jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Apolectinae

Apolectinae er en gruppe av snutebiller som lever av sopp som vokser på død ved. De fleste av artene lever i tropene.


== Utseende ==
Disse artene er middelsstore med mer eller mindre sylindrisk kroppsform og lange, tynne antenner som kan være betydelig lengre enn kroppen.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. De aller fleste av familiens 3000 kjente arter lever i tropene, men de finnes i alle verdensdeler. I Norge er det kjent ni arter. Artene i gruppen Urodontinae lever på fruktene til levende planter, Bruchela rufipes på reseda (Reseda lutea). Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. Springsoppsnutebillen Araecerus coffeae lever på lagrede produkter som kaffe, kakao, nøtter o.l., og kan gjøre betydelig skade.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien Apolectinae Lacordaire, 1865
Slekten Anacerastes Labram & Imhoff, 1840 - 16 arter, Afrika
Slekten Apolecta Pascoe, 1859 - 38 arter, Asia
Slekten Apolectella Jordan, 1916 - 6 arter
Slekten Batyrhinius Fairmaire, 1901 - én art
Slekten Caranistes Schoenherr, 1839 - 10 arter, Afrika
Slekten Dinephrius Jordan, 1924 - 8 arter
Slekten Epicerastes Kolbe, 1895 - 16 arter
Slekten Phrynoidius Fairmaire, 1897 - 2 arter
Slekten Protomerus Fairmaire, 1903 - én art


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Suite 16

Suite 16 var et norsk boyband som 2014–2016 ga ut følgende singler:

«Stupid Lovesong» (også musikkvideo)
«Celebrate the Weekend»
«To Be With You»
«7 Days»
«I Don’t Think So» (også musikkvideo)
«‎Who I Wanna Be» (også musikkvideo)
«Who I Wanna Be (Rykkinnfella Remix)»
«Anna Lee» (også musikkvideo)
«All That I Need»
«Mistletoe»
«Classic»  (også musikkvideo)Bandet ble etablert etter en konkurranse arrangert av David Eriksen. De deltok i Melodi Grand Prix 2016 med «Anna Lee».


== Referanser ==
Master Ball

Master Ball  (マスターボール, Masutā Bōru) er den sterkeste pokémonballen i Pokémon-serien. Ballen er dekorert med lilla grunnfarge og rosa detaljer med en stor M på forsiden. Den brukes i hovedsak for å fange legendariske Pokémon i Pokémon-spillene.


== Referanser ==
Musikkåret 1896

Musikkåret 1896 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1896.


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Music in 1896 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Musikkåret 1824

Musikkåret 1824 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1824.


== Fødsler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Music in 1824 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Urodontinae

Urodontinae  er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. De fleste av artene lever i tropene, bare ni arter er med sikkerhet funnet i Norge. De kan variere mye i utseende, men ett karakteristisk trekk er at mange arter har ganske lange antenner, noe som er uvanlig i snutebille-gruppen (Curculionoidea).


== Utseende ==
Små, sylindriske, matte snutebiller, snuten ikke påfallende forlenget.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. De aller fleste av familiens 3000 kjente arter lever i tropene, men de finnes i alle verdensdeler. I Norge er det kjent ni arter. Artene i gruppen Urodontinae lever på fruktene til levende planter, Bruchela rufipes på reseda (Reseda lutea). Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. Springsoppsnutebillen Araecerus coffeae lever på lagrede produkter som kaffe, kakao, nøtter o.l., og kan gjøre betydelig skade.


== Systematisk inndeling ==
Underfamilien Urodontinae ble tidligere gjerne regnet som en egen familie, Urodontidae.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien Urodontinae C.G,. Thomson, 1859  – ikke i Norge, én art er funnet i Skåne. 80 arter, de fleste i Afrika
Slekten Bruchela Dejean, 1821  (=Urodon Schönherr, 1823), ca. 50 arter, 16 i Europa
Bruchela rufipes (Olivier, 1790)  – funnet i Skåne
Bruchela suturalis (Fabricius, 1793) – nærmest funnet i Litauen.
Slekten Cercomorphus Perris, 1864  – 11 arter, fire i Europa
Slekten Urodomorphus Louw, 1993 - én art
Slekten Urodontellus Louw, 1993 - 6 arter
Slekten Urodontidius Louw, 1993- én art
Slekten Urodontus Louw, 1993 - 21 arter
Slekten Urodoplatus Motschulsky, 1874 - én art


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(no) Urodontinae hos Artsdatabanken 
(sv) Urodontinae hos Dyntaxa 
(en) Urodontinae hos Fauna Europaea 
(en) Urodontinae hos Fossilworks 
(en) Urodontinae hos ITIS 
(en) Urodontinae hos NCBI 
(en) Kategori:Urodontinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Urodontinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1825

Musikkåret 1825 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1825.


== Fødsler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Music in 1825 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Allandrini

Allandrini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. De fleste av artene lever i tropene, bare ni arter er med sikkerhet funnet i Norge. De kan variere mye i utseende, men ett karakteristisk trekk er at mange arter har ganske lange antenner, noe som er uvanlig i snutebille-gruppen (Curculionoidea).


== Utseende ==
Stort sett små biller, kroppsformen vanligvis forholdsvis kort og bred. Det er ofte stor forskjell på kjønnene (kjønnsdimorfisme), hannene er slankere enn hunnene med lengre bein og antenner. Kroppen er gjerne brunlig, spraglete i mørke og lyse nyanser, noe som gir god kamuflasje. Hodet er som oftest trukket ut til en snute, som vanligvis er kort og bred (rektangulær sett ovenfra) men kan være så lang som resten av hodet og brystskjoldet til sammen. Hos noen arter mangler den forlengede snuten helt. Fasettøynene er små til middelsstore, ovale, utstående eller flate. Antennene er 9-11- leddete, ofte ganske lange, ikke knebøyde. De ytterste 2-3 leddene danner ofte en løs klubbe. Tinningene (hodet bak fasettøynene) er ganske lange og parallellsidige. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, vanligvis bredest ved roten der det gjerne er så bredt som dekkvingene. Oversiden er matt og det finnes ofte knøler. Noen arter har en kraftig pigg på pronotums sidekant, eller fremskutte fremhjørner. Dekkvingene er brede, ofte med korte hår, parallellsidige eller ovale. Spissen er ofte lysfarget. Beina er middels lange til lange, særlig hannenes frambein er ofte forlenget. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet. Larvene er lyse, tykke og krumme, hodekapselen og beina er sterkt redusert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Allandrini Pierce, 1930
Slekten Allandrus LeConte, 1876 - 7 arter
Allandrus undulatus (Panzer, 1795) - utbredt på Østlandet i Norge
Slekten Phaeochrotes Pascoe, 1860 - 2 arter
Slekten Plintheria Pascoe, 1859 - 6 arter
Slekten †Allandroides Legalov, 2015
Slekten †Pseudomecorhis Voss, 1953


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Allandrini hos Fossilworks 
(en) Allandrini hos ITIS
Basitropidini

Basitropidini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. De fleste av artene lever i tropene, bare ni arter er med sikkerhet funnet i Norge. De kan variere mye i utseende, men ett karakteristisk trekk er at mange arter har ganske lange antenner, noe som er uvanlig i snutebille-gruppen (Curculionoidea).


== Utseende ==
Stort sett små biller, kroppsformen vanligvis forholdsvis kort og bred. Det er ofte stor forskjell på kjønnene (kjønnsdimorfisme), hannene er slankere enn hunnene med lengre bein og antenner. Kroppen er gjerne brunlig, spraglete i mørke og lyse nyanser, noe som gir god kamuflasje. Hodet er som oftest trukket ut til en snute, som vanligvis er kort og bred (rektangulær sett ovenfra) men kan være så lang som resten av hodet og brystskjoldet til sammen. Hos noen arter mangler den forlengede snuten helt. Fasettøynene er små til middelsstore, ovale, utstående eller flate. Antennene er 9-11- leddete, ofte ganske lange, ikke knebøyde. De ytterste 2-3 leddene danner ofte en løs klubbe. Tinningene (hodet bak fasettøynene) er ganske lange og parallellsidige. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, vanligvis bredest ved roten der det gjerne er så bredt som dekkvingene. Oversiden er matt og det finnes ofte knøler. Noen arter har en kraftig pigg på pronotums sidekant, eller fremskutte fremhjørner. Dekkvingene er brede, ofte med korte hår, parallellsidige eller ovale. Spissen er ofte lysfarget. Beina er middels lange til lange, særlig hannenes frambein er ofte forlenget. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet. Larvene er lyse, tykke og krumme, hodekapselen og beina er sterkt redusert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Basitropidini Lacordaire, 1865
Slekten Basitropis Jekel, 1855 - 13 arter
Slekten Eugonus Schoenherr, 1833 - 18 arter
Slekten Gynandrocerus Lacordaire, 1866 - 2 arter
Slekten Messalius Fairmaire, 1903 - 2 arter
Slekten Phaenithon Schönherr, 1826 - ca. 60 arter
Slekten Plesiobasis Jordan, 1939 - 4 arter
Slekten Sophronus Kuschel, 1998 - 7 arter


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Ekstremismekommisjonen

Ekstremismekommisjonen er en norsk kommisjon oppnevnt av Jonas Gahr Støres regjering 10. juni 2022. Kommisjonen består av 16 medlemmer og ledes av Cathrine Thorleifsson. Den skal frembringe og analysere kunnskap og komme med anbefalinger for å forbedre evnen til å forebygge radikalisering og ekstremisme.


== Temaer ==
Et av temaene kommisjonen skal se nærmere på er hat mot LHBTIQ+-befolkningen. Kommisjonen har bl.a hatt møter med Fri om dette temaet. Samme måned som oppnevnelsen uttalte kommisjonsleder Cathrine Thorleifsson at hatet mot skeive, og særlig transpersoner, har økt betraktelig i både Norge og verden. Thorleifsson sa at «skeive har lenge inngått i fiendebildet til høyreekstremister og ekstreme islamister. Likheten er at skeive blir avhumanisert av begge ideologier. Kjernen går ut på å beskytte reproduksjonen av nasjonen, at det skal være kvinne og mann som skal reprodusere nasjonen, mens skeive blir sett på som noe unaturlig og avvikende». Thorleifsson sa også at «vi har sett en tilspisset diskusjon om for eksempel transpersoner i ulike subkulturer på nettet. Det er en økt moralsk panikk [...] Og vi vet at før volden, kommer avhumaniseringen». En rapport fra International Centre for the Study of Radicalisation and Political Violence fra 2021 uttalte at transfobi og transfiendtlig retorikk er «et av de mest utbredte narrativene blant ideologisk motiverte voldelige ekstremistiske økosystemer».


== Medlemmer ==
Cathrine Thorleifsson (leder)
Kari Mangrud Alvsvåg
Anders Bo Christensen
Kari Eilertsen
Kim Henrik Gronert
Pål Tore Haga
Cecilie Hellestveit
Espen Rutle Johansson
Erik Lindbæk Kruse
Claudia Sabine Lenz
Hawa Abshir Muuse
Petter Nesser
Gaute Børstad Skjervø
Ingvild Næss Stub
Sylo Taraku
Snorre Serigstad Valen


== Se også ==
Senter for ekstremismeforskning


== Referanser ==
Kongepokalvinnere i kampsport

Kongepokalvinnere i kampsport mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som blir delt ut av Norges Kampsportforbund i forbindelse
med norgesmesterskapene. 
Norges Kampsportforbund deler ut flere kongepokaler hvert år, i karate, taekwondo (ITF og WT), wushu, jujutsu og kendo.
I karate og taekwondo ITF blir det delt ut kongepokal til både menn og kvinner hvis det er nok deltagere.


== Menn ==


=== Karate ===


=== Taekwondo WT ===


=== Taekwondo ITF ===


=== Wushu ===


=== Jujutsu ===


== Kvinner ==


=== Karate ===


=== Taekwondo WT ===


=== Taekwondo ITF ===


== Åpen klasse ==


=== Kendo ===


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 125. ISBN 978-82-303-2060-0. 
Norges Kampsportforbund: Vinnere av kongepokaler i Norges Kampsportforbund
William Laurence York

Lawrence William York, O.S.B. (født 1687 i London i England; død 14. april 1770 på St. Gregory's College i Douai i Frankrike) var en engelsk katolsk ordensgeistlig og biskop. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Lawrence William York ble opptatt i benediktinerordenen den 28. desember 1705, og ble presteviet 18. desember 1711. Fra 1721 til 1725 var han i St. Edmunds i Paris og deretter frem til 1729 i St. Gregorys i  Douai. Fra 1730 ble han utsend til en dengelske misjon, og virket i Bath i Somerset.


=== Apostolisk vikar, biskop ===
Pave Benedikt XIV utnevnte York den 13. mai 1741 til joadjutor-apostolisk-vikar i Englands Western District og til titulærbiskop av Nebbi. Den 22. mai 1750 døde hans forgjenger Matthew Pritchard; da fulgte han denne som apostolisk vikar. Den 10. august 1741 ble han bispeviet av Louis Charles de Saint-Albin, erkebiskop av Cambrai, i St. Gregorys i Douai. 
Pave Klemens XIII lot ham trekke seg tilbake den 11. juli 1763.
Et portrett av ham henger i refektoriet i Downside Abbey.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
Erkebiskop Ercole Visconti (1646-1712) *1678
Kardinal Wilhelm Egon von Fürstenberg (1629-1704) *1683
Kardinal Armand-Gaston-Maximilien de Rohan de Soubise (1674-1749) *1701
Erkebiskop Charles de Saint-Albin (1698-1764) *1722
Biskop William Laurence York (1687-1770) *1741


== Referanser ==
Carlos Augusto José de Lira

Carlos Augusto José de Lira (født 2. april 1966), kjent som Lira, er en brasiliansk tidligere fotballspiller som spilte venstreback.
Lira startet karrieren hos Taguatinga Esporte Clube i hjembyen Brasilía. Kort tid etter debuten på seniorlaget som 17-åring, dro han videre til Vasco da Gama, hvor han ble del av et juniorlag som også inneholdt framtidige toppspillere som Romário og Mazinho. Som juniorspiller for Vasco var han involvert på brasilianske U-landslag, men ble utelatt fra den endelige troppen til U20 VM i 1985 - et mesterskap som Brasil vant. Seniordebuten for Vasco fikk han i 1985. Året etter fikk han sitt gjennombrudd på seniorlaget. I 1987 ble han utlånt til Esporte Clube Taubaté. Han fikk mye spilletid for Vasco i 1988, men fant det vanskeligere å få plass på laget i 1989. Han ble derfor utlånt til Portuguesa ut sesongen.
Ferden gikk så videre til Goiás, hvor han gjorde det så bra at landslagstrener Paulo Roberto Falcão ga ham hans landslagsdebut i november 1990 i en vennskapskamp mot Chile, og inkluderte ham i troppen til Copa América i 1991 som erstatter for skadede Leonardo. I 1991 gikk Lira videre til Grêmio, og i 1992 ble han hentet av Fluminense. Lira var involvert på landslaget fram til 1993, da spilte den siste av sine totalt åtte landskamper. I 1995 ble han kjøpt av Flamengo, hvor han erstattet landslagsveteranen Branco. Lira imponerte ikke like mye i Flamengo, og tilbragte i 1996 perioder på utlån til både Atlético Mineiro og Atlético Paranaense.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos Augusto José de Lira – national-football-teams.com 
(en) Carlos Augusto José de Lira – Sambafoot
Michael Atingi-Ego

Michael Atingi-Ego er en ugandisk økonom, som siden januar 2022 har vært fungerende sentralbanksjef i Ugandas bank (Bank of Uganda).Atingi-Ego har en bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra Makerere University og en Master of Arts-grad i samfunnsøkonomi fra Cardiff Business School i Wales. I  tillegg har han en Ph.D i samfunnsøkonomi fra University of Liverpool.
Han begynte å jobbe i Ugandas bank på 1990-tallet, og jobbet seg da opp til å bli leder for forskningsavdelingen. I 2008 begynte han å jobbe i Det internasjonale pengefondet (IMF), som visedirektør i deres avdeling i Afrika. I 2018 ble han direktør i MEFMI, Macroeconomics and Financial Management Institute of Eastern and Southern Africa, i Zimbabwe. Da Louis Kasekendes tiårsperiode som visesentralbanksjef (Deputy Governor) i Ugandas bank utløp i januar 2020 overtok Atingi-Ego denne stillingen.Da sentralbanksjef Emmanuel Tumusiime-Mutebile døde i januar 2022 gikk Atingi-Ego inn som fungerende sentralbanksjef.


== Referanser ==
Cratoparini

Cratoparini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. De fleste av artene lever i tropene, bare ni arter er med sikkerhet funnet i Norge. De kan variere mye i utseende, men ett karakteristisk trekk er at mange arter har ganske lange antenner, noe som er uvanlig i snutebille-gruppen (Curculionoidea).


== Utseende ==
Stort sett små biller, kroppsformen vanligvis forholdsvis kort og bred. Det er ofte stor forskjell på kjønnene (kjønnsdimorfisme), hannene er slankere enn hunnene med lengre bein og antenner. Kroppen er gjerne brunlig, spraglete i mørke og lyse nyanser, noe som gir god kamuflasje. Hodet er som oftest trukket ut til en snute, som vanligvis er kort og bred (rektangulær sett ovenfra) men kan være så lang som resten av hodet og brystskjoldet til sammen. Hos noen arter mangler den forlengede snuten helt. Fasettøynene er små til middelsstore, ovale, utstående eller flate. Antennene er 9-11- leddete, ofte ganske lange, ikke knebøyde. De ytterste 2-3 leddene danner ofte en løs klubbe. Tinningene (hodet bak fasettøynene) er ganske lange og parallellsidige. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, vanligvis bredest ved roten der det gjerne er så bredt som dekkvingene. Oversiden er matt og det finnes ofte knøler. Noen arter har en kraftig pigg på pronotums sidekant, eller fremskutte fremhjørner. Dekkvingene er brede, ofte med korte hår, parallellsidige eller ovale. Spissen er ofte lysfarget. Beina er middels lange til lange, særlig hannenes frambein er ofte forlenget. Føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite og knapt synlig (pseudotetramere føtter). Det tredje leddet er tolappet. Larvene er lyse, tykke og krumme, hodekapselen og beina er sterkt redusert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Cratoparini LeConte, 1876
Slekten Erotylopsis Jordan, 1904 - én art
Slekten Euparius Schoenherr, 1823 (=Cratoparis) - 94 arter
Slekten Euxuthus Jordan, 1937 - én art
Slekten Pseudeuparius Jordan, 1914 - 14 arter, i Norge:
Pseudeuparius sepicola (Fabricius, 1792)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cratoparini hos Fossilworks 
(en) Cratoparini hos ITIS 
(en) Cratoparini hos NCBI 
(en) Kategori:Cratoparini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cratoparini – detaljert informasjon på Wikispecies
Julija Jasenok

Julija Dmitrijevna Jasenok (russisk: Юлия Дмитриевна Ясенок; hviterussisk: Юлія Дзмітрыеўна Ясёнак, Julija Dzmitryjewna Jasionak; født 9. juli 1983), er en hviterussisk tidligere skøyteløper.
Hun deltok i alle europamesterskap i hurtigløp på skøyter i perioden 2004–2010 med en besteplassering sammenlagt fra europamesterskapet på skøyter i 2008 i Kolomna i Russland, hvor hun ble nummer 19.


== Sammenlagt i verdenscupen ==
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julija Jasenok – Speedskatingbase.eu 
(en) Julija Jasenok – SpeedSkatingNews.info 
(en) Julija Jasenok – SpeedSkatingStats.com 
(en) Julija Jasenok – TheSports.org 
(en) Julija Jasenok – TheSports.org 
(en) Julija Jasenok på www.isu.html.infostradasports.com
(en) Julija Jasenok på SpeedskatingResults.com
(en) Julija Jasenok på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)Bilder(en) Julija Jasenok på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
João Santos

João dos Santos Ferreira (født 23. januar 1966, død 2013), kjent som João Santos, var en brasiliansk fotballspiller.
Mens han til daglig spilte klubbfotball for Bragantino, spilte João Santos sin eneste landskamp for Brasil på venstresiden av midtbanen i en målløs vennskapskamp mot Mexico i desember 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Musikkåret 1827

Musikkåret 1827 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1827.


== Fødsler ==


== Referanser ==