jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svingbrua (Trondheim)

Svingbrua ved Skansen i Trondheim er en gang- og sykkelbro som går ved siden av Skansenbrua som del av riksvei 706. Den ble åpnet i oktober 2014 som et alternativ for Skansentunnelen, som er stengt for syklister og fotgjengere. Brua knytter friluftsområdet på Skansen med gang- og sykkelveien langs Nordre avlastningsvei på Brattøra, og den inngår i Brattøra friområde, som vant Trondheim kommunes byggeskikkpris for 2015.
Brua er 100 meter lang, hvorav den midterste delen kan svinges for å slippe kryssende båttrafikk forbi. Dette er eneste bro i Norge som benytter denne svingteknologien. Brua åpnes for båttrafikk inn og ut av Skansenløpet ca. 1500 ganger i året.


== Referanser ==
Para-EM i friidrett 2018

Para-EM i friidrett 2018 (2018 World Para Athletics European Championships), europamesterskapet i friidrett for utøvere med funksjonshemminger, ble arrangert i Friedrich-Ludwig-Jahn-Sportpark i Berlin i Tyskland fra 20. til 26. august 2018. 
Cirka 700 utøver fra 35 land deltok, og Russland deltok ikke, fordi Det russiske friidrettsforbundet er utestengt fra internasjonal friidrett. 


== Klassifisering ==
For å sikre en rettferdig konkurranse, mellom utøver med ulike handicap, klassifiseres utøverne i ulike klasser etter hvilken grad av funksjonshemming de har. Der det er flere klassifiseringer som konkurrerer sammen (f.eks. diskos F54/55/56) brukes et poengsystem for å avgjøre vinneren. 

F = Løpsøvelser (field)
T = Tekniske øvelser som hopp og kast (track)11-13 – synshemmede, der 11 og 12 bruker ledsager
20 – utøvere med nedsatt intellektuell kapasitet
31-38 – cerebral parese eller andre tilstander som påvirker muskelkoordinasjon og -kontroll. Utøvere i klasse 31-34 konkurrerer sittende, 35-38 stående.
40-47 – amputasjoner av arm, hemninger i ben, eller les autres (andre funksjonshemninger)
51-58 – rullestolutøvere
61-63 – benamutasjoner, blade-løpere
RR1-3 – rullestolkjørere som bruker trehjulssykkel for å holde balansen.


== Oppsummering ==
36 utøver vant to eller flere gullmedaljer i dette mesterskapet. Følgende utøvere vant tre eller flere gullmedaljer:

Det ble satt til sammen 15 nye verdensrekorder i dette mesterskapet, og 24 europarekorder. Lucyna Kornobys satte to av verdensrekordene.


== Medaljetabell ==
I noen øvelser ble ikke alle tre valørene utdelt, grunnat antall deltakere eller delte plasseringer. I tillegg var noen av øvelsene ikke medaljeøvelser, og er derfor ikke med i medaljetabellen. 

Endelig medaljetabell pr 26. august 2018.      Vertland (Tyskland)


== Resultater menn ==


=== 100 meter ===


=== 200 meter ===


=== 400 meter ===


=== 800 meter ===


=== 1500 meter ===


=== 5000 meter ===


=== 4 x 100 meter ===


=== Lengdehopp ===


=== Høydehopp ===


=== Kulestøt ===


=== Diskos ===


=== Spydkast ===


=== Klubbekast ===


== Resultater kvinner ==


=== 100 meter ===


=== 200 meter ===


=== 400 meter ===


=== 800 meter ===


=== 1500 meter ===


=== 5000 meter ===


=== 4 x 100 meter (universal) ===


=== Lengdehopp ===


=== Kulestøt ===


=== Diskos ===


=== Spydkast ===


=== Klubbekast ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
IPC - Berlin 2018
William Powell Frith

William Powell Frith (født 19. januar 1819, død 9. november 1909) var en engelsk maler, medlem av Royal Academy i 1853. Han er spesielt kjent for sine folkelivsskildringer, hvor The Derby Day (1858) i Tate Gallery, London, og The Railway Station (1862) la grunnlaget for hans enorme popularitet i samtiden. Han ga ut sin selvbiografi (1887-88).


== Referanser ==
Pink Fish

Pink Fish er en norsk kjede av hurtigmatrestauranter, grunnlagt 1. november 2017 av Ronny M. Gjøse, Geir Skeie og Svein Sandvik. Kjeden består av fem filialer i Oslo og én i Bergen, og filialer under bygging på Stavanger lufthavn, Sola og Changi flyplass i Singapore.Restaurantkonseptet fokuserer på raske retter med norsk laks, produsert ved bestilling, slik som hamburgere og wraps. Kjeden har fått økonomisk støtte fra Innovasjon Norge med prosjektfinansiering av «Utvikling av et bærekraftig konsept for å gjøre norsk sjømat mer tilgjengelig for unge kundegrupper».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Marianne Eikvåg Groth

Marianne Eikvåg Groth (født 20. juni 1981) er en norsk politiker for Høyre. 
Groth er oppvokst på Briskeby i Oslo. Hun har en bachelorgrad fra Universitetet i Oslo med fagene religionshistorie og sosiologi. 
Hun har vært byrådssekretær i Oslo, og ansatt i Oslo Høyre under Fabian Stangs valgkamp i 2007. Hun har jobbet som kommunikasjonsrådgiver i JKL og med næringspolitikk i Eika Gruppen (tidligere Terra Alliansen).
Hun var statssekretær ved Statsministerens kontor fra juni 2016 til januar 2018, deretter i Finansdepartementet frem til januar 2020. Kapital kåret henne til landets 14. mest mektige kvinne i Norge i 2018.Etter fratredelsen som statssekretær i 2020 gikk hun tilbake til Eika Gruppen som konserndirektør for bærekraft og næringspolitikk.Hun er datter av tidligere nestleder i Oslo Høyre og professor emeritus i informatikk Lars Groth.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Marianne Eikvåg Groth hos Norsk senter for forskningsdata
Elly Heuss-Knapp

Elisabeth Eleonore Anna Justine «Elly» Heuss-Knapp (født Knapp 25. januar 1881 i Strasbourg, død 19. juli 1952 i Bonn) var en tysk lærer, politiker (FDP), sosialreformator og grunnlegger av Müttergenesungswerk, en tysk stiftelse til fremme av mødrehelsen. Hun var fra 1908 til sin død, ektefelle med Tysklands første forbundskansler Theodor Heuss.Hun var datter av samfunnsøkonomen professor Georg Friedrich Knapp. Hennes mor Lydia von Karganow kom fra en kaukasisk adelsslekt.Elly Knapp tok lærerskole i Strasbourg. Hun arbeidet som skribent og pedagog i kvinne- og sosialspørsmål. Da Theodor Heuss mistet alle sine politiske verv i 1933, forsørget hun familien med å lage radio- og fonogramreklame.En novelle av Elly Heuss-Knapp, Portvakta er inntatt i Aschehougs Litteraturutvalg fra 1971.Hun regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elly Heuss-Knapp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elly Heuss-Knapp på Discogs
Ola Hanssen

Ole Christopher Hanssen, kjent som Ola Hanssen (født 1806, død 6. september 1840), var en norsk redaktør.


== Liv ==
Han var sønn av den tyske kjøpmannen Nicolai Hanssen (død i Trondheim 1834), som kom fra øya Pellworm og hadde slått seg ned i Trondheim. Moren Birgitte Marie Molde (død 1842) var prestedatter fra Stod. I 1827 tok han preliminæreksamen (en variant av examen artium uten latin) og var deretter redaktør for det opposisjonelle bladet Folkevennen i Trondheim fra 1828 til 1830. Dette bladet fikk ingen portonedsettelse av regjeringen og var derfor ute av stand til å holde det gående i lengden.
Siden bodde han en tid i Oppdal, hvor han var aktiv i bygdas sogneselskap og særlig arbeidet for å opprette en sparebank. Senere bodde han i Christiania, hvor han deltok i den politiske opposisjonen. I 1833 var han en av John Neergaards tilhengere, og under stortingsforhandlingene det året holdt han et 17. mai-lag hos Mor Sæther i Pipervika for opposisjonelle stortingsmenn, Henrik Wergeland, Sylvester Sivertson og andre. Han utga senere et skrift om Storthinget i 1833 (1835).
I 1838 ble Hanssen dømt til en pengebot på tre mark i Trondheim byrett for injurier mot Peder Bjørnson, sogneprest i Kvikne og far til Bjørnstjerne Bjørnson. Han var en av flere opposisjonelle skribenter som ble dømt som «tremarksmenn» i denne tiden. Saken gjaldt artikkelen «En egen Sag» i Christiania Intelligentssedler. Han forfalt senere på grunn av drikk og døde ung.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Krokann, Inge (1994). Då bøndene reiste seg. [Lillehammer]: Dølaringen boklag. s. 35. ISBN 8290072546. 
Munthe, Wilhelm (1907). "Statsborgeren" og Peder Soelvold. Kristiania. 
Halvorsen, J.B. (1888). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. s. 541.
Jens Rynning

Jens Rynning (født 30. mai 1778 på Kastnes i Tranøy, død 11. juni 1857 i Snåsa) var en norsk prest og folkeopplyser, som hadde den lengste delen av sitt arbeidsliv som prest i Ringsaker og Snåsa. Han var også den første ordføreren i Snåsa 1838–1839 og igjen 1844–1847.


== Liv ==
Han var sønn av fogden i Senja og Tromsø Ole Rynning og Golla Hveding. Han ble gift med en datter av landhandler Bernt Anker Steen i Ringsaker og var far til utvandrerføreren Ole Rynning, som skrev «Amerika-boka». Han var også morfar til presten Bernt Julius Muus og svigerfar til sin etterfølger Lorentz Peter Elster.Jens Rynning ble student fra Trondheim katedralskole i 1796 og cand. theol. fra Københavns Universitet i 1800. Han studerte også andre emner som han trodde kunne komme til nytte som prest og lærer for folket, slik som landbruk, og han beskrives derfor som en potetprest.Tilbake i Norge var han en tid lærer ved søndagsskolen i Trondheim og huslærer hos Eilert Holtermann på Austråttborgen. I 1805 var han i København for å søke embete og han ble samme år utnevnt til residerende kapellan i Ringsaker. Fra 1817 var han konstituert sogneprest samme sted. I Ringsaker gjorde han mye for å forbedre skolevesenet. I 1824 ble han utnevnt til sogneprest i Snåsa, hvor han ble resten av livet.
Rynning var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1805. I 1803 fikk Rynning 200 riksdaler for en prisoppgave om Tangbrændingens Indflydelse paa Fiskerierne og Agerdyrkningen. Han besvarte også Selskabet for Norges Vels prisoppgave om Odelsrettens Indflydelse paa National-Charakteren og Velstanden i Norge (trykt i Historisk-philosophiske Samlinger, 1813). I mange år sendte han innberetninger til Morgenbladet fra Snåsa.


== Referanser ==
Albert Sagen

Albert Peter Sagen (født 2. mai 1816 i Bergen, død 1896) var en norsk lærer, redaktør og prest.


== Liv ==
Han var sønn av den kjente læreren i Bergen, Lyder Sagen. Etter å ha gått ut av Bergen katedralskole i 1833 ble han cand. theol. i 1838 og var deretter lærer i Bergen. Her opprettet han en pikeskole som han drev i tolv år. Dessuten bidro han til å opprette Bergens Stiftstidende, hvor han var en av redaktørene, og senere Bergenske Blade, hvor han var redaktør sammen med C. R. Hansson, Ole Bøgh og Carl Platou.
I 1850 ble han utnevnt til residerende kapellan ved Kristiansand domkirke. I 1870 ble han sogneprest i Hetland utenfor Stavanger, hvor han fra 1871 også var prost i Stavanger prosti. Han gikk av med pensjon i 1894 og flyttet tilbake til Bergen.
Sagen var som prest i flere år formann i styret i Det norske misjonsselskap.


== Litteratur ==
«Sagen, Albert Peter», i Halvorsen, J.B. (1901). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
Ole Bøgh

Ole Bøgh (født 24. januar 1810 i Valestrand, død 19. juli 1872) var en norsk embetsmann.


== Liv ==
Han var sønn av sorenskriver Christopher Benedict Bøgh (1773–1825). I 1836 ble han gift med Anne Dorothea Sagen, en datter av Lyder Sagen. Etter hennes død i 1850 ble han gift igjen med Laura Severine Hveding, datter av presten Jacob Hveding. Han var far til skuespilleren Albert Vilhelm Bøgh og museumsdirektør Johan Bøgh.
Etter å ha gått ut av Bergen katedralskole i 1827 ble han cand. jur. i 1835. Deretter var han fullmektig ved amtskontoret for Nordre Bergenhus amt, samtidig som han var konstituert i forskjellige embeter i Bergen. I 1843 ble han konstituert som politiadjutant i Bergen, og utnevnt i stillingen i 1845. Fra 1855 til sin død var han sorenskriver i Nordhordland.
Bøgh oversatte et par prekener av Adolphe Monod. Han var dessuten redaktør sammen med C. R. Hansson, Carl Platou og Albert Sagen for avisen Bergenske Blade (1848–1852). 17. mai 1868 talte han ved avsløringen av Christiestøtten i Bergen.


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1885). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
Baggao

Baggao (Bayan ng Baggao) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Cagayan. Folkemengden er på 82 782 innbyggere (2015).


== Barangayer ==
Baggao er inndelt i  48 barangayer.


== Tyfon 2018 ==
I september 2018 var kommunens kyst mot Stillehavet det sted der supertyfonen Ompong (internasjonalt navn Mangkhut kom inn over filippinsk landområde.


== Referanser ==


== Kilder ==
2015 Census of Population and Housing Report Philippine Statistics Authority
Tyfonen Mangkhut (Ompong)

Tyfonen Mangkhut (på Filippinene: Ompong) er en supertyfon som medio september 2018 huserer omkring Guam, Marshalløyene, Taiwan, Filippinene og Kina (Hongkong og Macao). Tyfonen bygde seg på et tidspunkt opp til en diameter på 900 km, hvorav øyet hadde en diameter på 125 km. Tyfonen hadde en middelvind på over 200 km/t. Tyfonen ble forventet og tidlig varslet slik at forberedelser kunne iverksettes. Den passerte over det nordlige Filippinene (fra Baggao i Cagayan i øst til Ilocos Norte i vest) og fortsatte retning vestlige Guangdong i Kina. Tyfonen svarte til en kategori 5-orkan på Saffir-Simpson-skalaen, 5 er den høyeste kategorien.  Omfattende evakueringer fant sted på Filippinene fra områder stormflod eller ras kunne påregnes.


== Se også ==
(en) Typhoon Mangkhut (2018) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


== Referanser ==
Vyond

Vyond, kjent som Go!Animate og GoAnimate, er en skybasert, animert videoopprettingsplattform eid av GoAnimate, Inc.. Den er designet for å tillate forretningsfolk som ikke har kunnskap i animasjon å «raskt» og «lett» skape animerte videoer. Disse videoene kan lages i flere stilarter, inkludert 2D animasjon, whiteboard animasjon (a.k.a videoscribing eller rissing) og video informasjonsgrafikk.


== Referanser ==
Aeta

Aetaene (aeta, ayta eller agta) er en samlebetegnelse om noen urfolk som bor spredt om i isolerte fjelltrakter på øya Luzon på Filippinene.
Disse folkene anses å være negritoer, med mørk bruk, noen ganger svært mørk brun, og av liten kroppsbygning; liten nese, små brune øyne. Håret er krøllete og med en noe høyere frekvens lysere farge (blond) enn det ellers sterkt dominerende svarte hår blant filippinere. De antaes å være blant de aller tidligste innbyggere på de filippinske øyer, fra tidligere enn de austronesiske migrasjoner.Det var i den spanske kolonitid at aetaene ble tilordnet en gruppe som de omtales som negritos (negritoer). Forskjellige grupper av aetae i det nordlige Luzon kalles  pugut eller pugot. Dette er et ord på ilokano som også brukes omtrent som «goblin», «lite fjelltroll», «skogsånd», og det brukes folkelig generelt om folk av mørkere farge. Blant folk som er fortrolig med språkets flertydighet, som mange aetaer selv, innordnes pugut som en upassende og nedsettende betegnelse og urfolksgruppen. 
Livet i fjellene har vært vanskelig for mange - aspekter ved «sivilisasjonen» har vært fortrengende også der, og farer truer ved naturkatastrofer  i de områder de fikk være mer i fred. Dette har ført til noe migrasjon derfra. De gjenværende grupper finner man for det meste i de midtre partier av Luzon, i fjelltrakter i provinsene  Zambales, Pampanga, Tarlac, Bataan og Nueva Ecija.


== Referanser ==
Goblin

Gobliner (entall goblin) er fiktive vesener som har opprinnelse i europeisk folketro, og som det er spunnet videre på i engelsk eventyrtradisjon, og senere i fantasy-litteraturen. Gobliner blir noen ganger slik beskrevet at de må kunne sies å svare til nisser på norsk, heller det enn småtroll. De kan i det ytre minne om gnomer, men gnomer oppfattes i motsetning til gobliner som godhjertede.  
Gobliner blir ofte beskrevet som humanoide vesener, til tider med en grønnlig hud, og oftest værende på størrelse med et barn. Ofte opptrer de som onde, sadistiske og mindre begavede (men likevel ofte listige). Et hyppig trekk er at de er omvandrende og liger å anstille besvær for folk. De kunne ha tilhold i grotter men kunne hjemsøke menneskers hjem der de blant annet slo i kaseroller, trakk av folk dynen mens de sov, flyttet møbler om nettene, banket på døren for så å springe sin vei, og anstille almen uorden. Man trodde at de kunne hjelpe foreldre med å oppfostre barn ved å belønne lydige barn og straffe ulydige.Ordet er sannsynligvis innlån til engelsk fra gammelfransk gobelin. I Tyskland heter de kobolder. Innen keltisk mytologi brukes ordet om de walisiske vesnene colynau og bwgan og de irske vesnene cluricaune og dullahan.


== Referanser ==
Ati (folk)

Atiene er en etnisk folkegruppe innordnet som negrito, og som bor i spredte deler av Visayas, den sentrale delen av de filippinske øyer. Det dreier seg om små grupper, og det er små konsentrasjoner på øyene Boracay, Panay og Negros. De er beslektet med andre negrito-etnier på Filippinene, som aetaene på Luzon, batakene på Palawan, og mamanwaene på Mindanao.


== Referanser ==
Expo Tel Aviv

Expo Tel Aviv er et messe- og konferansekompleks i Tel Aviv i Israel. Området har flere haller samt to store konferansearenaer, kalt Paviljong 1 og Paviljong 2. Senteret er årlig vertskap for mellom 45 og 60 arrangementer som konserter, utstillinger, messer og konferanser. Årlig besøkstall ligger rundt 2,5 millioner besøkende. Tidligere het senteret Israel Trade Fairs and Convention Center, og siden Tel Aviv Convention Center. Lokalt omtales det ofte som Gnei Hataarucha (utstillingsområdet).


== Historie ==
 
Kompleksets historie strekker seg tilbake til 1933, da den første Orient Fair ble holdt i 1933, like ved Tel Aviv havn. Ideen til messen oppsto i 1932, og messen skulle vise frem de teknisk-industrielle prestasjonene til det jødiske samfunnet før opprettelsen av staten Israel.
Etter den første messen i 1933 ble det bygget et permanent messeområde i den nordlige enden av Dizengoff-gaten ved elven Yarkons bredd. Nye messer ble arrangert i 1934 og 1936, og hovedarkitekten bak var Aryeh Elhanani. En flyvende kampel ble Levant Fairs offisielle logo. Richard Kaufmann sto for planen av paviljongen, mens andre arkitekter var Arieh Sharon og Joseph Neufeld. Messepaviljongene ble tegnet i internasjonal stil.I 1959 ble utstillingsområdet flyttet til sin nåværende plassering på Rokach Boulevard 101, like ved Yarkon park og Universitetet i Tel Aviv. Det nye området ble åpnet med en utstilling som markerte Tel Avivs 50-årsjubileum. I 1983 åpnet et konferansesenter på området, og høsten 2003 ble Paviljong 1 åpnet. Paviljongen har 20 000 kvadratmeter med utstillingsareal, og er det største av sitt slag i Israel.
I 2010 ble den runde paviljongen revet. På samme sted startet i stedet byggingen av et nytt konferansesenter, kalt Paviljong 2 (Bitan 2). Senteret har nærmere 10 000 sitteplasser og ble åpnet i januar 2015. Den nye paviljongen var vertskap for EM i judo 2018 og for Eurovision Song Contest 2019 i mai 2019.Sentret het en periode Tel Aviv Convention Center (hebraisk: מרכז הירידים - תל אביב), før det skiftet til sitt nåværende navn i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Israel Trade Fairs & Convention Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Batak (filippinsk folk)

Batakene er en liten urfolksgruppe på den filippinske øya  Palawan. De skal ikke forveksles med batakene på Sumatra i Indonesia.


== Beskrivelse ==
Batakene har negritiske røtter og er den minste etnolinguistiske gruppe på Palawan med et rent austronesisk språk. De bor i Palawans indre fjell nord for Puerto Princesa og i området mellom elven Babuyan og landsbyen Malcampo.
Frem til om lag 1980 fungerte batakenes system for svedjelandbruk. Etter da ble driftsformen mindre og mindre produktiv, blant annet på grunn av endrede politiske rammebetingelser.Overslaget over folkegruppens størrelse varierer mellom 780 og 300 medlemmer. En telling fra 1990 hevder at de da var 400 personer.


== Herkomst ==
I de tre rikers tid i Kina ble «små og mørke mennesker» fordrevet mot sør av han-kineserne. Noen bosatte seg i det som nå er Thailand, andre i Malaysia, atter andre dro enda lenger til Sumatra, Borneo og derfra til  Filippinene over landbroene og de korte havstykkene fra Borneo til Palawan og videre.


== Eksterne lenker ==
Side om batakene


== Kilder ==
Kabugao

Kabugao er en kommune på øya Luzon i Filippinene. Den er administrativ hovedsete for provinsen Apayao i Cordillera Administrative Region.
Kabugao regnes ikke offisielt som by, men er en kommune (municipality). Hele kommunen ligger i elven Abulugs nedbørsfelt.


== Administrative enheter ==
Kommunen er inndelt i 21 smådistrikter, barangayer, hvorav alle er klassifiserte som landsbygdsdistrikt. Hele kommunen har 15 537 innbyggere (folketelling 1. mai 2015) hvorav 2 164 innbyggere bor i sentralbebyggelsen.


== Referanser ==


== Kilder ==
National Statistical Coordination Board, Filippinerna


== Eksterne lenker ==
(en) Kabugao – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kuehne + Nagel

Kuehne + Nagel er et globalt transport- og logistikkselskap med hovedkontor i Feusisberg i Sveits.
Selskapet ble grunnlagt i 1890 i Bremen i Tyskland, av August Kühne og Friedrich Nagel. Kuehne + Nagel er en av verdens store speditører, og står for nesten 15% av verdens luft- og skipsfart målt i inntekter, foran Danzas, DB Schenker og Panalpina. Siden 2017 har selskapet mer enn 1 200 kontorer i over 100 land, med over 70 000 ansatte.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kühne + Nagel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Spleis verdipapir

Spleis av verdipapirer er en endring av pålydende av et verdipapir slik at verdien per verdipapir øker, mens den totale verdien i f.eks. et aksjeselskap forblir den samme.Uttrykket ble definert av Halvard Tretvoll på midten av 1980-tallet da han jobbet i Verdipapirsentralen. Tidligere hadde dette vært omtalt som omvendt-splitt, men Halvard Tretvoll innførte begrepet spleis som på norsk gir et riktigere bilde av det som faktisk skjer med aksjen.


== Referanser ==