jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stian Korntved Ruud

Stian Korntved Ruud (født 13. august 1989 i Bærum) er en norsk designer og kunsthåndverker.


== Utdannelse ==
Korntved Ruud har en bachelorgrad i produktdesign fra Høgskolen i Akershus (2008-2011) og Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (2011). I 2013 var han i praksis hos den kjente designeren Tom Dixon i London.


== Utstillinger ==


=== Soloutstillinger ===
2019: Material reflections, Format Galleri, Oslo
2017: Kneip, KRAFT, Bergen
2017: Ludological, Podium, Oslo
2016: Kneip, Det Gule Huset, Asker


=== Gruppeutstillinger (i utvalg) ===
2020: Tendenser - Earth, Wind, Fire, Water, Galleri F 15, Moss
2018: Norwegian presence, Milano
2017: Det lokale logikk, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum
2017: Design Miami, Patrick Parrish gallery, Miami
2017: What wood would - Fortellinger i tre, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, Trondheim
2016: The logic of the local, International Cultural Centre, Krakow
2016: Steinbeisser, Amsterdam
2016: Akershus kunstsenter, Lillestrøm
2016: Maison&Objet, Talents à la carte, Paris
2015: Kunstnerforbundet, Oslo
2015: Norske Kunsthåndverkeres årsutstilling, Oslo
2013: Biennale Internationale Design Saint-EtienneI 2015 mottok han Kunsthåndverkprisen under Norske Kunsthåndverkeres Årsutstilling.


== Samlinger ==
Han er innkjøpt av KODE og Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Stian Korntved Ruuds portfolio på Norske Kunsthåndverkeres nettside
Sofie Nørsteng

Sofie Nørsteng (født 1981 i Lillehammer) er en norsk kunstner som arbeider med keramikk.


== Utdannelse ==
Nørsteng har utdannelse fra Billedskolen København (2002-2006), Gerrit Rietveld Academy i Amsterdam (2006-2007). Hun også har en bachelor (2008-2011) og master (2012-2014) fra Kunsthøgskolen i Oslo. Etter endt skolegang i 2015 mottok hun et treårig arbeidsstipend for yngre nyutdannede kunstnere.


== Utstillinger ==


=== Soloutstillinger (i utvalg) ===
2021: Stille liv, Det Gule Huset
2018: Stedene. oss i mellom, Galleri Fjordheim


=== Gruppeutstillinger (i utvalg) ===
2018: Converging Bodies: Contemporary Norwegian Ceramics, Patrick Parrish Gallery, New York
2019: Working from the Inside, med Belinda Blignaut, Oppland Kunstsenter, Lillehammer
2017: Omformulerte forekomster, Kunstnerforbundet, Oslo
2013: It's a girl!, Akershus kunstsenter (dagens Nitja kunstsenter), LillestrømI 2016 fikk hun Kunsthåndverkprisen ved Norske Kunsthåndverkeres årsutstilling i Fredrikstad.


== Referanser ==
Lyrikkåret 2021

Lyrikkåret 2021 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 2021.


== Hendelser ==
20. januar: Poeten Amanda Gorman får gjennombrudd under USAs innsettelse av Joe Biden som president.


== Utgitte verk ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Lyrikkåret 1933

Lyrikkåret 1933 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1933.


== Hendelser ==


== Utgitte verk ==
Wardens of the Seas av E. J. Brady
Zâni i zêmrës av Filip Shiroka
The Winding Stair and Other Poems av William Butler Yeats
Strender av Halldis Moren Vesaas


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==
Tore Sviland

Tore Christoffer Sviland (født 1957) fra Stavanger er en norsk golfspiller. Som 23-åring deltok Sviland i The Open Championship på Royal St. George's Golf Club i 1981, som første nordmann i en major-turnering, etter å ha kommet seg gjennom den åpne kvalifiseringen. Sviland, som var amatør og økonomistudent, endte på sisteplass etter runder på 86 og 78 slag.
Han spilte ytterligere to turneringer på Europatouren – Scandinavian Enterprise Open i Sverige i 1981 og 1983 – og misset cuten i begge.
Sviland vant NM for juniorer i 1977 og 1978 og ble norgesmester og mottok kongepokalen fire ganger mellom 1979 og 1989.
I 2019 vant han Scandinavian Seniors Open Amateur Championship i Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tore Sviland på World Amateur Golf Ranking
Tore Sviland hos Europatouren
Frantzsen&Mjanger

Frantzsen & Mjanger er en kunstduo etablert i januar 2017 og består av Maria Almås Frantzsen og Ruth Hol Mjanger.


== Duo ==
Frantzsen er en kunstner med fokus på glass og Mjanger på drama og teater. De har ulik bakgrunn, men felles mål om å utforske og utfordre den tradisjonelle studio-orienterte tilnærmingen til kunsthåndverk i møte mellom glass og performative handlinger. Sammen arbeider de med en verksserie som har pust som omdreiningspunkt. De møtet høsten 2016 og debuterte på Årsutstillingen til Norske kunsthåndverkere i 2017. I 2019 mottok Frantzsen & Mjanger Kunsthåndverkprisen av Bildende Kunstneres Hjelpefond (BKH) under Norske Kunsthåndverkeres Årsutstilling.


=== Maria Almås Frantzsen ===
Frantzsen (født 1977) fikk sin bachelor- og mastergrad i kunst med spesialisering i glass fra Edinburgh College of Art. Hennes verk er presentert i samlingen til KODE i Bergen og Sogn og Fjordane kunstmuseum. Hun var en del av teamet til S12 Galleri og Verksted i nesten 11 år frem til 2021.


=== Ruth Hol Mjanger ===
Ruth Hol Mjanger (født 1977) er førstelektor i drama ved NLA Høgskolen i Bergen, med dramautdanning fra Høgskolen i Agder og Høgskolen i Bergen. Hun er både lærer, kunstner og forsker. Gjennom NLA, har hun vært involvert i utvikling av lærerutdanninger i Nepal siden 2008.


== Utstillinger ==
2021: Låne pust /serie 1, Bergen offentlig bibliotek
2019: "Hold pust", Årsutstillingen, Norske kunsthåndverkere, KODE 1, Bergen
2018: Avtrykk av pust 3, S12 Galleri
2017: "Avtrykk av pust 1", Kunsthåndverk 2017, Norske Kunsthåndverkere, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, Trondheim


== Performancer ==
2020: Avtrykk av pust, Storetveit kirkes 90 år jubileum, kuratert av Performance Art Bergen
2019: Walking with Breath, Nordic Summer University Circle 7 Summer Symposium Absences and Silences in Roosta, Estonia
2019: Vandring med pust, Prøverrommet BIT, Botanisk hage, Bergen
2018: Avtrykk av pust 2 (Expressions of Breath 2), Galleri Kronborg, Byfjellene i Bergen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Henning Sollied

Henning Johannes Peterssøn Sollied (født 27. februar 1907 i Bergen, død 12. desember 1945 i Sävsjö i Småland) var norsk genealog. Han omtales som «banebrytende innenfor norsk genealogisk forskning».


== Liv ==
Han var sønn av ingeniøren Peter A. R. Sollied og brorsønn av legen Olaf Gustav Sollied. I 1936 ble han gift med Märta Yvonne Marie Louise Lind af Hageby, datter av oberst og legasjonsråd Ernst August Ludvig Lind af Hageby.
Etter å ha gått ut av Hallings skole i Kristiania i 1924 tok han juridisk embetseksamen i 1929 og ble ansatt i Norges utenrikstjeneste. Her tok han aspiranteksamen i 1933 og tjenestegjorde deretter som sekretær, blant annet ved handelstraktatforhandlinger mellom Norge og Storbritannia og som utenriksministerens privatsekretær. Fra 1935 til 1938 var han legasjonssekretær for handelssaker ved den norske legasjonen i Berlin, men gikk så ut av tjenesten og flyttet tilbake til Oslo, hvor han drev privat forretningsvirksomhet som konsulent.
Sollied ble skadet i eksplosjonen på Filipstad 19. desember 1943 og var siden lenge syk. Han døde 12. desember 1945, bare 38 år gammel, på Sävsjö sanatorium i Sverige.


== Virke ==
Sollied delte interessen for person- og slektshistorie med sin far, som ved siden av ingeniørvirksomheten drev arkivforskning og utga en rekke historiske skrifter. Også onkelen Olaf var opptatt av historisk forskning. Henning Sollied var medlem av Norsk Slektshistorisk Forening fra stiftelsen av og styremedlem fra 1935.
Sollieds forskningsfelt var særlig middelalderens norske adelsslekter, hvor han utførte en systematisk gjennomgang av kildematerialet og ryddet opp i mange tvilsomme hypoteser som eldre forskere hadde fremsatt. Resultatene ble utgitt i en serie avhandlinger i Norsk slektshistorisk tidsskrift fra 1927 til 1944. Han skrev også om «aristokratiske» bondeslekter på Østlandet og Vestlandet. I et festskrift til S. H. Finne-Grønn (1944) skrev han en oversikt over «Norsk slektsforskning i senere tid». Etter hans død utga faren en etterlatt avhandling om bøndene i Aker (Akersgårder, 1947).
Halvdan Koht uttaler at Sollied til tross for sin unge alder hadde en «fremskutt plass blandt norske genealoger». Arbeidet hans var «bygget på streng kildekritikk og på en omfattende kombinasjonsevne».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentene fra 1924. Oslo: [s.n.] 1952. 
Halvdan Koht: «Sollied, Henning Johannes Peterssøn», i Norsk biografisk leksikon. Oslo: Aschehoug. 1962.
Deformasjonssone

En deformasjonssone er et strukturelt sikkerhetsdesign som brukes i kjøretøy og går ut på at karosseriet eller andre deler skal deformere seg ved kollisjoner slik at personene i bilen får en tregere deakselerasjon (endringen i hastighet spres over lengre tid). Dette kan minske sannsynligheten for skader sammenlignet med en mer brå stopp. Deformasjonssoner er særlig kjent fra biler, og har i de senere år har også blitt brukt i design av tog.Vanligvis er deformasjonssonene lokalisert på fremsiden av bilen for å absorbere virkningen fra frontkollisjoner, men kan også finnes på andre deler av kjøretøyet.
Noen raserbiler bruker aluminium, kompositt/karbonfiber med honeycomb-struktur eller energiabsorberende skum for å ta opp energien ved kræsj. Disse løsningene opptar som regel mye mindre volum og masse enn vanlige gatebiler.


== Historie ==
Deformasjonssoner ble oppfunnet og patentert av den østerriksk-ungarske Mercedes-Benz-ingeniøren Bela Barényi, først i 1937 før han begynte å jobbe for Mercedes-Benz og deretter i en mer utviklet form i 1952.I 1953 ble Mercedes-Benz Ponton en delvis implementering av hans ideer som var basert på patenter fra 1941.
I 1952 ble Mercedes-Benz tildelt patent nummer 854157 hvor avgjørende funksjoner av passiv sikkerhet ble beskrevet. Barényi stilte spørsmål ved den rådende oppfatning inntil da som var at en trygg bil måtte være stiv. Han delte bilkarosseriet inn i tre deler: den stive ikke-deformerbare kupéen og deformasjonssoner foran og bak.I 1959 ble Mercedes W111 Fintail Saloon den første bilen utviklet ved hjelp av dette patentet. Utformingen av sikkerhetsbur og deformasjonssonene skiller seg fra de metodene som blir brukt i dag, men hadde lignende virkemåte ved at energi skulle absorbered i tilfelle en ulykke.


== Myter ==
En vanlig misforståelse er at deformasjonssoner reduserer sikkerheten til personene inni bilen ved at man risikerer å bli inneklemt av karosseriet når det deformerer seg. Deformasjonssoner plasseres imidlertid som regel foran en stiv sikkerhetsbur hvor personene i kjøretøyet befinner seg, og skal på denne måten beskytte personene mot å bli inneklemt.
En annen vanlig misforståelse om deformasjonssoner er at de absorberer energien i en kollisjon slik at mindre energi overføres til personene inni kjøretøyet. Den totale bevegelsesmengden som personene i bilen opplever er nesten den samme med og uten deformasjonssonen. Istedet er forutsetningen for deformasjonssonen sin sikkerhetsfunksjon å spre bevegelsesmengden utover et lengre tidsrom slik at kreftene som virker er lavere, hvilket reduserer sannsynligheten for skader.


== Se også ==
Veltebur
Autovern
Euro NCAP


== Referanser ==
Finn Wittersø

Finn Wittersø (født 1. mai 1921, død 25. februar 2021) var en norsk motstandsmann. Han er også kjent som disponent ved Tønsberg Meieri og oppfinner av Krone-is, som opprinnelig het Slotts-Is.
Wittersø ble født på Nøtterøy og fikk sin utdannelse ved ved Statens Meieriskole i Trondheim under krigen. Han deltok også i distribusjon av illegale aviser og hadde kuréroppdrag. I desember 1944 kom han tilbake til Vestfold og ble ansatt ved Tønsberg Meieri hvor flere var organisert i det illegale arbeidet. Wittersø ble umiddelbar med i et lokalt Milorg-lag. Meieriet fungerte på den tiden som en viktig lokal motstandssentral og hadde blant annet våpenlager på meieriloftet.I frigjøringsdagene i mai 1945 deltok Wittersø i arrestasjonen av nazister i Tønsbergområdet, som ble internert i Berg leir. Han deltok også i frigivelsen av russiske krigsfanger på Mellom-Bolærne og på Teie.
I det sivile liv etter krigen sto Finn Wittersø bak salgssuksessene Pinup-is og Krone-is. Tønsberg Meieri etablerte i 1947 sin egen iskremfabrikk, som produserte Slotts-is som i 1953 ble relansert som Krone-is av Meierienes Fellesfabrikk A/L.Finn Wittersø ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1981 og hadde også Deltakermedaljen. 


== Referanser ==
Paraskiskyting

Paraskiskyting, også skrevet para-skiskyting er skiskyting som er tilpasset funksjonshemmede utøvere.
Paraskiskyting er én av to grener innen nordiske grener under Paralympiske vinterleker, den andre er paralangrenn. Internasjonalt organiseres paralangrenn av Den internasjonale paralympiske komité, og i Norge er sporten underlagt Norges Skiskytterforbund.


== Konkurranseklasser ==
Det konkurreres i tre klasser:
Synshemmede utøvere - konkurrerer stående, med ledsager
Stående utøvere - konkurrerer stående
Sittende utøvere - konkurrerer med sitteskiSynshemmede utøvere bruker elektronisk rifle, som gir en lyd i øreklokker, slik at de kan høre når siktet er i blinken. Utøvere i klassene LW 5/7 og 6/8 tillates å bruke støtte til riflen.


== Konkurranser ==
Internasjonalt konkurreres det i paraskiskyting i følgende arrangementer:

Paralympiske vinterleker
VM i paraskiskyting
IPC tillater regionale cuper som Europacup, Nordamerikansk cup, Asiatisk cup etcIPCs regelverk tillater følgende konkurranseformer:
Sprint, mellomdistanse, normalstart, jaktstart, sprint-jaktstart


== Kjente paralangrennsutøvere ==


=== Norske utøvere ===
Nils Erik Ulset - paralympisk gullmedalje i både paralangrenn og paraskiskyting
Vilde Nilsen - bronse fra Para-VM i skiskyting 2019


=== Utenlandske utøvere ===
 Mark Arendz - tre VM-gull og en paralympisk gullmedalje i skiskyting
 Brian McKeever - mange medaljer i paralangrenn og paraskiskyting fra VM og Paralympics
 Mikhalina Lysova - mange gullmedaljer i paralangrenn og paraskiskyting fra VM og Paralympics
 Taras Rad - tre VM-gull og en paralympisk gullmedalje i skiskyting


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges skiskytterforbund - Skyting for deg med funksjonsnedsettelse
IPC - Para Nordic Skiing
Warren Kamanzi

Warren Håkon Christofer Kamanzi (født 11. november 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for den franske klubben Toulouse.


=== Landslaget ===
Den 24. september 2022 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Sveits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Warren Kamanzi – LÉquipe 
(en) Warren Kamanzi – Transfermarkt 
(en) Warren Kamanzi – FootballDatabase.eu 
(en) Warren Kamanzi – Soccerway 
(en) Warren Kamanzi – PlaymakerStats.com 
(no) Warren Kamanzi – Norges Fotballforbund 
(en) Warren Kamanzi – FBref
Antonio Nusa

Antonio Eromonsele Nordby Nusa (født 17. april 2005) er en norsk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben Club Brugge.


== Karriere ==


=== Stabæk ===
Den 30. mai 2021 fikk han sin Eliteserie-debut for Stabæk mot Rosenborg.Den 27. juni 2021 scoret han sitt første Eliteserie-mål for Stabæk mot Bodø/Glimt.


=== Club Brugge ===
Nusa debuterte for Club Brugge som innbytter i en hjemmeseier over Charleroi den 13. februar 2022.
17 år og 21 dager gammel ble han tidenes yngste målscorer for Club Brugge da han scoret lagets andre mål i en tomålsseier over Union Saint-Gilloise i mai 2022.
Hans far Joe Nusa spilte fotball for blant annet Follo i 2. divisjon og for klubber i sitt hjemland Nigeria.Den 13. september ble han, 17 år gammel, tidenes yngste nordmann i Champions League, da han ble byttet inn i det 75. minutt i gruppespillkampen mot FC Porto. 14 minutter senere ble han tidenes nest yngste målscorer, uavhengig av nasjonalitet, i samme turnering. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antonio Nusa – Transfermarkt 
(en) Antonio Nusa – WorldFootball.net 
(en) Antonio Nusa – Soccerbase.com 
(en) Antonio Nusa – Soccerway 
(no) Antonio Nusa – Norges Fotballforbund
Knut Mevasstaul

Knut Olavson Mevasstaul (født 1785, død 1862) var en norsk rosemaler.


== Biografi ==
Knut Olavson Mevasstaul var fra Kviteseid i Telemark, og var trent i rosemalingstilen fra Vest-Telemark. Telemarksstilen han brukte var asymmetrisk med motiver som inneholdt blomster og blader.
Noen av hans innredninger kan bli funnet flere steder i Telemark, inkludert Morgedal og Seljord. Mange av verkene er bevart, som blant annet hele, malte rom, og mindre møbler som kister.


== Referanser ==
Kong: Skull Island

Kong: Skull Island er en amerikansk monsterfilm fra 2017 som ble regissert av Jordan Vogt-Roberts.


== Handlingsreferat ==
I 1944, i løpet av 2. verdenskrig, havner en amerikansk pilot Hank Marlow og en japansk pilot Gunpei Ikari, på en øy i det sørlige Stillehavet etter at flyene deres krasjer ved øya. Men konfrontasjonen deres blir avbrutt av en gigantisk apekatt. I 1973 planlegger Bill Randa, leder for den amerikanske organisasjonen Monarch, en jakt etter skapninger ved den nylig oppdagede Skull Island. Han rekrutterer en  amerikansk militærenhet under kommando av oberstløytnant Preston Packard. Tidligere britisk kaptein James Airrad og fotograf Mason Weaver er også medlem av gruppen.
Ved Skull Island begynner Packards håndlangere å legge ut eksplosiver, utviklet av seismolog Houston Brooks, for å kartlegge øya og bevise Brooks sin Teorien om at jorden er hul. Men enheten blir angrepet av en gigantiske apekatt. De møter også en gruppe lokale Iwi-innfødte, og en gammel Hank Marlow. Han forteller at den gigantiske apen, kalt Kong, beskytter øya deres mot rovdyr - inkludert en gruppe underjordiske reptil som de kaller for Skullcrawlers
Iwi-folket tror at hvis apekatten dør, vil en gigantisk Skullcrawler dukke opp og herje fritt over hele øya. Hank Marlow avslører at han og Ikari etter hvert ble venner i løpet av deres tid på øya, men Ikari ble drept av en Skullcrawler for en stund siden. Marlow leder dem gjennom en massegrav av dinosaurer, og Kongs døde familie-medlemmer. Men en Skullcrawler dukker opp igjen, og dreper enda flere av mannskapet deres. Packard planlegger derfor å drepe Kong, og hevne hans falne menn. Marlow forsøker å forklare at hvis Kong dør, får Skullcrawlers fritt spillerom på øya - men Packard nekter å lytte.


== Skuespillere ==

Tom Hiddleston som James Conrad: Tidligere kaptein fra Special Air Service som tjenestegjorde under Vietnamkrigen.
Samuel L. Jackson som oberstløytnant Preston Packard.
John Goodman som William "Bill" Randa: Leder for organisasjonen Monarch, som skal lede en ekspedisjon til Skull Island.
Brie Larson som Mason Weaver: En fotograf og journalist.
Jing Tian som San Lin: En biolog som arbeider for Monarch.
Toby Kebbell som Jack Chapman: En tidligere major, og Packard's høyre hånd.
John Ortiz som Victor Nieves.
Corey Hawkins som Houston Brooks: En geolog, utdannet ved Yale University.
Jason Mitchell som Glenn Mills: Helikopter-pilot, og god venn av Earl Cole.
Shea Whigham som Earl Cole.
John C. Reilly som Hank Marlow: Tidligere løytnant, og pilot som ble skutt ned over Skull Island under andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kong: Skull Island på Internet Movie Database 
(no) Kong: Skull Island hos Filmfront 
(sv) Kong: Skull Island i Svensk Filmdatabas 
(da) Kong: Skull Island i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kong: Skull Island på Allociné 
(nl) Kong: Skull Island på MovieMeter 
(en) Kong: Skull Island på AllMovie 
(en) Kong: Skull Island på Rotten Tomatoes 
(en) Kong: Skull Island på Metacritic 
(en) Kong: Skull Island på Box Office Mojo
Aasmund Esval

Aasmund Esval (født 16. februar 1889 i Nes, død 17. oktober 1971 i Oslo) var en norsk maler.


== Biografi ==
Aasmund Esval var født i Nes. Fra 1909 til 1919, var Esval utdannet ved Statens kunstakademi. Esval studerte også under Othon Friesz og Raoul Dufy i Paris fra 1919 til 1921, og under Per Krohg ifra 1926 til 1927. Fra 1935 til 1937 studerte han ved Statens kunstakademi under Georg Jacobsen. På 50- og 60-tallet, underviste Esval ved Friundervisningen i Oslo, og underviste senere tegning ved Statens kunstakademi.Esval var primært en landskapsmaler som utøvde en serie av stille, norske landskaper konstruert på geometriske prinsipper. Esval levde i flere lokale gårder i Gudbrandsdalen i løpet av 50- og 60-tallet. Maleriet Ringebu Kirke er et eksempel på et av mange landskapsmalerier han skapte av Norges daler. I 1928 lagde Esval glassmaleriene i Tangen kirke i Drammen.I tillegg malte Esval portrettmalerier, blant annet med modeller som Ruth Maier, som var en modell for Esval i løpet av hennes tid i Norge.I begynnelsen av 1928 var Esval en vanlig deltaker i Høstutstillingen i Oslo. Esval er representert ved Nasjonalmuseet, nasjonale utstillingsturnéer og Kongehusets kunstutstilling.


== Referanser ==
Uche Great Sabastine

Uche Great Sabastine (født 10. juni 2000) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for Stabæk Fotball, på lån fra Kano Pillars FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uche Sabastine – Transfermarkt
Oleksij Khoblenko

Oleksij Khoblenko (født 4. april 1994) er en russiskfødt ukrainsk fotballspiller som spiller for FK Kryvbas Kryvyj Rih (2020), på lån fra SK Dnipro-1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleksij Khoblenko – Transfermarkt 
(en) Oleksij Khoblenko – WorldFootball.net 
(en) Oleksij Khoblenko – Soccerway 
(en) Oleksij Khoblenko – PlaymakerStats.com 
(en) Oleksij Khoblenko – Ukrainas fotballforbund 
(en) Oleksij Khoblenko – FBref
Homo rhodesiensis

Homo rhodesiensis (Rhodesiamennesket) er en utdødd menneskeart som levde i Afrika for mellom 600 000 og 274 000 år siden. Det er et artsnavn som ble foreslått av Arthur Smith Woodward (1921) for å klassifisere Kabwe 1 ("Kabweskallen" eller "Broken Hill skallen", og "Rhodesiamannen"), et steinalder fossil som ble funnet i en hule i Broken Hill, eller Kabwe,  Northern Rhodesia (idag Zambia).. Skallen er datert til å være mellom 324,000 og 274,000 år gammel. Andre lignende funn er også gjort.Homo rhodesiensis er nå for det meste betraktet som et synonym med Homo heidelbergensis, eller en afrikansk underart av Homo heidelbergensis sensu lato, forstått som en polymorf art som var spredt utover Afrika og Eurasia under  pleistocenperioden (0.8–0.12 mya).
Andre benevnelser som Homo sapiens arcaicus og Homo sapiens rhodesiensis har også blitt foreslått. White et al. (2003) forslo Rhodesian Man som stamfaren til Homo sapiens idaltu (Hertomennesket).Mellom Homo sapiens og Homo rhodesiensis er det et fossilt gap på 400,000 til 260,000 år.


== Referanser ==
Lyrikkåret 1919

Lyrikkåret 1919 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1919.


== Hendelser ==


== Utgitte verk ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Geodessus

Geodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==


== Levevis ==
Slekten skiller seg fra de aller fleste andre vannkalver ved at de ikke lever i vann, men mellom fuktig, råtnende vegetasjon i vannkanten. De er så tilpasset dette miljøet at de har mistet evnen til å svømme.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Nepal).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Geodessus Brancucci, 1979Geodessus besucheti Brancucci, 1979
Geodessus kejvali Balke & Hendrich, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geodessus i Encyclopedia of Life 
(en) Geodessus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Geodessus hos ITIS 
Geodessus – detaljert informasjon på Wikispecies