jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Joseph Hughes

John Joseph Hugues (født 24. juni 1797 i Annaloghan nær Augher i County Tyrone i Irland, død 3. januar 1864 i New York i USA) var en naturalisert irsk-amerikansk katolsk prelat som var første erkebiskop av erkebispedømmet New York.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mesteparten av familien Hughes emigrerte fra Ulster til USA i 1816 og slo seg ned i Chambersburg i Pennsylvania. John Joseph Hughes kom etter dit året etter.


=== Prest ===
John Joseph Hugues ble presteviet den 15. oktober 1826 av den irsk-amerikanske biskop Henry Conwell i Philadelphia, og gjorde prestesteneste i dette bispedømmet.


=== Koadjutorbiskop av New York ===
Den 8. august 1837 ble han utnevnt til titulærbiskop av Basilinopoli og til koadjutorbiskop av New York. Den 7. januar 1838 ble han bispeviet av New Yorks biskop John Dubois; medkonsekerende var biskopen av Boston, Benedict Joseph Fenwick SJ, og koadjutorbiskopen av Philadelphia, Francis Patrick Kenrick.


=== Biskop av New York ===
Den 10. desember 1842 ble han utnevnt til biskop av New York.


=== Erkebiskop av New York ===
Da Bispedømmet ble elevert til erkebispedømme, utnevnte pave Pius IX han samtidig den 19. juli 1850 til erkebiskop.
Han ble etterhvert en person av nasjonalt ry i De Forente Stater og utøvde stor moralsk og sosial innflytelse. Under hans tid fant det sted en eksplosiv vekst av katolisismen i Yew Rork City. Hughes gjaldt ikke bare som den mest kjente biskop i landet på sin tid, men som «landets kjæreste katolske biskop». Hughes var også kjent som «Dagger John», for det ene fordi han pleide å utstyre sin underskrift med det foranstilte bispekors som i hans tilfelle så meget tydelig ut som en dolk, ofor det andre fordi han ikke hadde noen særlig konfliktsky personlighet, men snarere noe aggressiv.Han døde i New York den 3. januar 1864.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625–1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651–1726) *1685
Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662–1738) *1721
Kardinal Annibale Albani (1682–1751) *1730
Kardinal Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695–1773) *1732
Biskop Charles Walmesley (1722–1797) *1756
Erkebiskop John Carroll (1735–1815) *1790
Biskop Jean-Louis Anne Madelain Lefebvre de Cheverus (1768–1836) *1810
Erkebiskop Ambrose Maréchal (1768–1828) *1817
Biskop John Dubois (176–1842) *1826
Erkebiskop John Joseph Hughes (1797–1864) *1838


== Referanser ==
Lychnacris

Lychnacris' er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller, farget i ulike kombinasjoner av rødlig og svart. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er fjærformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lamprocerini E. Olivier, 1907
slekten Lychnacris Motschulsky, 1853 - 33 arter
Lychnacris afflicta (E. Olivier, 1885)
Lychnacris atrocrocea Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris bahorucoensis Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris bipunctata (Gorham, 1880)
Lychnacris cienagaensis Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris cruciata E. Olivier, 1886
Lychnacris emarginata (Leng & Mutchler, 1922)
Lychnacris externa (E. Olivier, 1912)
Lychnacris fallax (E. Olivier, 1885)
Lychnacris fasciata (E. Olivier, 1885)
Lychnacris flabellata (Fabricius, 1801)
Lychnacris flavoquadrata (Blanchard, 1846)
Lychnacris hierroi Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris ingeniosa (E. Olivier, 1899)
Lychnacris konstantinovi Kazantsev, 2007
Lychnacris luctuosa (E. Olivier, 1885)
Lychnacris mariposa (Leng & Mutchler, 1922)
Lychnacris montensis Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris nelishanae Kazantsev, 2007
Lychnacris orbis Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris pedernalis Kazantsev, 2007
Lychnacris piceonotata Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris postica (E. Olivier, 1899)
Lychnacris rhomboidea (Gorham, 1880)
Lychnacris rufocaerulea Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris scintilla Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Lychnacris subcrucifer (Pic, 1931)
Lychnacris sulcipennis (E. Olivier, 1888)
Lychnacris triguttula Motschulsky, 1853
Lychnacris vagans (E. Olivier, 1907)
Lychnacris vulpes Kazantsev & Perez-Gelabert, 2013


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lychnacris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lychnacris hos ITIS
Carola Lingaas

Carola Lingaas (født 1974) er en sveitsiskfødt jurist og førsteamanuensis i rettsvitenskap ved VID vitenskapelige høgskole. Hun forsker innen internasjonal strafferett, internasjonale menneskerettigheter og minoriteters rettsstilling. Hun er utdannet med juridisk lisensiatgrad ved Universitetet i Zürich (1999), mastergrad i folkerett ved Universitetet i Oslo (2005) og doktorgrad samme sted fra 2017. Hennes avhandling The Concept of Race in International Criminal Law ble utgitt som bok på Routledge i 2019. Hun har tidligere arbeidet som delegat for Den internasjonale Røde Kors-komiteen i Sør-Sudan og i Norges Røde Kors, før hun begynte som stipendiat ved Det juridiske fakultet ved UiO i 2013. Hun har vært førsteamanuensis ved VID siden 2018.


== Referanser ==
Ovalampis

Ovalampis er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) lysbiller (Lampyrinae) i familiegruppen lysbiller.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore  (gjerne 8-10 millimeter), avlange, gjerne røde og svarte lysbiller. Hodet er vanligvis dekket av pronotum, antennene nokså korte og trådformede. Hunnene er larvelignende (neoteniske).


== Utbredelse ==
Utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Orden Biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lampyrini Latreille, 1817
slekt Ovalampis Fairmaire, 1898
Ovalampis crispaticollis (Fairmaire, 1898)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ovalampis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ovalampis hos ITIS
Pyropyga

Pyropyga er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Små til middelsstore (ca. 5-9 millimeter), avlange, gjerne røde og svarte lysbiller. Hodet er gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede. De myke dekkvingene dekker hele bakkroppen.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  Larvene eter gjerne meitemark.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lucidotini Lacordaire, 1857
understammen Photinina LeConte, 1881
slekten Pyropyga Motschulsky, 1852
Pyropyga alticola Green, 1961
Pyropyga australis Green, 1961
Pyropyga chemsaki Zaragoza-Caballero, 1993
Pyropyga cordobana Green, 1961
Pyropyga decipiens (Harris, 1836)
Pyropyga exstincta (Gorham, 1880)
Pyropyga extensa Green, 1961
Pyropyga incognita E. Olivier, 1912
Pyropyga minuta (LeConte, 1852)
Pyropyga modesta Green, 1961
Pyropyga nigricans (Say, 1823)
Pyropyga saltensis Green, 1961
Pyropyga tarda Motschulsky, 1854


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1](en) Pyropyga i Encyclopedia of Life 
(en) Pyropyga i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pyropyga hos Fossilworks 
(en) Pyropyga hos ITIS 
(en) Pyropyga hos NCBI 
(en) Kategori:Pyropyga – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Pleotomodes

Pleotomodes er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er korte og kamformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Nord-Amerika (Florida).


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Pleotomini Summers, 1874
slekten Pleotomodes Green, 1949 - 2 arter
Pleotomodes knulli Green, 1949
Pleotomodes needhami Green, 1948


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pleotomodes i Encyclopedia of Life 
(en) Pleotomodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pleotomodes hos ITIS 
(en) Pleotomodes hos NCBI
Drilaster

Drilaster er  en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys. 


== Utseende ==
Hannene er middelsstore, avlange, røde og svarte lysbiller med kamformede antenner, trådformede hos hunnene.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Artene lever i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Ototretinae McDermott, 1964
slekten Drilaster Kiesenwetter, 1879


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drilaster i Encyclopedia of Life 
(en) Drilaster i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Drilaster hos ITIS 
(en) Drilaster hos NCBI
Lillin Cathrine Knudtzon

Lillin Cathrine Knudtzon (født i 1966) er en norsk forsker og rådgiver innenfor urban og regional planlegging med fokus på medvirkning i henhold til plan- og bygningsloven. Knudtzon har doktorgrad (PhD) fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU). Hennes avhandling Kan vi snakke om medvirkning? Sivilsamfunnets innflytelse og bidrag i reguleringsprosesser omhandler utfordringer og potensialer knyttet til involvering.


== Referanser ==
Aleksandra Weder Sawicka

Aleksandra Weder Sawicka (født 10. februar 1973 i Bartoszyce, Polen) er en polsk-norsk aktivist, feminist og skribent, vinneren av Humanistprisen.
Sawicka er utdannet litteraturviter fra Universitetet i Warszawa. I 2004 fikk hun doktorgrad for sin avhandling om Dagny Juel. Avhandlingen ble i 2006 publisert i en tilpasset form som Dagny Juel Przybyszewska. Fakty i legendy. I 2004 flyttet hun til Norge.
Sawicka er opptatt av kvinnerettigheter, likestilling og mangfold i samfunnet. Hun har blitt tildelt Humanistprisen 2022 for sitt engasjement for voldtekstofte i Ukraina. Sawicka har gjennom nettverket sitt og sosiale medier samlet inn nødprevensjon til kvinner i Ukraina som har blitt utsatt for voldtekt. Prevensjonen er blitt distribuert direkte til leger og feltsykehus, i ulike byer i Ukraina og på grenseovergangene mellom Ukraina og Polen. Med denne aksjonen satte hun lys på seksualisert vold som våpen i krigen i Ukraina.
Aleksandra Weder Sawicka er norsk statsborger.


== Referanser ==
Benedict Joseph Fenwick

Benedict Joseph Fenwick SJ (født 3. september 1782 i Leonardtown i Maryland i USA; død 11. august 1846) var en amerikansk katolsk ordensgeistlig og biskop av Boston.


== Liv og virke ==
Benedict Joseph Fenwick inntrådte i jesuittordenen, og mottok prestevielsens sakrament den 11. juni 1808 av biskop Leonard Neale.


=== Biskop av Boston ===
Pave Leo XII utnevnte ham den 10. mai 1825 til biskop av Boston. Erkebiskopen av Baltimore, Ambrose Maréchal PSS, bispeviet ham den 1. november samme år; medkonsekrerende var biskopen av Charleston, John England, og biskopen av Philadelphia, Henry Conwell. Han ble innsatt i sitt embede den 3. desember 1825.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
Kardinal Annibale Albani (1682-1751) *1730
Kardinal Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) *1732
Biskop Charles Walmesley (1722-1797) *1756
Erkebiskop John Carroll (1735-1815) *1790
Biskop Jean-Louis Anne Madelain Lefebvre de Cheverus (1768-1836) *1810
Erkebiskop Ambrose Maréchal (1768-1828) *1817
Biskop Benedict Joseph Fenwick (1782-1846) *1825


== Referanser ==
The Pinkertons

The Pinkertons er et norsk rockeband fra Tønsberg i Vestfold. Bandet gav ut debutplaten The Pinkertons, med radiosingelen "Lie to Me", på Big Day Records i 2015. Oppfølgeren Poor Pretty Poet / Pretty Poor Poet, med radiosingelen "Need a Little Love", ble utgitt på Rohdos Records i 2020. Bandets musikk har blitt brukt i tv-serier som Dag og Lilyhammer.
The Pinkertons samarbeider med kunster Stein Are Kjærås Dahl, som står bak bandets artwork.


== Diskografi ==
The Pinkertons (Big Day Records, 2015)
Poor Pretty Poet / Pretty Poor Poet (Rohdos Records, 2020)
Leonardtown

Leonardtown er en småby (town) i den amerikanske delstaten Maryland med et areal på 8 km² oog folketall på 1.896 innbyggere (2000). Leonardtown er administrativt hovedsted i Saint Mary’s County.
Byen var først kjent som Newtown og deretter som Seymour Town. Navnet ble deretter endret til Leonardtown etter Benedict Leonard Calvert som var sønn av Charles Calvert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
John England (biskop)

John England (født 13. september 1786 i Cork i Irland; død 11. april 1842 i Charleston i Sør-Carolina i USA) var en irsk-amerikansk katolsk prelat og biskop av Charleston.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
John England ble presteviet den 11. oktober 1808 av biskopen av  Cork, Francis Moylan.


=== Biskop av Charleston ===
Den 11. august 1820 utnevnte pave Pius VII ham til første biskop av det en måned tidlegere opprttede bispedømmet Charleston. Koadjutorbiskopen av Cork, John Murphy, bispeviet ham den 21. september samme år; medkonsekrerende var biskopen av Ossory, Kyran Marum og biskopen av Richmond, Patrick Kelly.


== Verker ==
A Catechism of the Roman Catholic faith, Charleston 1826


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Biskop William Coppinger  (1753-1831) *bispeviet 1888
Biskop John Murphy (1772-1847) * 1815


== Referanser ==
Inngangsmusikk

Inngangsmusikk er en sang eller musikk som spilles når noen entrer et arrangement. Det brukes blant annet i sport før en utøver kommer ut foran tilskuere for å konkurrere, eller i underholdning før en opptreden. I bryllup brukes både inngangs- og utgangsmusikk. På pop-konserter brukes det av og til inngangs- og utgangsmusikk av en annen musikksjanger enn selve hovedopptredenen. 


== Kampsport ==
YouTuberen og rapperen KSI har brukt sin egen musikk som inngangsmusikk i boksekamper, for eksempel med sangen Down Like That.


== Profesjonell snooker ==
Inngangsmusikk ble introdusert i profesjonell snooker med verdensmesterskapet i 2010 som en del av promotøren Barry Hearn sin visjon for sportens fremtid. I VM i 2012 hadde de 32 siste spillerne følgende inngangsmusikk:


== Profesjonell dart ==
Inngangsmusikken til profesjonell dartspillere har i mange tilfeller vært relatert til kallenavnet eller nasjonaliteten deres. Noen eksempler er:


== Roller derby ==
Inngangsmusikk brukt i roller derby har vært en del av sporten siden starten.


== Major League Baseball ==
Praksis med å bruke en tungmetallsang for å signalisere inngangen til en innbytte-kaster begynte i 1998 på Qualcomm Stadium da San Diego Padres begynte å spille "Hells Bells" av AC/DC da Trevor Hoffman gikk på banen. San Jose Mercury News og ESPN.com skrev at sangen ville bli hedret av National Baseball Hall of Fame and Museum. Bruken av rock and roll for inngangsmusikk dukket opp fra komediefilmen Major League (1989), hvor innbyttekasteren Rick "Wild Thing" Vaughn kom inn i spillet mens det ble spilt en cover av "Wild Thing" av X. I tillegg vil slagmennene ofte velge en sang som spilles før de skal slå i hjemmekamper.


== Fribryting ==
Fribrytingselskaper har ofte ansatt en komponist som komponerer kjenningsmelodier for bryterne. De kan også bruke produksjonsmusikk.
Mange brytere har brukt forskjellig musikk i løpet av karrieren. Noen brytere som Ric Flair og "Macho Man" Randy Savage er kjent for sin ene spesielle inngangssang, henholdsvis Also sprach Zarathustra og Pomp and Circumstance.


== Se også ==
Kjenningsmelodi
Preludium, et kort stykke musikk, gjerne brukt som introduksjon
Opphavsrett


== Referanser ==
The Review of English Studies

The Review of English Studies er et akademisk tidsskrift grunnlagt i 1925. Det gis ut av Oxford University Press og tar for seg engelsk som språk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Modern Philology

Modern Philology er et akademisk tidsskrift som gis ut av University of Chicago Press. Det ble grunnlagt i 1903 og tar for seg filologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Isane

Isane er ei bygd i Bremanger kommune i Vestland fylke, på sørsida av Nordfjorden. Fylkesvei 614 kommer fra nabobygda Ålfoten sør for Isane og følger ferjesambandet Stårheim–Isane over til Stårheim på nordsida av fjorden. Fylkesvei 616 går fra Isane mot nabobygda Davik vest for Isane. 


== Referanser ==
Kenya Colony

Kenyakolonien, formelt Kolonien og protektoratet Kenya, var en britisk besittelse i Kenya. Den ble til da det tidligere Britisk Østafrika i 1920 ble en kronkoloni. Egentlig var «Kolonien Kenya» i innlandet, mena den 10 engelske mil lange kyststripen (som ble leiet fra Sultanen av Zanzibar) var «Protektoratet Kenya». Men både kolonien og protektoratet ble styrt som én enhet. Mombasa, som i 1921 var største byen, hadde da 32 000 innbyggere. Men Nairobi var hovedstaden.
Indiere i Kenyakolonien var motstandere mot innflyttingen av européere til White Highlands, og bitterheten første til spenning mellom indiere og européer. I 1921 beregnet man folkemengden til  2 376 000 innbyggere, hvorav 9 651 var européere, 22 822 indiere, og 10 102 arabere. 
I 1963 oppnådde man selvstendighet, etter avtale med britene, og navnet ble endret til bare Kenya.


== Litteratur ==
Kitching, Gavin N. Class and economic change in Kenya: The making of an African petite bourgeoisie 1905–1970 (Yale University Press, 1980)
Lonsdale, John, and Bruce Berman. "Coping with the contradictions: the development of the colonial state in Kenya, 1895–1914." Journal of African History 20#04 (1979): 487–505.
Mungeam, Gordon Hudson. British rule in Kenya, 1895–1912 (Oxford, Clarendon Press, 1966)
Ochieng, William Robert. A history of Kenya (Macmillan Kenya, 1985)
Ochieng, William Robert, and Robert M. Maxon, eds. An economic history of Kenya (East African Publishers, 1992)
Wolff, Richard D. Britain and Kenya, 1870–1930: The Economics of Colonialism (Transafrica Publishers, 1974)


== Referanser ==
Aloysius Fondong Abangalo

Aloysius Fondong Abangalo (født 5. juni 1973 i Limbe i Kamerun) er en kamerunsk katolsk geistlig og biskop av Mamfe.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Aloysius Fondong Abangalo studerte filosofi og teologi ved det engelskspråklige interdiocesane presteseminar i Bamenda og ble presteviet av biskop Emmanuel Bushu for bispedømmet Buéa den 20. april 2006.Etter pastoralt arbeid i hjembyen, var han rektor ved Our Lady of Grace College i Muyuka fra 2007 til 2009. Han var da bispedømmeøkonom og medlem av konsultorkollegiet frem til 2011. Fra 2011 til 2014 studerte han ved Université Catholique d'Afrique Centrale og oppnådde en grad i kanonisk rett. Fra 2014 til 2019 var han lærer ved seminaret i Bamenda og ektebåndsforsvarer ved den kirkelige domstol i Bamenda. Fra 2019 fullførte han en doktorgrad i kanonisk rett ved Det pavelige universitet Urbaniana i Roma.


=== Biskop av Mamfe ===
Den 22. februar 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Mamfe. Han ble bispeviet den 5. mai samme år i Mamfes katedral, av erkebiskop Andrew Nkea Fuanya av Bamenda; medkonsekrerende var erkebiskop Julio Murat og biskop Michael Miabesue Bibi av Buéa.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532–1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701–1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698–1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724–1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751–1816) *1785
Pave Pius VIII (1761–1830) *1816
Pave Pius IX (1797–1878) *1827
Kardinal Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst (1823–1896) *1857
Erkebiskop Salvatore Magnasco (1806–1892) *1868
Kardinal Gaetano Alimonda (1818–1891) *1877
Kardinal Agostino Richelmy (1850–1923) *1886
Biskop Giuseppe Castelli (1871–1943) *1911
Biskop Gaudenzio Binaschi (1883–1968) *1930
Erkebiskop Albino Mensa (1916–1998) *1960
Kardinal Tarcisio Bertone (1934–) *1991
Erkebiskop Piero Pioppo (1960–) *2010
Erkebiskop Andrew Nkea Fuanya (1965–) *2013
Biskop Aloysius Fondong Abangalo (1973–) *2022


== Referanser ==