jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nabepselaphus

Nabepselaphus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små, spinkle, blanke, gjerne rødlige køllebiller.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae Latreille, 1802
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Pselaphini Latreille, 1802
Slekten Nabepselaphus Nomura, 2002Nabepselaphus jizushanus Nomura, 2004
Nabepselaphus laohushanus Nomura, 2004
Nabepselaphus yasuakii Nomura, 2002
Nabepselaphus yinae Nomura, 2004
Nabepselaphus yulongxueshanus Nomura, 2004
Nabepselaphus yunnanicus Nomura, 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nabepselaphus i Global Biodiversity Information Facility 
Nabepselaphus – detaljert informasjon på Wikispecies
Xenotmesiphorus

Xenotmesiphorus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Tmesiphorini Jeannel, 1949
Slekten Xenotmesiphorus Leleup, 1974Xenotmesiphorus messoris Leleup, 1974


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Xenotmesiphorus i Global Biodiversity Information Facility 
Xenotmesiphorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Polish National Catholic Church

Polish National Catholic Church (PNCC), polsk: Polski Narodowy Kościół Katolicki) er en konservativ gammalkatolsk kirke med polske røtter i USA. Den nordisk-katolske kirke er søsterkirke til Den polske nasjonalkatolske kirken. De inngår i den gammelkatolske Scrantonunionen.
I 2011 hadde trossamfunnet 25.000 medlemmer i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Polish National Catholic Church – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Polish National Catholic Church
Hamotulus

Hamotulus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5 millimeter), brunlige køllebiller med lange, kraftige antenner.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende, sammen med maur i slekten Lasius.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Stammen Tyrini Reitter, 1882
Understammen Tyrina
Slekten Hamotulus Schaufuss, 1887
Hamotulus angulipes Broun, 1914
Hamotulus armatus (Broun, 1893)
Hamotulus chamaeleon (Schaufuss, 1880)
Hamotulus cornutus Broun, 1915
Hamotulus curvipes (Broun, 1893)
Hamotulus frontalis Broun, 1914
Hamotulus fuscipalpis Broun, 1915
Hamotulus mutandus (Sharp, 1874)
Hamotulus pectinatus Théry & Leschen, 2013
Hamotulus piceus (King, 1866)
Hamotulus robustus Broun, 1915
Hamotulus spinipes (Broun, 1893)
Hamotulus sternalis (Broun, 1893)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hamotulus i Global Biodiversity Information Facility 
Hamotulus – detaljert informasjon på Wikispecies
Xotidium

Xotidium er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Nepal, Indonesia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpebiller, Scaphidiinae Latreille, 1807
Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
Slekten Xotidium Löbl, 1992
Xotidium bolmarum Löbl, 2015
Xotidium flagellum Ogawa & Löbl, 2016
Xotidium heissi Ogawa & Löbl, 2016
Xotidium mauritianum (Vinson, 1943)
Xotidium meridionale Ogawa & Löbl, 2016
Xotidium montanum (Löbl, 1971)
Xotidium notatum (Löbl, 1977)
Xotidium pygmaeum (Löbl, 1971)
Xotidium smetanai Ogawa & Löbl, 2016
Xotidium tarantulatum Ogawa & Löbl, 2016
Xotidium tubuliferum Löbl, 2011
Xotidium uniforme Löbl, 1992


== Eksterne lenker ==
(en) Xotidium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xotidium hos NCBI 
Xotidium – detaljert informasjon på Wikispecies
Cornelius Holmboe

Cornelius Holmboe (1881–1947) var en norsk jurist, pressemann og politiker (Ap).
Holmboe ble cand.jur. i 1903. Han arbeidet deretter i arbeiderpressen, først i Solungen og deretter i 1ste Mai.Holmboe startet senere sin egen sakførerpraksis i hjembyen Tromsø. Han ble mye benyttet som advokat for Arbeiderpartiet, og han representerte blant annet Oscar Torp og Martin Tranmæl i den store militærstreikesaken i 1924. Holmboe var justisminister i den kortlivede Hornsrud-regjeringen i 1928.I 1937 ble Holmboe utnevnt til sorenskriver i Nord-Hedmark. Fra 1946 var han medlem av styret i Statens pensjonskasse.Under andre verdenskrig satt han i fangenskap på Grini fra 1944 og frem til frigjøringen i mai 1945.


== Referanser ==
Nordberg studentby

Nordberg studentby er en studentby i Sognsveien 102 i Oslo. Den ble utbygget i 1959  og består av 80 familieleiligheter med to eller tre rom. Per 2022 er det planer om oppgradering av bygningsmassen og utvidelse av studentbyen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SiO tilbyr studentfamilier leiligheter 3000 kroner dyrere (Universitas, 16. oktober 2019, s. 14–15)
Fondsfinans

Fondsfinans var et norsk meglerhus med opprinnelse fra 1950. Selskapet bidro til å utvikle et moderne verdipapirmarked i Norge.
I 1972 overtok Erik Must og Kjell Chr. Ulrichsen selskapet. Fondsfinans, Tennant og Kierulf stiftet «Avanse», Norges første aksjefond i 1967. Fondsfinans ble senere gjennom kjøp først eneeier av forvaltningsselskapet før det får en rekke sparebanker med på eiersiden. Gjennom en bredere distribusjon ble Avanse Norges største fondsforvaltningsselskap. DNB slo seg siden sammen med Sparebanken Oslo Akershus, fisjonerte ut Fondsfinans, og ble eneeier av Avanse.
Etter utfisjoneringen fra Avanse Forvaltning ble Fondsfinans Kapitalforvaltning AS etablert som egen virksomhet i 1997, og startet med aktiv forvaltning.
Heterocylindropsis

Heterocylindropsis er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (ca. 2 millimeter), slanke, rødbrune til svarte kortvinger med reduserte fasettøyne. De minner overflatisk om medlemmene i underfamilien Leptotyphlinae.


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levesett.


== Utbredelse ==
Gruppen forekommer i Afrika (den Demokratiske republikken Kongo, Tanzania, Rwanda).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Osoriini Erichson, 1839
Slekten Heterocylindropsis Fagel, 1955Heterocylindropsis dentata Irmler, 2016
Heterocylindropsis kahuziensis Fagel, 1955
Heterocylindropsis luberensis Fagel, 1955
Heterocylindropsis mahunkai Irmler, 2016
Heterocylindropsis mwengensis Fagel, 1969
Heterocylindropsis tanzaniae Irmler, 2016
Heterocylindropsis werneri Coiffait, 1977


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heterocylindropsis i Global Biodiversity Information Facility 
Heterocylindropsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Hospitalibia

Hospitalibia er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). 


== Levevis ==
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Thailand).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Thoracophorini Reitter, 1909
Understammen Clavilispilina Newton & Thayer, 1992
Slekten Hospitalibia Kistner & Newton, 1999
Hospitalibia thailandica Kistner & Newton, 1999


== Eksterne lenker ==
(en) Hospitalibia i Global Biodiversity Information Facility 
Hospitalibia – detaljert informasjon på Wikispecies
Eusclerus

Eusclerus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, slanke, gjerne rødbrunlige kortvinger. Hodet er stort og avsnørt fra kroppen ved en smal «hals». Dette er imidlertid ikke så utpreget som hos mange andre smalkortvinger.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger Paederinae Fleming, 1821
Slekten Eusclerus Sharp, 1886Eusclerus rugifrons Sharp, 1886
Eusclerus sordidus Sharp, 1886


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eusclerus i Global Biodiversity Information Facility 
Eusclerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Eupaederus

Eupaederus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (gjerne 3-4 millimeter), slanke kortvinger. De er livlig farget i skarpt rødt og metallisk blått. Hodet er avsnørt fra kroppen ved en smal "hals". Kroppsformen er omtrent sylindrisk. I motsetning til en del andre smalkortvinger har de velutviklede fasettøyne og flygevinger.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Indonesia.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger Paederinae Fleming, 1821
Stammen Paederini
Slekten Eupaederus Scheerpeltz, 1957
Eupaederus buehleri Scheerpeltz, 1957
Eupaederus cyanipennis (Guérin-Méneville, 1830)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eupaederus i Global Biodiversity Information Facility 
Eupaederus – detaljert informasjon på Wikispecies Kursiv tittel
Jomfrulandsveien

Jomfrulandsveien (2-86, spredte husnummer) er en vei i Hole kommune. 
Veien er en sidevei til Røyseveien, nordøstover fra denne. Den starter ved Hole kirkekontor i Jomfrulandsveien 2, og er cirka 800 meter lang. I østenden går den over i Pilegrimsveien som går videre mot Steinsåsen. Veien ligger cirka 84 meter over havet ved avkjøringen fra Røyseveien.


== Bildegalleri ==

		
		


== Se også ==
Jomfruland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jomfrulandsveien, Hole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stylokyrtus

Stylokyrtus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.


== Utseende ==
Slanke, slanke, blanke, gjerne brunlige kortvinger.


== Levevis ==
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Brasil (Pará).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien smalkortvinger, Paederinae Fleming, 1821
Stammen Pinophilini Nordmann, 1837
Understammen Procirrina
Slekten Stylokyrtus Herman, 2010 Stylokyrtus errans (Sharp, 1876)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stylokyrtus i Global Biodiversity Information Facility 
Stylokyrtus – detaljert informasjon på Wikispecies
Agelosus

Agelosus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
En nokså stor (11-16 millimeter), slank, svart kortvinge, hodet er rødt på undersiden. Hodet er bredt rundet med små fasettøyne og ganske lange, sigdformede kjever. Antennene er middels lange og tydelige sagtakkede. Pronotum er rundet, dekkvingene nokså jevnbrede, bakkroppen jevnbred.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Staphylinini Latreille, 1802
Gruppen Staphylinina Latreille, 1802
Slekten Agelosus Sharp, 1889
Agelosus caerulescens Smetana, 2018
Agelosus carinatus (Sharp, 1874)
Agelosus distigma Smetana, 2018
Agelosus haeckeli Smetana, 2018
Agelosus longicornis Smetana, 2018
Agelosus masaoi Hayashi, 1991
Agelosus nigricollis Smetana, 2018
Agelosus quadrimaculatus (Cameron, 1932)
Agelosus schillhammeri Smetana, 2018
Agelosus sikkimensis (Bernhauer, 1920)
Agelosus unicolor Naomi, 1983
Agelosus wasmanni (Bernhauer, 1920)
Agelosus weisei (Harold, 1877)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agelosus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Agelosus hos NCBI 
Agelosus – detaljert informasjon på Wikispecies
Microleptus

Microleptus er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (ca. 2-2,5 millimeter), smale, brungule kortvinger. Hodet er ovalt med små fasettøyne, mye lengre enn bredt. Antennene har et langt indre ledd, er litt knebøyde mellom dette og resten av antennen, som er noe utvidet mot spissen (kølleformet). Det er markert, avsatt "hals", pronotum er avrundet firkantet, nokså smalt, lengre enn bredt. Dekkvingene er forholdsvis korte, bakkroppen sylindrisk. Beina er korte og kraftige.


== Levevis ==
Artene er nattaktive rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Réuinon.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger Staphylininae Latreille, 1802
Stammen Xantholinini
Slekten Microleptus Jarrige, 1963Microleptus gomyi Lecoq, 1990
Microleptus vadoni Jarrige, 1963


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Microleptus i Global Biodiversity Information Facility 
Microleptus – detaljert informasjon på Wikispecies
Gerardus Gul

Gerardus Gul (født 1847 i Egmond aan Zee i Nederland, død 1920 i Utrecht) var en nederlandsk biskop innen Den gammelkatolske kirke.Gul ble konsekrert til erkebiskop av Utrecht den 11. mai 1892.  Mange gammelkatolikker og andre katolikker utenfor den romersk-katolske kirkes fulle fellesskap påberoper seg  apostolisk suksesjon gjennom ham.
Den 29. september 1907 var han hovedkonsekrator av Franciszek Hodur fra Scranton i Pennsylvania, som ble den første biskopen innen Polish National Catholic Church (PNCC). Bispevielsen fant sted i Utrecht, og han ble assistert av andre gammelkatolske biskoper: Johannes Jacobus van Thiel, biskop av Haarlem, og Nicholas B. P. Spit, biskop av Deventer. 
Den 28. april 1908 konsekrerter erkebiskop Gul Arnold Harris Mathew til biskop i Storbritannia. Assistenter var også da van Thiel og Spit samt bishop J. Demmel av Bonn. 
Den 5. oktober 1909 bispeviet han også Jan Maria Michał Kowalski, den første Minister Generalis hos mariavittene.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:
DEN KATOLSKE KIRKE

Kardinal Scipione Rebiba
Kardinal Giulio Antonio Santori
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P.
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale
Kardinal Ludovico Ludovisi
Kardinal Luigi Caetani
Biskop Giovanni Battista Scanaroli
Kardinal Antonio Barberini, jr.
Erkebiskop Charles-Maurice le Tellier
Biskop Jacques Bénigne Bossuet
Biskop Jacques de Goyon de Matignon
Biskop Dominique Marie VarletDEN GAMMELKATOLSKE KIRKE I NEDERLANDENE

Erkebiskop Petrus Johannes Meindaerts
Biskop Johannes van Stiphout
Kardinal Walter van Nieuwenhuisen
Biskop Adrian Jan Broekman
Erkebiskop Jan van Rhijn
Biskop Gisbert van Jong
Erkebiskop Willibrord van Os
Biskop Jan Bon
Erkebiskop Jan van SantenDEN GAMMELKATOLSKE KIRKE

Biskop Hermann Heykamp
Biskop Gasparus Johannes van Rinkel
Erkebiskop Gerardus Gul


== Litteratur ==
Dick J. Schoon: Van bisschoppelijke Cleresie tot Oud-Katholieke Kerk. Bijdrage tot de geschiedenis van het katholicisme in Nederland in de 19de eeuw. Valkhof Pers, Nijmegen 2004, ISBN 90-5625-165-1, S. 750–753.
Petrus Johannes Maan: Gul, Gerrit (1847–1920). In: Biografisch Woordenboek van Nederland 1. Den Haag 1979, online (Version vom 13. März 2008), eingesehen am 28. Februar 2011.


== Referanser ==
Austrostenichnus

Austrostenichnus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er hvelvet, rundt, uten påfallende groper, hos mange arter med påfallende kraftig, oppstående behåring. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten, blanke. De dekker hele bakkroppen. Lårene, særlig framlårene, er tykke og kølleformede, beina ellers slanke.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae
Stammen Glandulariini
Slekten Austrostenichnus Franz, 1971Austrostenichnus caledonicus (Franz, 1971)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Austrostenichnus i Global Biodiversity Information Facility 
Austrostenichnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Strigota

Strigota er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, avlange, litt spoleformede, blanke, brunlige kortvinger. Hodet er nokså stort, rundet, med små fasettøyne. Antennene er noe lengre enn hode + pronotum, litt utvidet mot spissen, de ytre leddene litt bredere enn lange. Pronotum er avrundet, mye bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, litt lengre enn pronotum, bakkanten ikke innbuktet ved bakhjørnene. Bakkroppen er lett spoleformet.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i den store slekten Atheta.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Athetini Casey, 1910
Slekten Strigota Casey, 1910Strigota ambigua (Erichson, 1839)
Strigota obscurata Klimaszewski & Brunke, 2012
Strigota perplexa Casey, 1910
Strigota seducens Casey, 1910


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strigota i Encyclopedia of Life 
(en) Strigota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Strigota hos ITIS 
(en) Strigota hos NCBI 
(en) Kategori:Strigota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Strigota – detaljert informasjon på Wikispecies
Hermann Heykamp

Hermann Heykamp (latinsiert Hermannus Heykamp; født 5. desember 1804 i Utrecht; død 28. oktober 1874 i Rotterdam) var fra 1853 til 1874 gammelkatolsk biskop av Deventer.


== Biografi ==
Han var sønn av Johannes Heykamp og Gertrudis van Ingen. Den 1. september 1821 begynte han på seminar i Amersfoort. Hamn ble presteviet den 18. januar 1829. Hamn virket deretter i Leiden (1829 til 1855), Delft (til 1849) ogd Rotterdam. I september 1849 ble han kanonikus ved metropolitankapittelet, og den 8. mai 1860 erkeprest (dekan) for Schieland og Zuid-Holland.Den 12. april 1853 ble han valgt til biskop av Deventer, og mottok den 17. juli 1853 i Rotterdam bispevielsen av erkebiskop Johannes van Santen.
Hans nevø var den senere erkebiskop av Utrecht, Johannes Heykamp (1824–1892).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:
DEN KATOLSKE KIRKE

Kardinal Scipione Rebiba
Kardinal Giulio Antonio Santori
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P.
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale
Kardinal Ludovico Ludovisi
Kardinal Luigi Caetani
Biskop Giovanni Battista Scanaroli
Kardinal Antonio Barberini, jr.
Erkebiskop Charles-Maurice le Tellier
Biskop Jacques Bénigne Bossuet
Biskop Jacques de Goyon de Matignon
Biskop Dominique Marie VarletDEN GAMMELKATOLSKE KIRKE I NEDERLANDENE

Erkebiskop Petrus Johannes Meindaerts
Biskop Johannes van Stiphout
Kardinal Walter van Nieuwenhuisen
Biskop Adrian Jan Broekman
Erkebiskop Jan van Rhijn
Biskop Gisbert van Jong
Erkebiskop Willibrord van Os
Biskop Jan Bon
Erkebiskop Jan van SantenDEN GAMMELKATOLSKE KIRKE

Biskop Hermann Heykamp


== Litteratur ==
John Mason Neale: A History of the So-Called Jansenist Church of Holland. John Henry and James Parker, Oxford 1858.
Dick J. Schoon: Van bisschoppelijke Cleresie tot Oud-Katholieke Kerk. Bijdrage tot de geschiedenis van het katholicisme in Nederland in de 19de eeuw. Valkhof Pers, Nijmegen 2004, ISBN 90-5625-165-1, s. 756f.


== Referanser ==
Sigurd Syrs vei

Sigurd Syrs vei (1-15, 2-16) er en vei i Steinsåsen i Hole kommune. 
Veien er en sidevei til Solbergs vei, østover fra denne, og ligger mellom Sigurd Hjorts vei og Åsheims vei. Den er cirka 300 meter lang, og består av eneboliger. Veien ligger cirka 117 meter over havet ved avkjøringen fra Solbergs vei.


== Se også ==
Sigurd Syrs gate (Oslo)
Sigurd Syr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigurd Syrs vei, Hole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons