Säkerhetspolitiska rådet

Säkerhetspolitiska rådet er et svensk organ i Regeringskansliet opprettet 2014/2015 av Stefan Löfvens første regjering for å regelmessig kunne diskutere og samordne med berørte statsråder, samt informere disse om spørsmål som berører Sveriges sikkerhet.


== Oppgave ==
Rådet ble etablert for å regelmessig kunne diskutere en samordnet håndtering av spørsmål som berører Sveriges sikkerhet i vid betydning som et saksforberedende og koordinerende organ mellom de statsråder som forventes å ha mest med den typen spørsmål og for at deltagerne skulle kunne informere seg slik at ansvarlig statsråd kunne vite hva de kunne komme til å behøve å forberede som regjeringsbeslutning. Statsminister Stefan Löfven nevnte 2015 det militære forsvaret, miljøtrusler, terrorisme og IT-sikkerhet. Löfven betonte at rådet ikke fastslo slutsatser som var å betrakte som regjeringsbeslutning. I rådet talte deltagerne ikke om operative spørsmål, men om strategiske.


== Organisasjon og historie ==
I rådet, som ledes av Sveriges statsminister, inngikk statsministeren, visestatsministeren, utenriksministeren, forsvarsministeren og innenriksministeren. Også andre statsråder og visse statssekretærer samt representanter for berørte myndigheter deltok ved behov. Statsministeren uttalte at rådet trådte sammen i gjennomsnitt én gång i måneden.Rådet ble innrettet som et tiltak mot att Försvarsmakten rapporterat att en främmande miniubåt hade kränkt svenskt territorium.Vid tiden för inrättandet fanns motsvarande råd redan i Norge, Finland, Danmark och Storbritannien.


== Rådets dokumentasjon ==
I en interpellasjon som ble debattert den 3. mars 2015 etterlyste Hans Wallmark (M) mulighet for Sveriges riksdag å granske og følge opp regjeringens arbeid i rådet. Han etterlyste møteprotokoll og fortegnelse over hvem som hadde deltatt på rådets møter.Även Andreas Norlén (M) efterfrågade dokumentation och spårbarhet. Han noterade att konstitutionsutskottet vid flera tillfällen hade betonat betydelsen av att arbetet i regeringskansliet dokumenterades så att det i efterhand gick att följa upp. Han lyfte ett granskningsbetänkande från redan 2005/2006 rörande regeringen Perssons hantering av flodvågskatastrofen 2004 (samt ett betänkande från 2012/2013) där konstitutionsutskottet påpekade värdet av dokumentation även från möten av informell karaktär, dels för att det internt inte skulle uppstå osäkerhet om vad man kommit fram till men även för att i efterhand skulle kunna granska händelseförloppet.Hillevi Larsson (S) sade att dokumentation inte var det viktigaste och att om ett reellt hot förekom så skulle riksdagen få veta det och det var den vanliga beslutsgången som gällde.Statsminister Stefan Löfven (S) sade att rådet förde minnesanteckningar, att regeringen hade ett ansvar för att visa hur regeringens arbete hade gått till och att dokumentationen skulle ske på ett korrekt sätt.I januari 2016 anmäldes Löfven till konstitutionsutskottet av Wallmark när oppositionen nekades att ta del av anteckningarna, men utskottet kom fram till att säkerhetspolitiska rådet inte hade någon skyldighet att dokumentera sina möten.I samband med rapporteringen kring Transportstyrelsens IT-upphandling sommaren 2017 sade Wallmark att bristen på insyn i det säkerhetspolitiska rådet gjorde det svårt för allmänheten och oppositionen att granska regeringen. Den Moderate riksdagsmannen Jan Ericson begärde av regeringskansliet ut handlingar gällande säkerhetspolitiska rådet men fick svaret (även från regeringen) att några sådana handlingar ej existerade, vilket väckte frågor om det säkerhetspolitiska rådet någonsin hade existerat.I november 2017 meddelade regeringen att "Det förs inte några protokoll vid rådets möten. Från och med hösten 2017 diarieförs dagordning och en tjänsteanteckning av vilken bland annat framgår vilka som deltog vid mötet."


== Se også ==
Krishanteringsrådet som består av myndighetschefer från några av myndigheterna inom krishanteringsområdet, till exempel Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Försvarsmakten och Socialstyrelsen. Det leds av inrikesministerns statssekreterare.
Kansliet för krishantering ("Kriskansliet"), som efter maktskiftet 2014 flyttades från statsrådsberedningen till justitiedepartementet. Tidigare hade det, sedan regeringen Perssons kritiserade hantering av flodvågskatastrofen 2004, legat närmare statsministern själv.
Gruppen för strategisk samordning (GSS)
Regjeringens sikkerhetsutvalg
Regeringens Sikkerhedsudvalg


== Referanser ==