jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Richard McNamara

John Richard McNamara (født 4. september 1927 i Boston i Massachusetts i USA; død 16. april 2001 samme sted) var katolsk feltprest, marineoffiser og hjelpebiskop i Boston.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
John Richard McNamara ble presteviet den 10. januar 1952 for erkebispedømmet Boston av erkebiskop Richard Cushing.McNamara ble kommisjonert til United States Naval Reserve den 7. mai 1962. Han var prest for 3rd Marine Division på Okinawa og i Vietnam fra juni 1965 til mars 1966. Han ble tildelt Bronze Star for tjeneste med U.S. Marine Corps i Vietnam.[2]
McNamara tjenestegjorde senere ombord på USS «Kitty Hawk» og USS «Oklahoma City». Han ble forfremmet til commodore den 1. desember 1983.I US Navy var han Chief of Chaplains of the United States Navy fra 1985 til 1988. 


=== Biskop ===
Den 14. april 1992 utnevnte pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Risinium og til hjelpebiskop i Boston. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Boston, kardinal Bernard Francis Law, den 21. mai samme år; medkonsekrerende var hjelpebiskop i det amerikanske militærordinariat John Joseph Glynn, og biskopen av Fort Wayne-South Bend, John Michael D'Arcy.
Den 12. oktober 1999 trakk han seg tilbake fra embedet som hjelpebiskop i Boston.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) *1732
Biskop Charles Walmesley (1722-1797) *1756
Erkebiskop John Carroll (1735-1815) *1790
Biskop Benedict Joseph Flaget (1763-1850) *1810
Erkebiskop Martin John Spalding (1810-1872) *1848
Kardinal James Gibbons (1834-1921) *1848
Biskop Edward Patrick Allen (1853-1826) *1897
Biskop Richard Oliver Gerow (1885-1976) *1924
Biskop Joseph Bernard Brunini (1909-1996) *1957
Kardinal Bernard Francis Law (1931-2017) *1973
Biskop John Richard McNamara (1927-2001) *1992


== Referanser ==
Emilie Bragstad

Emilie Bragstad (født 16. desember 2001) er en norsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben Bayern München. Som 18-åring ble hun plukket ut på UEFAs liste over 10 kvinnelige fotballspillere å se opp for i 2020.


== Klubbkarriere ==
Bragstad spilte i ungdomsårene for Trond og Strindheim før hun gikk til daværende Trondheims-Ørn (nå Rosenborg) i 2017.Hun var med da Rosenborg tok sølv i Toppserien i både 2020 og 2021. I 2020 var de også ubeseiret, og UEFA (i deres oppfølging av de ti unge spillerne som var verdt å følge med på i 2020) konkluderer med at hun hadde en viktig rolle i laget. I 2021 ble hun nominert til årets unge spiller i Toppserien.I januar 2022, da Bragstad var 20 år og allerede hadde spilt fem sesonger i Toppserien, ble det kjent at hun hadde signert en kontrakt til 30. juni 2025 for den tyske storklubben Bayern München, men ble lånt tilbake til Rosenborg frem til sommeren 2022. Det var mest hennes eget valg å bli værende i Rosenborg et halvt år til fordi hun hadde lyst til å være med i EM i 2022, og da var viktig å få nok spilletid på våren før mesterskapet.


== Landslagskarriere ==
Bragstad har kamper for de aldersbestemte landslagene J15, J16, J17, J19 og U23.Som 17-åring ble hun tatt ut i Norges tropp til U19-EM 2019 i Skottland. Hun gjorde seg gjeldende i mesterskapet blant annet med 3 mål.Hun ble i september 2020 tatt ut på A-landslaget for første gang, men måtte melde forfall grunnet en kneskade. Til samlingen i april 2021 ble hun igjen tatt ut. Debuten for A-landslaget kom på hennes tredje samling i 10-0 seieren over Armenia på Ullevaal Stadion, 16. september 2021, samme kamp som Guro Bergsvand fikk sin debut.


== Spillestil ==
Bragstad spiller som regel forsvar, men har blant annet spilt spiss på J19-landslaget, og også som indreløper, sentral midtbane og ving i andre sammenhenger. Ifølge henne selv og faren hennes, Bjørn Otto Bragstad, har dette gjort henne til en mer spillende midtstopper, altså at hun er teknisk god og tar med seg ballen fremover. Martin Sjögren legger også til at hun har et godt overblikk og god duellkraft. Juryen som nominerte henne til årets unge spiller i 2021, mener også at hun er teknisk god, flink til å ta med seg ballen frem i banen og sterk i lufta. De konkluderer med at hun har alle forutsetninger til å bli en midtstopper i verdensklasse.


== Personlig liv ==
Emilie er datter av tidligere Rosenborg- og landslagsspiller Bjørn Otto Bragstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emilie Bragstad – WorldFootball.net 
(en) Emilie Bragstad – Soccerway 
(en) Emilie Bragstad – PlaymakerStats.com 
(no) Emilie Bragstad – Norges Fotballforbund 
(de) Emilie Bragstad – Soccerdonna 
(en) Emilie Bragstad – FBref
Nottveit kraftverk

Nottveit kraftverk er et vannkraftverk ved Romarheimsfjorden i Modalen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 288 meter i Nottveitelva.
Installert effekt er 5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 13,3 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Ixanthus viscosus

Ixanthus viscosus er en flerårig urt i søterotfamilien. Den er den eneste arten i slekta Ixanthus.
Den er klebrig og blir opptil 80 cm høy. Bladene er lansett- til eggformede, tilspissede og har 3–5 mer eller mindre parallelle nerver. Blomsterstanden er forgrenet, og blomstene er store og gule. Kapselen er avlang, grønnsvart og litt kjøttfull.
Ixanthus viscosus er endemisk for Kanariøyene der den vokser i laurbærskog. Den forekommer på Tenerife, Gran Canaria, La Palma, Gomera og Hierro. 


== Litteratur ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 176. ISBN 0-85950-010-1. 
«Ixanthus viscosus». Flora Vascular de Canarias. Besøkt 12. februar 2022. 
K. Marhold (2011). «Ixanthus viscosus». Gentianaceae. In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 12. februar 2022. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ixanthus viscosus i Encyclopedia of Life 
(en) Ixanthus viscosus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ixanthus viscosus hos NCBI 
(en) Ixanthus viscosus hos The International Plant Names Index 
(en) Ixanthus viscosus hos Tropicos 
(en) Kategori:Ixanthus viscosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ixanthus viscosus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ixanthus viscosus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lost Ark

Lost Ark (koreansk: 로스트 아크) er et fantasy- og MMORPG-spill utviklet av Tripod Studio og Smilegate RPG. Det ble utgitt i Sør-Korea 4. desember 2019. Spillet ble utgitt i de europeiske og nordamerikanske regionene 11. februar 2022, hvor det blir utgitt av Amazon Games.Lost Ark ble tildelt seks spillpriser i forskjellige kategorier ved Korea Game Awards 2019.


== Spillopplevelse ==
Lost Ark er hovedsakelig fokusert på «player versus environment» (engelsk, «spiller mot miljøet») og utforskning, men inneholder også PvP-elementer. Spillerne starter med å skape deres spillfigur som de da kan gjøre sterkere gjennom en hovedhistorie. Når spillerne når nivå 50 får de tilgang til flere «dungeons» og «raids», som videre kan gjøre figuren deres sterkere.


== Utvikling ==
Lost Arks utvikling startet i 2011 under kallenavnet Project T.Spillet bruker Unreal Engine 3 for å vise frem 3D-figurer i et 3D-lignende, isometrisk miljø.


=== Utgivelse ===
Lost Ark var utgitt i den sørkoreanske regionen 4. desember 2019. Det er i åpen beta i den russiske regionen, og åpen for lukket betaregistrering i Japan fra 25. juni 2020.
Spillet ble utgitt 11. februar 2022 for Nord-Amerika, Latin-Amerika, Oseania og Europa. Personer som kjøpte en av de fire «founders»-pakkene tilgjengelige for spillet fikk en tre-dagers forstart ved 8. februar 2022. Spillet er utilgjengelig i Belgia og Nederland på grunn av deres lovverk rundt gambling i videospill.


== Mottakelse ==
Lost Ark har mottatt stort sett positive tilbakemeldinger ifølge omtalesamleren Metacritic.Gøran Solbakken roser spillet ved Gamer.no, hvor han skrev at «Jeg gleder meg veldig til å starte, og hvis de første tjuetalls timene er en indikasjon, så tror jeg dette er et spill jeg kommer til å holde på med veldig lenge».Rick Lane ved PC Gamer ga spillet en poengsum av 78 ut av 100, og roste slåssesystemet i spillet, men nevnte at historien i spillet var et svakt punkt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lost Ark på Steam 
(en) Lost Ark på Metacritic 
(en) Lost Ark hos Giant Bomb 
(en) Lost Ark hos Internet Game Database
Nikolaus Bares

Nikolaus Bares (født 14. januar 1871 i Idenheim ved Bitburg i provinsen Rhinland i Preussen i keiserdømmet Tyskland, død 1. mars 1935 i Berlin) var en katolsk prelat, biskop av Hildesheim og så av Berlin.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter å ha fullført gymnasium i 1891, studerte Bares teologi i Trier og ble ordinert til prest i 1895. Deretter virket han som kapellan ved Liebfrauenkirche i Koblenz, i 1899 som religionslærer ved Kemperhof Realschule i Koblenz-Moselweiß og i 1905 som overlærer ved Kaiser Wilhelm-Gymnasium i Trier. I 1908 dro han til Berlin for videre studerer, og fikk sin doktorgrad i teologi fra Universitetet i Breslau i 1909.
Fra 1909 til 1918 underviste han i nytestamentlig eksegese og apologetikk som professor ved Triers presteseminar. I løpet av denne tiden arbeidet Nikolaus Bares også som sjelesørger, blant annet som skriftefar for den saligkårede ursulinernonnen sr. Blandine. I 1918 ble Bares rektor for seminaret; han hadde denne stillingen til 1929. Fram til dette tidspunktet var han også prest og kannik i Trier, et embete han hadde tiltrådt i 1920. I 1923 ble han utnevnt til pavelig husprelat.


=== Biskop ===
I 1929 ble Nikolaus Bares biskop i Hildesheim. Han ble ordinert til biskop 24. februar 1929 av biskopen av Trier, Franz Rudolf Bornewasser; medkonsekratorer var Ludwig Maria Hugo, biskop av Mainz, og Antonius Mönch, hjelpebiskop i Trier. 
Etter at han ble utnevnt til biskop av Berlin i 1933, overtok han dette bispesetet 2. februar 1934. Han hadde embedet som biskop av Berlin til sin død i 1935.
Nikolaus Bares ble gravlagt 7. mars 1935 i St. Hedwig-katedralen i Berlin.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) *1819
Kardinal Johannes von Geissel (1796-1864) *1837
Biskop Eduard Jakob Wedekin (1796-1870) *1849
Kardinal Paul Ludolf Melchers (1813-1895) *1858
Kardinal Philipp Krementz (1819-1899) *1868
Kardinal Anton Hubert Fischer (1840-1912) *1889
Kardinal Karl Joseph Schulte (1871-1941) *1910
Biskop Franz Rudolf Bornewasser (1866-1951) *1921
Biskop Nikolaus Bares (1871-1941) *1910


== Referanser ==
Henry J. Mansell

Henry Joseph Mansell (født 10. oktober 1937 i New York City) er en amerikansk katolsk prelat og emeritert erkebiskop av Hartford.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Henry Joseph Mansell ble født i The Bronx i New York City til Henry og Bridget (née Finn) Mansell.Han gikk på Cathedral College, et forberedelsesseminar for erkebispedømmet som lå på Manhattan, årene 1951 til 1957, og begynte så ved St. Joseph's Seminary i Dunwoodie, der han tok bakkalaureat i 1959. He studied at the Pontifical North American College (NAC) og Det pavelige universitet Gregoriana i Roma.


=== Prest ===
Mansell ble den 19. desember 1962 presteviet for erkebispedømmet New York av erkebiskop Martin O'Connor, på NAC i Roma. Han tok lisensiat i teologi ved Gregoriana i 1963, og tok videreførende studier ved Catholic University of America i Washington, D.C. til 1965.
Mansell var sogneprest for menigheter i Harrison, i Bronx, og i Larchmont.[2] Han ble direktør for Office of Parish Councils den 9. juni 1972, og visekansellist for erkebispedømme New Yotk den 1. juli 1985. Senere ble han Director of Priest Personnel kansellist (1988) i erkebispedømmet.


=== Biskop ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 24. november 1992 til hjelpebiskop i New York og titulærbiskop av Marazanae. Paven personlig bispeviet ham den 6. januar året etter; medkonsekrerende var biskopene Giovanni Battista Re, Statssekreteriatats substitutt, og Justin Francis Rigali sekretær for Bispekongregasjonen.
Den 18. april 1995ble han utnevnt til biskop av Buffalo og den 12. juni samme år ble han innført i dette embede.


=== Erkebiskop ===
Den  20. februar 2003 ble han utnevnt til erkebiskop av Hartford, og den 18. desember ble han innført i embedet.
I 2012 gav erkebiskop Henry Mansell den katolske presten Michael DeVito fra småbyen Suffield (Connecticut), kanonisk advarsel for å ha medvirket ved bryllup av et samkjønnet par. Han er proponent for den tradisjonelle latinske msse.Den 29. oktober 2013 innvilget pave Frans hans alderbetingede fratreden.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Erkebiskop Henry J. Mansell (1937-) *1993


== Referanser ==
Forhandlingsrett

Forhandlingsrett er i arbeidslivet en rett til å fremsette krav om forhandlinger om lønnsvilkår og arbeidsvilkår eller for å inngå eller revidere tariffavtaler.  
Slik rett kan gis til for eksempel fagforeninger, arbeidsgivere, arbeidsgiverforeninger eller hovedsammenslutninger.
Forhandlingsrett medfører ikke forhandlingsplikt for motparten. Dersom motparten ikke møter til forhandlinger eller forhandlingene ikke fører til en avtale, kan imidlertid streik, lockout eller andre midler iverksettes på visse vilkår.


== Referanser ==
Benjamin Alexander (alpinist)

Benjamin Alexander (født 8. mars 1983 er en jamaicansk-engelsk alpinist og tidligere DJ, som representerer Jamaica under Vinter-OL 2022, som landets første alpinist i et vinter-OL.


== Bakgrunn ==
Han er født i Wellingborough i England, og har jamaicansk far og britisk mor. Han begynte som DJ 17 år gammel, og jobbet som DJ fram til 2018. Hans interesse for ski startet i 2015, da han var DJ under et arrangement i Canada, men ble med på en helikopter-skitur, og noen måneder senere begynte han å ta skiundervisning. Han dro til Vinter-OL 2018 som tilskuer, og da han så at det kun var tre utøvere fra Jamaica som deltok der begynte hans interesse for å satser mot et OL selv. Denne interessen økte ytterligere da han så filmen Cool Runnings.


== Idrettskarriere ==
Alexander deltok i sitt første FIS-renn i Big Sky Resort i USA den 9. januar 2020, der han kom 93.-plass i storslalåm. I januar 2022 deltok han i det nasjonale mesterskapet i alpint i Liechtenstein, og kom der på åttendeplass i storslalåm den 12. januar 2022, som ga kvalifisering til Vinter-OL 2022.Han deltar i storslalåm under Vinter-OL 2022, og han var også Jamaicas flaggbærer under åpningsseremonien, sammen med Jazmine Fenlator-Victorian. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benjamin Alexander – Olympedia 
(en) Benjamin Alexander – FIS (alpint)
Ben Alexander

Ben Alexander eller Benjamin Alexander er navnet til flere personer:

Benjamin Alexander (alpinist)
Ben Alexander (skuespiller)
Ben Alexander (rugby league) (1971–1992) - australian rugby league-spiller
Ben Alexander (rugby union) (f. 1984) - australsk rugby union-spiller
Benjamin F. Alexander - amerikansk politiker
Shanwayne Stephens

Shanwayne Stephens (født 19. oktober 1990 på Jamaica) er en jamaicansk-britisk bobkjører, som representerer Jamaica under Vinter-OL 2022 i Beijing. 


== Bakgrunn ==
Stephens er født på Jamaica, men flyttet til Storbritannia i 2002 med sin familie. Han vervet seg til Royal Air Force i 2015, og begynte med bobsleigh samme år.


== Idrettskarriere ==
Han debuterte internasjonalt i North American Cup i bobsleigh 2017/18, med en 16.-plass i toerbob i Calgary. Hans beste enkeltplassering i North American Cup i bobsleigh 2018/19 ble en niendeplass, og han endte på tiendeplass totalt i den nordamerikanske cupen denne sesongen. I North American Cup i bobsleigh 2019/20 fikk han flere topp 10-plasseringer, med to sjetteplasser i firerbob som beste plasseringer, og han endte på åttendeplass i firerbobcupen og ellevteplass i toerbobcupen.I sesongen 2021/22 deltok han også i både toerbob og firerbob i North American Cup, og endte på sjetteplass i firerbob-cupen og tiendeplass i toerbob-cupen. Han representerer Jamaica i Vinter-OL 2022, og deltar der i både toerbob og firerbob.


== Sammenlagtplasseringer i nordamerikacupen ==
Toerbob
Firerbob


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shanwayne Stephens – Olympedia 
(en) Shanwayne Stephens – IBSF 
(en) Shanwayne Stephens – TheSports.org
Derek Lawrence

Derek Lawrence (født 16. november 1941, død 13. mai 2020) var en engelsk plateprodusent, kjent blant annet for sitt arbeid med Deep Purple. Lawrence var ubetalt assistent hos Joe Meek før han etter hvert gjorde selvstendig arbeid. Blant studiomusikerne han benyttet seg av, var Ritchie Blackmore, noe som førte til at han produserte Deep Purples tre første album. Hans farvel med Deep Purple ble singelen «Hallelujah (I am the Preacher)». Han presenterte bandet for låten, men endte ikke opp med å produsere den.Andre artister Lawrence produserte var Jethro Tull, Kim Fowley, Garnet Mimms, the V.I.Ps (som senere ble Spooky Tooth), Tony Wilson, Wishbone Ash, Flash, Green Bullfrog (med Blackmore), Tiger, Chas And Dave, Dragonfly, Strange Days, Carl Wayne, E.F. Band, Fist, Quartz og Quiet Riot.Andre studiomusikere Lawrence hyppig benyttet var Big Jim Sullivan (gitar), Chas Hodges (piano) og Dave Peacock (gitar).


== Produksjonsarbeid (utvalg) ==
Deep Purple: Shades of Deep Purple (1968)
Deep Purple: The Book of Taliesyn (1968)
Deep Purple: Deep Purple (1969)
Wishbone Ash: Wishbone Ash (1970)
Wishbone Ash: Pilgrimage (1971)
Green Bullfrog: Green Bullfrog (1971)
Wishbone Ash: Argus (1972)
Angel: Angel (1975)
Angel: Helluva Band (1976)
Legs Diamond: Legs Diamond (1977)
Quiet Riot: Quiet Riot (1977)
Wishbone Ash: No Smoke Without Fire (1978)
Fist: Turn the Hell On (1980)
Quartz: Stand Up and Fight (1980)
E.F. Band: Last Laugh Is on You (1981)


== Referanser ==
Nimroy Turgott

Nimroy Turgott (født 25. august 1992 i St. Thomas) er en jamaicansk bobkjører, som representerer Jamaica under Vinter-OL 2022 i Beijing. 


== Bakgrunn ==
Turgott drev tidligere med friidrett, og har deltatt på 100 meter i det jamaicanske mesterskapet flere ganger, men uten å kvalifisere seg til finalen. Hans personlige rekord på 100 meter er 10,56 sekunder, og på 200 meter har han 22,20 sekunder. Han begynte med bobsleigh i 2017.


== Idrettskarriere ==
Han debuterte internasjonalt i november 2017, i North American Cup i bobsleigh 2017/18, med en 15.-plass i toerbob i Whistler. Hans beste enkeltplassering i North American Cup i bobsleigh 2018/19 ble en niendeplass.Han representerer Jamaica i Vinter-OL 2022, og deltar der i både toerbob og firerbob.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nimroy Turgott – Olympedia 
(en) Nimroy Turgott – IBSF 
(en) Nimroy Turgott – World Athletics 
(en) Nimroy Turgott – TheSports.org
Ashley Watson

Ashley Watson (født 28. oktober 1993) er en britiskfødt bobkjører, som representerer Jamaica under Vinter-OL 2022 i Beijing. 


== Bakgrunn ==
Watson er født i Storbritannia, men hans far er født og oppvokst i Saint Thomas Parish på Jamaica. Han drev tidligere med fotball, friidrett og styrkeløft; han har bronse på 4 x 100 meter stafett fra det engelske skolemesterskapet i 2010, og han har bronse i benkpress på nasjonalt nivå, med en personlig rekord på 165 kg. Han begynte med bobsleigh i 2013, da det britiske landslaget trengte en sprinter på laget. Da dette laget mistet sin økonomiske støtte i 2017 sluttet han med bobsleigh, og tok opp styrkeløft på nytt, men i 2021 begynte han å trene bobsleigh med det jamaicanske laget.


== Idrettskarriere ==
Han deltok i Junior-VM i bobsleigh 2014, og kom der på 12.-plass i firerbob for Storbritannia. Han deltok i europacupen 2015/16, der han fikk tre 16.-plasser i firerbob som beste resultat, og under Junior-VM i bobsleigh 2016 kom han på sjuendeplass i firerbob og ellevteplass i toerbob.Han representerer Jamaica i Vinter-OL 2022, og deltar der i firerbob.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ashley Watson – Olympedia 
(en) Ashley Watson – IBSF
Citi Zēni

Citi Zēni er et latvisk poprap-band som ble etablert i 2020. Gruppen har seks medlemmer, og de slapp debutalbumet sitt i 2021. Året etter vant Citi Zēni sangkonkurransen Supernova på LTV med låten «Eat Your Salad». Som følge av seieren fikk de representere Latvia i Eurovision Song Contest 2022.


== Bakgrunn ==
Citi Zēni ble grunnlagt i mars 2020 under en låtskriverleir i Riga. Året etter, i 2021, utga bandet debutalbumet Dogs take to the streets. Bandets navn kan oversettes til andre gutter, og bandet beskriver seg selv som et «sekspersoners musikknummer fra Øst-Europa, som kjøpslår innen alternativ enhjøringspop».I 2022 var bandet blant deltakerne i Supernova, Latvias svar på norske Melodi Grand Prix. Der deltok de med sangen «Eat Your Salad». Bandet gikk videre fra semifinalene og kvalifiserte seg til finalen 12. februar, der de vant. Som følge av seieren ble Citi Zēni Latvias representanter i Eurovision Song Contest 2022 i Torino i Italia. De deltok i semifinale 1, men kvalifiserte seg ikke til finalen etter å ha blitt nummer 14 i semifinalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Citi Zēni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Citi Zēni på Discogs 
(en) Citi Zēni på MusicBrainz 
(en) Citi Zēni på Last.fm 
(en) Citi Zēni på Genius — sangtekster