthélemy Prosper Enfantins idéer om «fri kjærlighet» Etter å en tid (fra 1832 med Hippolyte Carnot) å ha redigert Revue encyclopédique utgav han 1838-1843 sammen med Jean Reynaud den etter en stor plan anlagte «Encyclopédie nouvelle» (8 bind; ufullendet) og begynte i 1841 å utgi «Revue indépendante» (med George Sand og Louis Viardot). I 1843 innrettet Leroux etter egne teorier et assosiasjonstrykkeri i Boussac (departementet Creuse) og utsendte derfra «Revue sociale» (fra 1845). Han ble i 1848 valgt til den konstituerende og i [1849 i legislative forsamling, der han tilhørte ytterste venstre. Landforvist etter statskuppet [2. desember 1851 bodde han en lengre tid på Jersey som bonde. I 1869 vendte han tilbake til Frankrike.I Nordisk Familjebok avgvurderes gan virke slik: 

«L. var snarare en svärmande idealist än en revolutionär. Hans tankebyggnad är en oredig sammangyttring af filosofisk panteism och äldre religiösa traditioner (från buddismen, kristendomen o.s.v.). Inom nationalekonomien voro hans åsikter sväfvande. Han ville visserligen ej familjens och eganderättens upphäfvande, men ifrade för en ny, "socialism" eller socialistisk samhällsorganisation, som kunde tillstädja individens ohämmade utveckling.»Pierre Leroux ble ansett som leder av den «humanitære» skole og hadde en tid mange disipler (som Félicité de Lamennais og George Sand). Blant hans arbeider kan nevnes Réfutation de l'éclectisme (1839), De l'humanité, de son principe et de son avenir (2 bind, 1810; 2. opplag 1845) og det sosialfilosofiske diktet La grève de Samarez (1864).


== Referanser ==


== Litteratur ==
J. Maîtron (ed. by), Dictionnaire biographique du mouvement ouvrier français. Première partie: 1789-1864 (Paris, 1964): t. II, pp. 501–503.
Jack Bakunin, Pierre Leroux and the birth of democratic socialism, 1797-1848 (New York, 1976)
Jacques Viard, Pierre Leroux et les socialistes européens (Arles, 1982)
Armelle Le Bras-Chopard, De l'égalité dans la différence : le socialisme de Pierre Leroux (Paris, 1986)
Marisa Forcina, I diritti dell’esistente. La filosofia della “Encyclopédie nouvelle” (1833-1847) (Lecce, 1987)
Barbel Kuhn, Pierre Leroux: Sozialismus zwischen analytischer Gesellschaftskritik und sozialphilosophischer Synthese: ein Beitrag zur methodischen Erforschung des vormarxistischen Sozialismus (Frankfurt am Main, 1988)
Miguel Abensour, Le Procès des maîtres rêveurs (Paris, 2000)
Bruno Viard, Pierre Leroux, penseur de l’humanité (Aix-en-Provence, 2009)
Andrea Lanza, All'abolizione del proletariato! Il discorso socialista fraternitario. Parigi 1839-1847 (Milano, 2010)


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra {{{artikkel}}} i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Yemi Alade

Yemi Eberechi Alade (født 13. mars 1989) er en nigeriansk sanger, låtskriver, skuespiller og aktivist. Hun vant talentshowet Peak Talent Show i 2009, og ble signert av Effyzzie Music Group, og hadde en stor hit med «Johnny» i 2014, og har siden blitt regnet som en av Afrikas største musikkstjerner. Etter utgivelsen av albumene King of Queens i 2014 og Mama Africa i 2016 har hun holdt flere internasjonale turneer.Alade har per 2022 utgitt fire musikkalbum; det første, King of Queens, kom i 2014, og ble nominert til årets album i Nigeria Entertainment Awards 2015 (hvor Alade også ble kåra til årets kvinnelige artist) og The Headies 2015 (hvor hun også vant prisen for Hip Hop World Revelation of the Year). Det andre albumet, Mama Africa, ble utgitt i 2016, og vant kategorien World Beat Album under Independent Music Awards 2016.Hun vant prisene for årets kvinnelige artist under MTV African Music Awards både i 2015 og 2016, og ble dermed den første til å vinne i denne kategorien to år på rad. Hun er også den andre nigerianske artisten (og den første kvinnelige) til å få 100 millioner visninger på én YouTube-video («Johnny»), etter Davido, og den første kvinnelige nigerianske artisten til å få én million visninger på under ett døgn.Alade synger på engelsk, ibo, nigeriansk pidgin, joruba, fransk, swahili og portugisisk. Faren hennes er joruba og mora ibo.9. juni 2020 ble Alade kunngjort som én av artistene som skulle framføre under det virtuelle arrangementet Global Goal: Unite for Our Future under koronapandemien, sammen med blant andre Miley Cyrus, Shakira, J Balvin, Jennifer Hudson, Coldplay, Usher og Justin Bieber. Arrangementet fant sted 27. juni 2020. I 2020 spilte hun også i den Beyoncé-regisserte filmen Black Is King, samt en mindre rolle i den nigerianske komedien Omo Ghetto: The Saga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Offisielt nettsted 
(en) Yemi Alade – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yemi Alade på Apple Music 
(en) Yemi Alade på Discogs 
(en) Yemi Alade på MusicBrainz 
(en) Yemi Alade på SoundCloud 
(en) Yemi Alade på Spotify 
(en) Yemi Alade på Last.fm 
(en) Yemi Alade på Last.fm 
(en) Yemi Alade på AllMusic 
(en) Yemi Alade på Internet Movie Database
Ning (musikkteaterensemble)

Ning (1997–2015) var et ensemble som fokuserte på fysiske, teatrale og visuelle aspekter ved musikalsk framføring . Ensemblet produserte en rekke sceniske verk, ofte med utgangspunkt i samtidsmusikk, i samarbeid med komponister, skuespillere, koreografer og regissører. Ensemblet ble startet av musikerne Erik Schwensen Dæhlin, Lise Giæver, Hege Hov, Tora Ferner Lange og Amund Sjølie Sveen i 1997, da alle var studenter ved Musikkonservatoriet i Tromsø. Ulike konstellasjoner av medlemmer har variert, blant annet har Maja Bugge og Rasmus Jørgensen vært faste medlemmer i perioder. Ensemblet var særlig opptatt av forbindelser mellom lyd, rom og performative uttrykk. Sentralt i arbeidet stod "musikernes skapende rolle i interdisiplinært samarbeid". 
Ensemblet har turnert med en rekke ulike produksjoner, og blant annet gjestet ULTIMA Oslo Contemporary Music Festival, Festspillene i Nord-Norge, BIT Teatergarasjen, Spor-festivalen i Århus, Göteborgs Dans- og Teaterfestival, Litteratursymposiet i Odda og Nordic Music Days. Flere av prosjektene har hatt premiere på Black Box teater i Oslo.


== Referanser ==
Sommerhytta

Sommerhytta er en norsk realityserie som er produsert av Strix, og sendes på TV 2 og TV 2 Play. Serien hadde premiere den 2. januar 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (no) Offisielt nettsted 
(en) Sommerhytta på Internet Movie Database 
(no) Sommerhytta hos Filmfront
Mifunes siste sang

Mifunes siste sang (originaltittel: Mifunes sidste sang) er en dansk romantisk komediefilm fra 1999 regissert av Søren Kragh-Jacobsen. Filmen er den tredje dogmefilmen laget etter Dogme 95-reglene som Lars von Trier og Thomas Vinterberg etablerte i 1995. Anders W. Berthelsen spiller rollen som Kresten, som får hjelp av Liva, en prostituert spilt av Iben Hjejle, til å ta hånd om familiegården han har arvet.Under filmfestivalen i Berlin i 1999 fikk filmen Sølvbjørnen - juryens spesialpris samt leserprisen fra Berliner Morgenposts lesere, mens Iben Hjejle fikk hederlig omtale. Jesper Asholt vant pris for beste mannlige birolle under både Bodilprisen og Robertprisen i 2000. Filmen vant Nordisk Amanda under Amandaprisen 1999 og vant også publikumsprisen under den norske filmfestivalen i Haugesund samme år.


== Handling ==
Kresten valgtet å flytte fra foreldrenes gård på Lolland, en avsidesliggende liten dansk øy, til København for å fortsette sin egen karriere. Men etter at faren hans dør, må Kresdten flytte tilbake til gården - hvor det ikke har skjedd noe særlig etter at han hadde reist. Han legger ut en annonse i lokalavisen, for å få hjelp til å drive gården videre - og ta vare på broren sin.
Den prostituerte Liva tar snart på seg denne stillingen, i forsøk på å komme seg vekk fra hennes tidligere liv. Men å rømme fra fortiden sin viser seg snart å være mye vanskeligere enn de først hadde trodd.


== Skuespillere ==
Iben Hjejle: Liva
Anders W. Berthelsen: Kresten
Jesper Asholt: Rud
Emil Tarding: Bjarke Psilander
Anders Hove: Gerner
Sofie Gråbøl: Claire
Paprika Steen: Pernille
Susanne Storm: Hanne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mifunes siste sang på Internet Movie Database 
(no) Mifunes siste sang hos Filmfront 
(sv) Mifunes siste sang i Svensk Filmdatabas 
(da) Mifunes siste sang i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mifunes siste sang på Allociné 
(nl) Mifunes siste sang på MovieMeter 
(en) Mifunes siste sang på AllMovie 
(en) Mifunes siste sang på Turner Classic Movies 
(en) Mifunes siste sang på Rotten Tomatoes 
(en) Mifunes siste sang på Metacritic
Crisostomo A. Yalung

Crisostomo A. Yalung (født 3. desember 1953 i Angeles City) i Pampanga på Filippinene) er emeritert biskop av Antipolo.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Crisostomo A. Yalung ble presteviet den 23. juni 1979.


=== Hjelpebiskop i Manila ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 25. mars 1994 til hjelpebiskop i Manila og titulærbiskop av Ficus. Erkebiskopen av Manila, Jaime Lachica Sin, bispeviet ham den 31. mai samme år; medkonsekrerende var Oscar V. Cruz, erkebiskop av Lingayen-Dagupan, og Paciano Basilio Aniceto,erkebiskop av San Fernando.


=== Biskop av Antipolo ===
Den 18. oktober 2001 ble han utnevnt til biskop av Antipolo øst for Metro-Manila. I løpet av sin korte tid der opprettet han over ti menigheter og kvasimenigheter. Hans virke ble avbrutt da det utbrøt ebn skandale, som fikk ham til å be paven om avskjed den 19. oktober 2002. Det var kommet frem at han samme år var blitt far til et barn. Han fratrådte bispeembedet der den 7. desember 2002, og flyttet til USA.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532–1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701–1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698–1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724–1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751–1816) *1785
Pave Pius VIII (1761–1830) *1816
Pave Pius IX (1792–1878) *1827
Kardinal Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst (1823–1896) *1857
Erkebiskop Salvatore Magnasco (1806–1892) *1868
Kardinal Gaetano Alimonda (1818–1991) *1877
Kardinal Giovanni Cagliero (1838–1926) *1884
Erkebiskop Guglielmo Piani (1875–1956) *1922
Erkebiskop José Maria Diosomito Cuenco (1885-1972) *1942
Biskop Antonio Floro Frondosa (1909-1993) *1952
Kardinal Jaime Lachica Sin (1928-2005) *1967
Biskop Crisostomo A. Yalung (1953-) *1994


== Referanser ==
A Woman Scorned

A Woman Scorned har flere betydninger:

A Woman Scorned (1911)
A Woman Scorned (1915)
Across the Plains

Across the Plains har flere betydninger:

Across the Plains (1910)
Across the Plains (1911)
Juha (film)

Juha er en finsk sort-hvitt stumfilm fra 1999 regissert av Aki Kaurismäki.Filmen er basert på en roman av Juhani Aho fra 1911. Sakari Kuosmanen og Kati Outinen spiller rollene som paret Juha og Marja som bor i de finske skoger. Handlingen følger trekant-dramaet som utspiller seg når Shemeikka, spilt av André Wilms, kommer fra byen til bygda hvor de bor, og Marja forlater Juha til fordel for Shemeikka.Filmen ble nominert til nordisk Amanda under Amandaprisen 1999.


== Handling ==
Marja er en enkel bondekvinne gift med sin eldre ektemann Juha. De lever et veldig enkelt liv på landsbygda, og tilbringer mesteparten av tiden sin med å drive jordbruk og stelle for husdyrene deres. Marjas verden blir imidlertid snudd på hodet når Shemeikka kommer på besøk til ekteparet, og ber dem om hjelp med den ødelagte sportsbilen sin - og han ser etter et sted å overnatte for natten.
Samtidig som Juha jobber med å reparere bilen hans, forsøker Shemeikka å lokke Marja til å forlate Juha og heller komme til storbyen sammen med Shemeikka. En nølende Marja vil først ikke forlate ektemannen sin, men gir etter for fristelsene etter å ha drømt om et fantastisk nytt liv i storbyen. Shemeikka og Marja reiser snart videre til byen sammen. Men Marjas drømmer blir raskt til et mareritt, etter at Shemeikka slavebinder henne ved et bordell.


== Skuespillere ==
Sakari Kuosmanen - Juha
Kati Outinen - Marja
André Wilms - Shemeikka
Markku Peltola - Sjåfør
Elina Salo - Shemeikkas søster
Ona Kamu - Shemeikkas kvinne
Outi Mäenpää - Shemeikkas kvinne
Tuire Tuomisto - Shemeikkas kvinne
Esko Nikkari - Politimester


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juha på Internet Movie Database 
(no) Juha hos Filmfront 
(no) Juha på NRK TV 
(sv) Juha i Svensk Filmdatabas 
(da) Juha i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Juha på Allociné 
(en) Juha på AllMovie 
(en) Juha på Turner Classic Movies 
(en) Juha på Rotten Tomatoes