jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sternotropa

Sternotropa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Forholdsvis små (gjerne 1,5-3 millimeter lange), korte og brede, mørke kortvinger. Hodet er ganske bredt med runde, litt utstående fasettøyne. Føttene er fire-leddete.


== Levevis ==
Disse små kortvingene er særlig knyttet til kjuker som vokser på trær, der de spiser andre insekter og midd. Kanskje spiser de også noe soppsporer. De flyr godt og fanges ofte i feller for flyvende insekter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia fra India og østover, også på Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Homalotini Heer, 1839
Slekten Sternotropa Cameron, 1920


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sternotropa i Global Biodiversity Information Facility 
Sternotropa – detaljert informasjon på Wikispecies
Allodinarda

Allodinarda er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). De er spesialiserte på å leve sammen med maur.


== Utseende ==
Små til middelsstore, brunlige eller rødlige kortvinger, kroppen lite hårete. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Hodet er middelsstort, rundet med små fasettøyne. Pronotum er lengre enn bredt, hjerteformet. Dekkvingene er ganske korte. Beina er forholdsvis lange og tynne.


== Levevis ==
Artene er knyttet til maur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Lomechusini
Slekten Allodinarda Wasmann, 1909
Allodinarda kohli Wasmann, 1909
Allodinarda myrmicariae Brauns, 1914


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allodinarda i Global Biodiversity Information Facility 
Allodinarda – detaljert informasjon på Wikispecies
Institut privé de préparation aux études supérieures

Institut privé de préparation aux études supérieures (IPESUP) er en sekulær privat institusjon som forbereder elevene til Grandes Ecoles-konkurranser til store handelshøyskoler, Sciences Po og ENA. Det tilbyr også korte kurs, intensive kurs og etterutdanningssykluser.


== Historie ==
Institut privé de préparation aux études supérieures (IPESUP-gruppen) ble opprettet i 1974 av Gérard Larguier og Patrick Noël, to tidligere studenter ved École normale supérieure.IPESUP-gruppen ble overtatt i 2017 av Bertrand Leonard, medgründer av investeringsselskapet Exane, siden president for HEC-stiftelsen og tidligere student av Ipesup.


== Berømte alumni ==
Fleur Pellerin, fransk økonom og politiker som 16. mai 2012 ble fransk minister for småbedrifter og innovasjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted
Hylota

Hylota er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae). 


== Utseende ==
Små, avlange, spoleformede, mørkbrunlige kortvinger. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Canada og det nordøstlige USA.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Oxypodini
Slekten Hylota Casey, 1906
Hylota cryptica Klimaszewski & Webster, 2016
Hylota ochracea Casey, 1906


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Hylota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hylota hos ITIS 
(en) Hylota hos NCBI 
(en) Kategori:Hylota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hylota – detaljert informasjon på Wikispecies
Macrocyphon

Macrocyphon er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.


== Utseende ==
En middelsstor, bredt oval, noe flat, mørk hårbille. Kroppen er kledt med korte, nedliggende, lyse hår. Antennene er lange og trådformede.


== Levevis ==
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Australia.


== Systematisk innedling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
Slekten Macrocyphon Pic, 1918Macrocyphon deporti Pic, 1918
Macrocyphon fochi Pic, 1918
Macrocyphon ghesquierei Pic, 1955
Macrocyphon rimailhoi Pic, 1918
Macrocyphon ronarchi Pic, 1918
Macrocyphon spencei Armstrong, 1953


== Referanser ==


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A., Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera). [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Macrocyphon i Encyclopedia of Life 
(en) Macrocyphon i Global Biodiversity Information Facility 
Macrocyphon – detaljert informasjon på Wikispecies
Boogeyman 3

Boogeyman 3 er en amerikansk skrekkfilm fra 2008, regissert av Gary Jones. Hovedrollene spilles av Erin Cahill, Chuck Hittinger og Mimi Michaels. Dette var den tredje og siste filmen i Boogeyman-serien, etter Boogeyman og Boogeyman 2.


== Handling ==
Sarah Morris er en student som er med på et radio-program på college, hvor hun forsøker å hjelpe folk med de ulike problemene deres: for eksempel en mann som nettopp har avsluttet forholdet til kjæresten sin. En annen student, Audrey, overnatter på Sarahs rom den natten. Men Boogeyman dukker opp og kveler Audrey. Men når andre studenter kommer og oppdager dødsfallet ser det ut til at Audrey har begått selvmord ved hengning. Kort tid senere oppdager Sarah en dagbok blant Audreys eiendeler, hvor hun leser om Boogeyman. Deretter forsøker Sarah å advare vennene hennes Lukas, Jeremy, Ben, Lindsey og kjæresten hennes David.
Men flere av vennene hennes begynner snart å dø på forskjellige grusomme måter. Lukas får ansiktet sitt dyttet inn i knust glass. Jeremy blir knust i to, og klemt inn i en låst bagasjerom. Ben blir drept etter å ha krøpet inn i et ventilasjonssystem. Sarah opplever snart visjoner om deres dødsfall, og at de blir dratt inn i Boogeymans alternative verden. Men folk nekter å tro på Sarahs påstander om at det egentlig er Boogeyman som står bak alle disse dødsfallene. Senere blir Sarahs venninne Lindsey oppdaget inni en vaskemaskin. Sarahs psykiater, Dr. Kane, blir også slått i hjel av Boogeyman. 
Sarah innser at Boogeyman lever av menneskers frykt for ham. David blir trukket inn i et mørkt skap av Boogeyman, før Sarah klarer å redde ham. Når politiet og noen andre studenter dukker opp påstår Sarah at hun stod bak alle dødsfallene selv, i forsøk på å forhindre at Boogeymans makt vokser. Hun insisterer på at hun stod bak alt som har skjedd, men når politiet tar henne med i heisen stopper den mellom ett par etasjer. Sarah blir trukket opp i heissjakten av Boogeyman, samtidig som de to politibetjentene stirrer i vantro på at hun forsvinner.


== Skuespillere ==
Erin Cahill som Sarah Morris
Chuck Hittinger som David
Mimi Michaels som Lindsay
George Maguire som Jeremy
WB Alexander som Lukas
Matt Rippy som Roger Kane
Nikki Sanderson som Audrey Allen
Elyes Gabel som Ben
Galina Talkington som Katie
Jayne Wisener som Amy
Kate Maberly som Jennifer
Nikolai Sotirov / Vladimir Yossifov som Boogeyman


== Eksterne lenker ==
(en) Boogeyman 3 på Internet Movie Database 
(no) Boogeyman 3 hos Filmfront 
(sv) Boogeyman 3 i Svensk Filmdatabas 
(fr) Boogeyman 3 på Allociné 
(nl) Boogeyman 3 på MovieMeter 
(en) Boogeyman 3 på AllMovie 
(en) Boogeyman 3 på Turner Classic Movies 
(en) Boogeyman 3 på Rotten Tomatoes
Isabella Margareta Franziska van Merode

Isabella Margareta Franziska de Merode-Westerloo (1649–1701) var en flamsk grevinne, gift Pløn-Rethwisch. 
Hun var datter av Ferdinand Philippe de Mérode-Pietersheim (d. 1653) og Marie Marguerite Magdeleine Eugénie de Gand Villain (d. 1674). I 1665 giftet hun seg – for å redde familieformuen – med sin onkel, baron Maximilien de Mérode-Pietersheim, med hvem hun fikk den senere feltmarkskalk, Jan Filips Eugeen (1674–1732). Ektemannen døde i 1675, hvoretter Isabella giftet seg på ny den 21. januar 1677 i Bruxelles med den sønderyske hertug Joachim Ernst av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn-Rethwisch, hvis oldefar var kong Christian III av Danmark og Norge. Hertugen konverterte til katolisismen, hvilket var en torn i øyet på kongen av Danmark-Norge. Paret fikk sønnen Johan Adolf, som ble den siste hertug av Rethwisch. 


== Referanser ==
Mbundu

Mbundu, også kalt Kimbundu, er en folkegruppe som lever i nordvestlige Angola, nord for elven Kwanza. De snakker språket kimbundu og portugisisk, som er landets offisielle språk. Mbundu er den nest største etniske gruppen i landet, på slutten av 1900-tallet talte den 2 420 000 individer. I dag lever mange mbundu i og omkring hovedstaden Luanda. Mange lever også i Bengo-, Cuanza Norte-, Cuanza Sul- og  Malanje-provinsene. Lederen i mbundus kongedømme kalles ngola, som også var Angolas opprinnelige navn. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
D. Birmingham The Mbundu and Neighbouring Peoples of Central Angola under the Influence of Portuguese Trade and Conquest, 1482–1790, London, 1964
J. Miller  Kings and Kinsmen: Early  Mbundu states inn Angola, Oxford, 1976
J. Vansina Kingdoms of Savanna: A History of the Central African States until European Occupation, Madison, 1966.
Horiella

Horiella er en slekt av pillebiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Oversiden er gjerne fint hårete. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Japan).


== Systematisk inndeling ==
Slekten ble opprinnelig beskrevet som en underslekt av Simplocaria.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Simplocariini
Slekten Horiella Takizawa, 1983
Horiella aikoae Kitano & Matsumoto, 2008
Horiella bicornis Kitano & Sakai, 2007
Horiella franzi Pütz, 2003
Horiella hisamatsui Kitano & Sakai, 2009
Horiella japonica Pütz, 2002
Horiella kannoi Kitano & Sakai, 2009
Horiella loebli Pütz, 2002
Horiella maruyamai Pütz, 2003
Horiella matsunoi Kitano & Sakai, 2009
Horiella shikokensis (Takizawa, 1983)
Horiella shodoshimaensis Pütz, 2002
Horiella yoshidai Kitano & Sakai, 2009


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Horiella i Encyclopedia of Life 
(en) Horiella i Global Biodiversity Information Facility
KinGeorg

kinGeorg ble startet av Kim Georg Lunde i 2020. Tidligere låtskriver å frontfigur i Indre Østfold bandet Sørgekåpe.
kinGeorg er mørk poprock med en dash elektronika som matcher hans allerede særegne formidling. Sammen med bandet sitt Sørgekåpe spilte kinGeorg både med Seigmen og CC Cowboys, før han i 2020 tok steget ut som solo-artist. Lyden blir ofte assosiert med Kent, og som låtskriver og vokalist leverer han hardtslående tekster om oppturer og nedturer, servert med gode melodier og fet produksjon. 


==== Diskografi: ====
Helter ( Singel )
Kniver I Hjertet (Singel)
Hundre Tusen Issues ( Singel)
Helter P.T. 1 ( Singel )
Kameleon ( Singel)
Kongen På Haugen ( EP)
En Trist Historie feat Spira (Singel)
Om Igjen ( Singel)
Danser Med Stjerner (Singel)
Hva er det med meg ( Singel)
Helminthopsis (bille)

Helminthopsis er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Små, avlange, brunlige elvebiller. Artene i underfamilien Elminae er glatte og blanke. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) har opphøyde lengdelister hos underfamilien Elminae. Dekkvingene er avlange med punktrekker, ofte også opphøyde lengdelister. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Navnet blir også brukt om et ichnofossil (sporfossil) (Helminthopsis Heer, 1877) som forekommer i finkornede, sedimentære bergarter fra Kambrium til nær nåtid og består av buktende ganger  som ikke krysser hverande.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
Slekten Helminthopsis Grouvelle, 1906


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helminthopsis (bille) i Global Biodiversity Information Facility
Stetholus

Stetholus er en slekt av elvebiller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørke elvebiller. Artene i underfamilien Larainae fint hårete og matte. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Dekkvingene er avlange med punktrekker. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien Larainae LeConte, 1861 – for det meste tropiske arter
Slekten Stetholus Carter & Zeck, 1929
Stetholus carinatus Barr & Shepard, 2021
Stetholus elongatus Carter & Zeck, 1929
Stetholus longipennis Barr & Shepard, 2021
Stetholus metatibialis Barr & Shepard, 2021
Stetholus woronora Barr & Shepard, 2021


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stetholus i Encyclopedia of Life 
(en) Stetholus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stetholus hos ITIS 
(en) Stetholus hos NCBI 
Stetholus – detaljert informasjon på Wikispecies
Platypelochares

Platypelochares er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.


== Utseende ==
Små (ca. 1 millimeter), ovale og hvelvede, mørke biller. Oversiden er tett kledt med korte hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Myanmar, Thailand, Laos, Malaysia og Vietnam).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Limnichidae Erichson, 1846
Underfamilien Limnichinae
Slekten Platypelochares Champion, 1923
Platypelochares chinensis Yoshitomi, 2011
†Platypelochares electricus Hernando, Szawaryn & Ribera, 2018
Platypelochares latimargo Champion, 1923
Platypelochares perforatus (Spangler, 1999)
Platypelochares periculosissimus Ribera & Hernando, 1999
Platypelochares petrus Ribera & Hernando, 1999
Platypelochares trifidus Champion, 1923


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Platypelochares i Encyclopedia of Life 
(en) Platypelochares i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Platypelochares hos Fossilworks 
(en) Platypelochares hos ITIS 
Platypelochares – detaljert informasjon på Wikispecies
Bjarne Langeland

Bjarne Damsgård Langeland (født 30. august 1993) er en norsk fotballspiller som fra den 31. desember 2022 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarne Langeland – Transfermarkt 
(no) Bjarne Langeland – Norges Fotballforbund
Parahelichus

Parahelichus er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, blanke, mørke mudderbiller. De ligner overflatisk på familien elvebiller (Elmidae), noe navnet spiller på. Antennene er vanligvis kortere enn hodets bredde, og består av 3-13, vanligvis 8-11, ledd. De to innerste leddene er mye lengre enn de andre, og de ytterste leddene synes ofte som et lite vedheng på det store andre leddet. Den 5-6 ytterste leddene danner en avlang kølle, eller de har kamaktige utvekster. Dekkvingene er forholdsvis avlange og smale. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.


== Levevis ==
Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kaukasus og Sentral-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien mudderbiller, Dryopidae
Slekten Parahelichus Bollow, 1940
Parahelichus angulicollis (Reitter, 1887)
Parahelichus fenyesi (Reitter, 1894)
Parahelichus granulosus (Delève, 1974)
Parahelichus hintoni Bollow, 1940
Parahelichus koltzei Bollow, 1940
Parahelichus pseudogranulosus Lojková, Degna & Kodada, 2014


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Parahelichus i Encyclopedia of Life 
(en) Parahelichus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Parahelichus hos ITIS 
(en) Parahelichus hos NCBI 
(en) Kategori:Parahelichus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Parahelichus – detaljert informasjon på Wikispecies