jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lamprotrichus

Lamprotrichus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, litt flate, mørke råtevedbiller, kroppen mer eller mindre kledt med lyse skjell. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er kamformede, i alle fall hos hannene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, avsmalnende bakover, så brede som brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.


== Levevis ==
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Fransk Guyana, Brasil, Chile).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
Slekten Lamprotrichus Bonvouloir, 1871
Lamprotrichus chassaini Lucht, 1999
Lamprotrichus fasciatus (Blanchard, 1843)
Lamprotrichus lemoulti Fleutiaux, 1910


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Orvos

Orvos, tidligere kjent som Orvas, er ei bygd i Røros kommune i Trøndelag. Bygda ligger der elva Orva munner ut i Glomma, rundt 6 km nord for Røros sentrum og 5,5 km sørvest for bygda Glåmos. Grunnkretsen Orvos hadde 77 innbyggere i 2017.Den nedlagte jernbanestasjonen Orvos stasjon på Rørosbanen ligger ved Orvos. Stasjonen åpnet under navnet Nypladsen stoppested i 1879, og ble lagt ned i 1987.


== Referanser ==
Poecilochrus

Poecilochrus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (8-10 millimeter), avlange, litt flate, brune råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er kamformede, i alle fall hos hannene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med tydelig uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, avsmalnende bakover, så brede som brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.


== Levevis ==
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vietnam, Laos) og den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==
Det er sannsynlig at de søramerikanske artene bør plasseres i en annen slekt.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
Slekten Poecilochrus Bonvouloir, 1871
Poecilochrus cordieri Fleutiaux, 1922
Poecilochrus cruciatus Bonvouloir, 1875 - Colombia, Brasil
Poecilochrus fractus Horn, 1890 - kjent fra Nicaragua
Poecilochrus japonicus Fleutiaux, 1923 - Japan
Poecilochrus piceus Bonvouloir, 1871
Poecilochrus quadriimpressus Bonvouloir, 1875 - Peru
Poecilochrus striatus Fleutiaux, 1924 - Vietnam
Poecilochrus vittatus Bonvouloir, 1871 - Brasil


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Poecilochrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Poecilochrus hos Fossilworks 
Poecilochrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stethon

Stethon er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
En liten til middelsstor (5-9,5 millimeter), avlang, rødbrun råtevedbille. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, nokså tynne, ikke påfallende sagtakkede eller kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er noe hvelvet, med svakt uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Stethon LeConte, 1866
Stethon pectorosus LeConte, 1866


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Agastocerus

Agastocerus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 7-10 millimeter), avlange, gråsvarte råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, med noe uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har gjerne tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Galbitini Muona, 1991
Slekten Agastocerus Bonvouloir, 1871
Agastocerus bouchardi Fleutiaux, 1896
Agastocerus confusus Fleutiaux, 1899 - Malaysia
Agastocerus frontalis Fleutiaux, 1899 - fra India i vest til Filippinene i øst
Agastocerus haddeni Muona, 1991
Agastocerus signaticollis Bonvouloir, 1871


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Agastocerus frontalis
(en) Agastocerus i Global Biodiversity Information Facility 
Agastocerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Per Gunnar Eeg-Tverbakk

Per Gunnar Eeg-Tverbakk (tidligere Per Gunnar Tverbakk) (født 15. juni 1964 i Bodø) er en norsk kunstner og kunstkurator. Han har utdannelse fra Vestlandets Kunstakademi i Bergen (VKA) og Hochschule für Bildende Künste i Hamburg.
Eeg-Tverbakk var i flere år aktiv som kunstner og deltok blant annet på Vestlandsutstillingen (1991), Statens Kunstutstilling, Høstutstillingen (1991) og UKS vårutstilling (1995). I 1995 etablerte han, sammen med Jone Kvie og Snorre Ytterstad, det kunstnerdrevne galleriet Otto Plonk i Bergens. . Fra og med 1995 har Eeg-Tverbakk først og fremst arbeidet som frilans kunstkurator.Eeg-Tverbakk har vært leder av en rekke større kunstprosjekter og kunstinstitusjoner. I perioden 1995–1998 var Eeg-Tverbakk daglig leder av Galleri Otto Plonk i Bergen. Han var intendant i Kunstnernes Hus i perioden 2000–2001. Fra 2003 til og med 2005 var han prosjektleder og hovedkurator for Kunst i Nordland – Kunstneriske Forstyrrelser, et internasjonalt kunstprosjekt initiert av Nordland Fylkeskommune. Eeg-Tverbakk var med på å etablere Kunsthall Oslo i 2009 og var daglig leder og kurator i perioden 2009-2010.
Eeg-Tverbakk har kuratert fire biennaler og en lang rekke andre utstillinger.


== Biennaler ==
Per Gunnar Eeg-Tverbakk var sammen med Tor Inge Kveum kurator for den første internasjonale utgaven av Lofoten Kunstfestival i 1999, fra og med 2004 kalt Lofoten International Art Festival (LIAF).
I 2001 kuraterte Per Gunnar Eeg-Tverbakk UKS-Biennalen med Kjersti Myrhagen, Tiril Schröder og Elin Sørensen.
I 2004 kuraterte Per Gunnar Eeg-Tverbakk Momentum Nordisk biennale for samtidskunst i Moss sammen med Caroline Corbetta.
I 2014 ble Eeg-Tverbakk og Eva González-Sancho engasjert som kuratorer for OSLO PILOT, et toårig forprosjekt som skulle legge grunnlaget for en kommende biennale i offentlige rom i Oslo.  I 2017 ble det Eeg-Tverbakk sammen med Eva González-Sancho, engasjert som kuratorer for osloBIENNALEN FØRSTE UTGAVE 2019-24. 


== Priser ==
For arbeidet med Galleri Otto Plonk mottok han Bergen kommunes kulturpris i 1998. 


== Referanser ==
Arisus

Arisus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 13 millimeter), avlange, matt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, kraftige og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, betydelig bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Arisus Bonvouloir, 1871
Arisus adjunctus Bonvouloir, 1871
Arisus bituberculatus Fleutiaux, 1935
Arisus castelnaui Bonvouloir, 1871
Arisus depressus Bonvouloir, 1871
Arisus iliganus Fleutiaux, 1926
Arisus orientalis Bonvouloir, 1871
Arisus peterseni Cobos, 1986
Arisus planifrons Cobos, 1986
Arisus proximus Cobos, 1986
Arisus rugossisimus Cobos, 1979
Arisus rugosus Cobos, 1979
Arisus wicardi Bonvouloir, 1871


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Arisus iliganus fra Sabah
(en) Arisus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Arisus hos Fossilworks 
Arisus – detaljert informasjon på Wikispecies
Florian Stasswender

Florian Stasswender (født 23. april 2002) er en tysk skiskytter, som representerer klubben SC Vachendorf. 


== Idrettskarriere ==
Stasswender deltok i Alpencup i skiskyting 2018/19, og vant der klassen ungdom 1 sammenlagt.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 27.-plass på normaldistansen, med fire bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 24.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Florian Stasswender – Olympedia 
(en) Florian Stasswender – TheSports.org 
(de) Profil hos Team Deutschland
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 16. januar 2020 hos Wayback Machine.
Afterwork

Afterwork (AW) kalles det i Sverige når arbeidskolleger går direkte fra arbeidsplassen til et sted for å omgås. Selv om uttrykket er på engelsk, forekommer det ikke i engelskspråklige land; det er altså en pseudo-anglisisme.Den vanligste aktiviteten ved AW er sosialt samvær på restaurant eller bar, men afterwork kan også handle om andre aktiviteter, som trening eller forelesninger.Afterwork kan lede til økt samhold og ses iblant som en måte å treffes utenfor de vanlige arenaene og diskutere problemer og løsninger på en mer kreativ måte. Samtidig kan afterwork lede til gnisninger mellom de som deltar og de som ikke gjør det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
After work kulturen i en storstad Magisteruppsats från Göteborgs universitet
Aubin Gautier-Pélissier

Aubin Gautier-Pélissier (født 7. januar 2002) er en fransk skiskytter, som representerer klubben Vercors SKF. 


== Idrettskarriere ==
Aubin Gautier-Pelissier fikk sølv i det franske U16-mesterskapet i skiskyting i 2018, bak Mathis Desloges.Han representerte Frankrike under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 18.-plass på normaldistansen, med fem bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 47.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aubin Gautier-Pélissier – Olympedia 
(en) Aubin Gautier-Pélissier – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 16. januar 2020 hos Wayback Machine.
Jaša Zidar

Jaša Zidar (født 9. august 2002) er en slovensk skiskytter, som representerer klubben TSK Triglav Kranj. 


== Idrettskarriere ==
Zidar representerte Slovenia under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 25.-plass på normaldistansen, med fem bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 31.-plass, og han kom på 19.-plass på singel miksstafett, der han gikk sammen med Lena Repinc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaša Zidar – Olympedia 
(en) Jaša Zidar – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 15. januar 2020 hos Wayback Machine.
Christine Leunens

Christine Leunens (født 29. desember 1964 i Connectiicut, USA) er en romanforfatter fra New Zealand og Belgia. Hun har utgitt romanene Primordial Soup, Caging Skies og A Can of Sunshine, som har blitt oversatt til over 20 språk. Caging Skies handler om en ti år gammel gutt som er medlem av Hitler-Jugend. Denne boken har blitt en bestselger i flere land, og var grunnlaget for den prisbelønte filmen Jojo Rabbit, med Taika Waititi som manusforfatter og regissør. Filmen vant prisen Toronto International Film Festival’s People Choice Award.


== Bakgrunn ==
Leunens' mor er italiensk, og hennes far er belgisk. Hun ble født i USA, men flyttet til Paris da hun var i tenårene. Hennes belgiske farfar Guillaume Leunens er billedkunstner.


== Utdannelse ==
Leunens er utdannet litteraturviter fra Harvard University. I 2012 leverte hun sin masteroppgave med tittelen Henry James and the Late-Nineteenth Century Aristocracy under the Napoleonic Code: Madame de Vionnet and a Contextual Reading of The Ambassadors.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Christine Leunens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Euphorbia regis-jubae

Euphorbia regis-jubae  (spansk: Tabaiba Moriscaer) en plante i vortemelkfamilien som vokser på Gran Canaria, Fuerteventura og Lanzarote, samt i Marokko og Vest-Sahara. Den ble først beskrevet av Jaques Étienne Gay i 1847. Den vokser som en busk opp til 2 meter høy med lysebrune stammer og danner noen steder krattskog. Plantesaften (vortemelken) er etsende og kan forårsake forbigående blindhet hvis man får den i øynene. 


== Historie ==
Betegnelsen Regis-Jubae kommer fra berberkongen Juba II i Mauretania som levde rundt år 0 og hans greske livlege, Euphorbo, som er opphavet til betegnelsen Euphorbia. Urbefolkningen på Gran Canaria skal historisk ha brukt plantesaften for å fange fisk på grunn av en bedövende effekt på fisken.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Euphorbia regis-jubae i Encyclopedia of Life 
(en) Euphorbia regis-jubae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Euphorbia regis-jubae hos ITIS 
(en) Euphorbia regis-jubae hos NCBI 
(en) Euphorbia regis-jubae hos The International Plant Names Index 
(en) Euphorbia regis-jubae hos Tropicos 
(en) Kategori:Euphorbia regis-jubae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Euphorbia regis-jubae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euphorbia regis-jubae – detaljert informasjon på Wikispecies
Mark Vozelj

Mark Vozelj (født 1. februar 2002) er en slovensk skiskytter, som representerer klubben TSK Triglav Kranj. 


== Idrettskarriere ==
Vozelj deltok i Alpencup i skiskyting 2018/19, og kom der på åttendeplass i klassen ungdom 1 sammenlagt.
Han representerte Slovenia under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 30.-plass på normaldistansen, med seks bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 44.-plass, og han kom på ellevteplass på miksstafetten, der han gikk sammen med Kaja Zorc, Kaja Maric og Drejc Trojer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Vozelj – Olympedia 
(en) Mark Vozelj – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 16. januar 2020 hos Wayback Machine.
Lichnocarabus

Carabus (Lichnocarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, svarte jordløpere, uten påfallende metallisk glans. Kjevene er middels store og kraftige, noe kortere enn resten av hodet, som er omtrent fikantet med sidekjøler.  Pronotum er rundet, ikke innbuktet foran de rundede bakhjørnene, nokså blankt, med en svak midtfure. Dekkvingene er ovale, ganske hvelvede, med tre fin lengdeskulpur.


== Levevis ==
Artene kan finnes i åpne landskaper.


== Utbredelse ==
Underslekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Listen følger i hovedsak  Artene blir ofte plassert i underslekten Carabus.

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
stammen Carabini Latreille, 1802
slekten Carabus Linnaeus, 1758
Underslekten Lichnocarabus Reitter, 1896
Carabus (Lichnocarabus) limbatus Say, 1825
Carabus (Lichnocarabus) limbatus clarkei
Carabus (Lichnocarabus) limbatus limbatus Say, 1825
Carabus (Lichnocarabus) vinctus (Weber, 1801)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Carabus limbatusCarabus (Lichnocarabus) – detaljert informasjon på Wikispecies
Vadim Kurales

Vadim Kurales (født 14. desember 2002) er en kasakhstansk skiskytter. 


== Idrettskarriere ==
Kurales deltok i Junior-EM i skiskyting 2019 på Sjusjøen i Norge. Der kom han på 81.-plass på normaldistansen og 98.-plass på sprinten, og Kasakhstan kom på 19.-plass på miksstafetten.Han representerte Kasakhstan under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 32.-plass på normaldistansen, med sju bom på de fire skytingene. Oleg Domitsjek fra Russland vant denne distansen. Han deltok også på sprinten, der han kom på 18.-plass, og han kom på ellevteplass på singel miksstafett, der han gikk sammen med Ulyana Ardalionova. På miksstafetten kom Kasakhstan på niendeplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vadim Kurales – Olympedia 
(en) Vadim Kurales – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 16. januar 2020 hos Wayback Machine.
Russlands føderale skattevesen

Det føderale skattevesen (russisk: Федеральная налоговая служба, ФНС России) er et føderalt organ underlagt finansministeriet og ansvarlig for å kreve inn skatt fra individer, virksomheter, entrepenører og juridiske personer i Russland. Organet har også ansvar for håndtering av konkurser og prosedyrer under avvikling av foretak.
Skattevesenet ble opprettet den 19. mars 2004 etter oppløsningen av det såkalte skattepolitiet og skattekriminaldepartementet under MVD (russisk:Управление по налоговым преступлениям МВД).
Hovedkontoret ligger i Ulitsa Neglinnaja, Dom 23 i Moskva.


== Referanser ==
Ide Munk

Ide Munk (– død 22. august 1586) var en dansk adelsdame og godsbesitter.
Hun var datter av riksråd Mogens Olufsen Munk (d. 1558) og Karen Rosenkrantz (d. 1535). I 1529 giftet hun seg med herr Oluf Nielsen Rosenkrantz til Vallø (d. 1545). De fikk tre døtre, deriblant Mette Rosenkrantz (1533–1588). Etter at ektemannen døde styrte Ide Munk godset inntil hun hun i 1554 skiftet med sine svigersønner Peder Bille og Steen Jensen Rosensparre. Siden skrev hun seg til Nygaard og 
Totterupholm (Rosendal) i Fakse Herred som hun i 1560 opprettet til hovedgård. 
Som svigermor til menn som rikshovmester Peder Oxe og riksråd Peder Bille inntok hun en fremtrende plass i adelen. Hun var samtidig trettekjær og pådro seg adskillige søksmål for overgrep på kronens gods. Mot sin egen bror Oluf Munk førte hun en arveprosess som først endte ved kongens megling. 
Ide Munk døde i Malmø 22. august 1586. Hun er begravet i Valløby kirke på Sjælland. Der ses hennes relieff på en liksten sammen med ektemannens.


== Referanser ==
Microplectes

Carabus (Microcleptes) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, metallisk fargede jordløpere. Kjevene er middels store og kraftige, noe kortere enn resten av hodet, som er omtrent fikantet med sidekjøler.  Pronotum er rundet, litt innbuktet foran de rundede bakhjørnene, nokså blankt, med en bred midtfure. Dekkvingene er ovale, ganske hvelvede, med fin lengdeskulpur og rader av små groper.


== Levevis ==
Artene kan finnes i åpne landskaper.


== Utbredelse ==
Underslekten er utbredt i Russland og Georgia.


== Systematisk inndeling ==
Listen følger i hovedsak  Artene blir ofte plassert i underslekten Carabus.

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
stammen Carabini Latreille, 1802
slekten Carabus Linnaeus, 1758
Underslekten Microplectes Reitter, 1896
Carabus (Microplectes) argonautarum Semenov, 1898 - Russland, Georgia
Carabus (Microplectes) argonautarum argonautarum Semenov, 1898
Carabus (Microplectes) argonautarum reischitzi Mandl, 1955
Carabus (Microplectes) convallium Starck, 1889 - Russland
Carabus (Microplectes) riedeli Ménétriés, 1832 - Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Carabus (Microplectes) convallium
(en) Microplectes hos NCBI 
Carabus (Microplectes) – detaljert informasjon på Wikispecies