jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adam Ziener den yngre

Adam Ziener (født 1664 på Kongsberg, død 1732 på Kongsberg), kalt den yngre, var en norsk bergmester ved Kongsberg Sølvverk og overbergamtsassessor. Han var sønn av Adam Ziener den eldre (f. ca. 1635) og hørte til et dynasti av gruveingeniører og ledere ved Kongsberg Sølvverk på 16- og 1700-tallet. Han ble sprenger ved sølvverket i 1686, hauer i 1688, understiger i 1689, og foretok deretter studiereiser ved ulike bergverk. I 1692 ble han overstiger, i 1705 geschworner og i 1719 fulgte utnevnelsen til bergmester og overbergamtsassessor. Hans sønn Adam Adamsen Ziener (f. 1709), den tredje med dette navnet, ble også bergmester på Kongsberg og overbergamtsassessor.


== Referanser ==
Adam Adamsen Ziener

Adam Ziener (født 1709 på Kongsberg) var en norsk bergmester ved Kongsberg Sølvverk og overbergamtsassessor. Han var sønn av bergmester og overbergamtsassessor Adam Ziener den yngre og var den tredje i rekken av et dynasti av gruveingeniører og ledere på Kongsberg Sølvverk med navnet Adam Ziener. Han ble som sin far bergmester da Jens Henckel gikk av i 1754. 1. november 1760 fikk han også ærestittelen assessor honoratius sine sessione et voto i Overbergamtet, dvs. han ble dommer uten møte- og stemmerett. Han var første gang gift med Birgitte Margrethe Henckel, søster av forgjengeren Jens Henckel, og andre gang med Anna Susanna Paus, datter av sorenskriver i Øvre Telemark Peder Hansson Paus.


== Referanser ==
Jon Eilivsson

Jon Eilivsson (død 1519) var utsending fra bøndene i Ryfylke til Christian II av Danmark og Norge. Han ble henrettet av høvedsmannen på Bergenhus.


== Liv ==
Jon Eilivsson var uekte sønn av biskopen i Stavanger Eiliv Jonsson og tilhørte en lavadelsslekt. Han bodde trolig i Ryfylke eller Stavanger, og har hatt barn som eide jordegods i Rygge i Østfold.
Christian IIs høvedsmann på Bergenhus festning, Jørgen Hanssen, skrev ut harde skatter på bøndene på Vestlandet i årene fra 1514. I tillegg var det i disse årene uår og dyrtid. Derfor samlet bøndene i Ryfylke seg i 1518 og sendte Jon Eilivsson som utsending til kongen for å klage over skattene. Trolig har han blitt valgt som utsending fordi han kunne lese og skrive.
At bøndene holdt egne ting ble imidlertid ansett som opprør. Jørgen Hanssen lot derfor Jon Eilivsson gripe og fengsle på Bergenhus. Her skrev denne et brev til kongen, hvor han hevdet at bøndene ikke hadde vært ulydige mot kongen, men hadde protestert mot skattene fordi de var ute av stand til å betale dem. Han nevnte også andre som han mente hadde hatt mer å gjøre med saken enn han selv, blant andre væpneren Orm Eiriksson fra Stavanger. Senere ble Jon Eilivsson henrettet, uten at man kjenner dommen hans. Bøndene i Ryfylke ble pålagt straffeskatt, og jordegodset som tilhørte Jon Eilivssons barn ble inndratt av kongen.
Orm Eiriksson ble dømt til døden i 1521, men det er ukjent om denne straffen sto i sammenheng med Jon Eilivssons beskyldninger mot ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hamre, Lars (1998). Norsk politisk historie 1513-1537. Oslo: Samlaget. ISBN 8252152104.
Det norske Oldskriftselskab

Det norske Oldskriftselskab var en forening som arbeidet for å utgi norrøne kildeskrifter og vitenskapelige avhandlinger om Norges eldre historie.


== Historie ==
I 1849 hadde det blitt opprettet en forening kalt Foreningen til norske Oldskrifters Udgivelse, som gikk inn for å utgi kildeskrifter til eldre norsk historie. Men etter noen år gikk denne foreningen i dvale. I 1861 ble virksomheten fornyet under navnet «Det norske Oldskriftselskab». Initiativtakerne var Sophus Bugge, Rudolf Keyser, P. A. Munch, Nicolay Nicolaysen, Siegwart Petersen, Oluf Rygh og Carl Richard Unger. I årene 1862–1868 utga selskapet Samlinger, som inneholdt utgaver en rekke viktige kildeskrifter. Selskapet ble oppløst i 1900.
Samtidig med selskapets virksomhet ble norrøne kildeskrifter også utgitt av Universitetet i Christiania (som universitetsprogrammer) og av Kildeskriftfondet i Riksarkivet.


== Utgivelser ==
Gammel norsk Homiliebog (1862–64)
Heimskringla (1863–68)
Maríu saga (1869–71)
Kongunga sögur (1869–73)
Gunnlaugs saga ormstungu (1862)
Norrøne Skrifter af sagnhistorisk Indhold (1862–73)


== Litteratur ==
Norsk historisk videnskap i femti år. Kristiania: Grøndahl & Søn. 1920.
Emil von Reznicek

Emil Nikolaus Joseph Freiherr von Reznicek, også: Reznicek (født 4. mai 1860 i Wien, død 2. august 1945 i Berlin) var en østerriksk senromantisk komponist med tsjekkiske røtter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Emil von Rezniceks far var den østerrikske offiser Josef Resnitschek/Reznicek (1812-1887), som gikk inn i hæren som kadett og senere ble FML (Feldmarschall-Liutent, nest høyeste grad i den østerrikske hær). Han fikk ordinært adelsdiplom i 1851 og i 1859 rang som Freiherr. Emils mor, Clarisse fyrstinne Ghika Budesti (1837-1864), tilhørte influenciaen, som den rumenske Ghika-familien var del av. Emils bestefar, Josef Resnitschek (Beroun, 1787-Wien, 1848), var trompetvirtuos og leder for militærmusikken for K.u.K.-regiment 32 (Esterhazy) i Budapest, og nr. 60 (Gustav Wasa) i Wien. I Wien spilte han ofte sammen med Johann Strauss og Josef Lanner. 
Ferdinand von Reznicek (1868-1909) var halvbror til Emil Nikolaus. Hans datter, Felicitas (1904-1997), ble journalist og forfatter, og pioner for kvinnelige fjellklatrere. I nazitiden var hun del av den tyske motstandsbevegelsen. Hun ble etterhvert agent for MI6 og en av dens viktigere informanter.  


=== Musiker ===
Emil von Reznícek fant sin vei til musikken i ung alder. Han begynte å komponere mens han gikk på Staatsgymnasium i Marburg an der Drau 1876-1878. Han studerte jus og musikk på samme tid i Graz årene 1878-1880. Han fullførte ikke sin juridiske grad (1880), men fortsatte med musikkstudiene, under Wilhelm Mayer (også kjent som W.A. Rémy). 
Reznicek dro så til Leipzigs konservatorium og studerte under Carl Reinecke og Salomon Jadassohn. 
I flere år var han virksom som kapellmester ved mindre teatre i Tyskland og Østerrike og som reisende orkesterdirigent. I syv år viet han seg til komposisjon i Praha. Han var i 1896–99 hoffkapellmester i Mannheim, innrettet i 1902 orkester-kammerkonserter i Berlin, og ble der i 1906 lærer ved Scharwenkakonservatoriet.
Han har komponert kirkemusikk, orkestersuiter, strykekvartetter, noen symfonier, men ble særlig kjent for Donna Diana
(1894). Dette var en lystspillopera som vitnet om et ikke alminnelig, dog mer lett humoristisk og elegant enn dyptgående talent, og gjorde betydelig lykke: Det ble  oppført rundt om på tyske scener. (Ouverturen er også meget spilt i konsertsalen). Siden fulgte en folkelig opera over Till Uglspils motiver og Ritter Blaubart, med mere.
Fra 1909 til 1911 virket han som første kapellmester ved Komische Oper i Berlin og fra 1920 lærer ved Hochschulen i Berlin.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oppslag av kontorchef W. Behrend i Salmonsen (Salmonsens Konversationsleksikon, 2. utgave, bd. 20, s. 94)


== Eksterne lenker ==
Reznicek-side med blant annet lydprøve av ouverturen til Donna Diana.
Omfangsrig Reznicek-side, med lydprøver.
Om Reznicek hos Klassika.info
Shahriar (fylke)

Shahriar (persisk: شهرستان شهریار‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Shahriar. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning (inkludert målingene fra fylket Malard og Qods) 1 044 707, i 273 826 familier. Fylket har et distrikt: det sentrale distriktet, og det har sju byer: Shahriar, Sabashahr, Vahidieh, Shahedshahr, Ferdowsieh, Baghestan og Andisheh.


== Referanser ==
Shemiranat (fylke)

Shemiranat (persisk: شهرستان شمیرانات‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Shemiran, som er en del av byen Teheran. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning 37 778, i 11 178 familier. Fylket er delt inn i to distrikter: Rudbar-e Qasran-distriktet og Lacasanat-distriktet. Fylket har tre byer: Fasham, Shemshak og Lavasan.


== Referanser ==
Teheran (fylke)

Teheran (persisk: شهرستان تهران‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Teheran. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning 7 882 843, i 2 313 002 familier. Fylket er delt inn i tre distrikter: det sentrale distriktet, Kan-distriktet og Aftab-distriktet. Fylket har en by: Teheran.


== Referanser ==
Varamin (fylke)

Varamin (persisk: شهرستان ورامین‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Varamin. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning (inkludert målingene fra fylkene Pishva og Qarchak) 540 442, i 134 538 familier; uten disse målingene var befolkningen 258 498, i 65 850 familier. Fylket er delt inn i to distrikter: det sentrale distriktet og Javadabad-distriktet. Fylket har to byer: Varamin og Javadabad.


== Referanser ==
Bindeord

Bindeord er ord eller fraser som viser forholdet mellom paragrafer eller deler av en tekst eller tale. Disse gir større sammenheng ved å gjøre det mer eksplisitt eller signaliserer hvordan ideer forholder seg til hverandre. Overganger er «broer» som «bærer en leser fra avsnitt til avsnitt.» Overganger veileder leseren gjennom trinnene av logikk, trinn av gangen, eller gjennom fysisk plass. Overganger «...koble ord og ideer, slik at dine lesere ikke trenger å gjøre det mentale arbeidet for deg.»


== Definisjon ==
Elementer i et koordinere forholdet er lik i verdi, kvalitet, eller betydning. for Å vise en kobling mellom likeverdige elementer, bruke en koordinerende overgang.
For å vise likheten eller forsterke: og, også, på samme måte, like, helt likt, men like viktig er sammen med, og ikke bare ... men også, sammen med, i lys av, for ikke å nevne, så vel som, videre, på samme måte/ vei, på samme måte, relativt, tilsvarende, av samme token, unikt, å si noe om.
Å innføre en motstridende punkt: men, tvert imot, på den andre siden, i motsetning fortsatt, verken eller, likevel, foruten
For å signalisere en oppramsing: det er, med andre ord, i enklere termer, for å si det på en annen måte,Å innføre et element i en serie: for det første, i første omgang, for det andre, for en ting..., for en annen, neste, da, i tillegg, til slutt, siste,
Å innføre et eksempel: i særdeleshet, spesielt, for eksempel, for eksempel, det er, nemlig
For å vise kausalitet: som et resultat, derfor, slik, da, fordi, siden, for
Å innføre en oppsummering eller konklusjon: i konklusjon, til slutt, alt i alt, altså, helt klart, faktisk, for å oppsummere, helt, selvfølgelig
For å signalisere en innrømmelse: naturlig, selvfølgelig, det er sant, for å være sikker, gitt, absolutt
For å gjenoppta viktigste argumentet etter en innrømmelse: alle de samme, selv om, likevel, men likevel
For å vise hyppighet: ofte, hver time, av og til, nå og da, dag etter dag, hver så ofte, på nytt og på nytt
For å vise varighet: under, kort, for lang tid, minutt for minutt, mens
For å vise en bestemt tid: nå, da, på den tid, da tiden var inne, i disse dager, sist søndag, neste Jul, i 1999, i begynnelsen av August, klokken seks, først i morgen, for to måneder siden, når.
Å innføre en begynnelse: først, i begynnelsen, siden, før da
Å innføre et midten: i mellomtiden, i mellomtiden, så det som skjedde, i det øyeblikket, på samme tid, samtidig, på neste, og deretter
For å signalisere en slutt (eller utenfor):  endelig, til slutt, senere, etterpå
For å vise nærhet: nær, i nærheten av, ved siden av, sammen, i tilknytning til, vender, side ved side
For å vise langdistanse: i det fjerne, langt utover, bort, det
For å vise retning: opp/ned, sidelengs, sammen, på tvers, til høyre/venstre, foran/bak, over/under, innvendig/utvendig: mot/bort fra


== Referanser ==
Takashi Hiraide

Takashi Hiraide (平出 隆 Hiraide Takashi, født 21. november 1950 i Moji, nå en del av Kitakyūshū, Fukuoka) er en japansk poet og kritiker. Hans verker Til valnøttens gjenstridige utholdenhet (fra 2013, utgitt av Forlaget Oktober) og Katten (fra 2014, utgitt av forlaget Press) er utkommet på norsk.


== Referanser ==
Greatest Lovesongs Vol. 666

Greatest Lovesongs Vol. 666 er debutalbumet til det finske Love Metal-bandet HIM. Albumet ble spilt inn i løpet av 15 dager, sommeren 1997, med produsent Hiili Hiilesmaa, som vokalist Ville Valo har kreditert som det sjette medlemmet av bandet grunnet hans hjelp med å skape bandets lydbilde. Albumet ble sluppet 3. november 1997.
Musikalsk har albumet blitt beskrevet som en blanding mellom heavy metal og 80-tallets rock og goth, med tekster som omhandler kjærlighet og død. Albumet er det eneste som har med keyboardist Antto Melasniemi og trommeslager Juhana «Pätkä» Rantala.


== Eksterne lenker ==
(en) Greatest Lovesongs Vol. 666 på Discogs 
(en) Greatest Lovesongs Vol. 666 på MusicBrainz 
(en) Greatest Lovesongs Vol. 666 på Spotify 
(en) Greatest Lovesongs Vol. 666 på Spotify
Malmö Opera

Malmö Opera (tidligere kjent som Malmö Stadsteater og senere Malmö Opera och Musikteater) er en musikkdramatisk virksomhet med et eget musikk- og operahus i Malmö, Sverige. Det er et av Nordens største operahus. Huset ligger ved Östra Rönneholmsvägen 20 i sentrale Malmö. Virksomheten drives av Malmö Opera och Musikteater AB, som eies 90 prosent av Region Skåne og 10 prosent av Malmö by.


== Historikk ==
Malmö Opera er etterkommer av Malmö Teater, som ble grunnlagt i 1808. Dette første store teateret i Malmö stengte dørene i 1938, etter at Föreningen Malmö Stadsteater (grunnlagt 1931) ble opprettet for å gi Malmö en mer moderne teaterbygning og byteater med både taleteater, opera, operetter og liknende, ballett, pantomime og symfonisk konsertvirksomhet.
Stengningen av gamle Malmö Teater skjedde etter at foreningen fikk gjennomslag: Bygningen til Malmö Stadsteater ble reist i årene fra 1933 til 1944, og takket være en entusiastisk og innflytelsesrik ordfører ved navn Emil Olsson ble bygget altså fullført mens Europa var midt i andre verdenskrig. Da hadde bygget vært på tegnebrettet i ulike versjoner helt siden 1920. Den offisielle innvielsen av bygget skjedde 23. september 1944, og det ble da ansett for å være Nord-Europas mest moderne teater. Bygget kombinerer en funksjonalistisk oppdeling med klassiske trekk, og er særlig kjent for sin rikt kunstnerisk utsmykkede foajé.
Stadsteateret drev omfattende og variert virksomhet fra 1944 til 1990-tallet, og har spilt en sentral rolle i Sveriges kulturhistorie.
På begynnelsen av 1990-tallet ble virksomheten splittet opp i ulike virksomheter for de ulike kunstformene: Teatervirksomheten ble til Malmö Dramatiska Teater, som senere (i 2008) byttet navn igjen og tok det nygamle navnet Malmö Stadsteater til sitt eget. Virksomheten for moderne dans ble til Skånes Dansteater (som erstattet den tidligere ballettvirksomheten). Den symfoniske konsertvirksomheten ble til Malmö Symfoniorkester (MSO). Og operaen ble til Malmö Opera och Musikteater, som senere byttet navn til Malmö Opera. Det sceniske behovet for orkestermusikk ble ivaretatt av nyopprettede Malmö Operaorkester. Alle disse ble etterhvert frittstående selskaper med Malmö by og Region Skåne som eiere.
Mange av disse nye selskapene fikk egne, nye, lokaler. For eksempel fikk Malmö Symfoniorkester tilhold i Malmö Konserthus, mens Malmö Dramatiska Teater fikk den nyrenoverte scenen Hipp (i den gamle teaterbygningen Hippodromen, et tidligere lystteater) som sin nye hovedscene.
Malmö Opera derimot har i all hovedsak beholdt den opprinnelige Stadsteater-bygningen, med unntak av at den mindre scenen «Intiman» disponeres av teaterselskapet.
Malmö Opera (altså bygningen som tidligere het «Malmö Stadsteater») har vært fredet som kulturminne siden 13. desember 1994.


== Referanser ==
Laskbekken kraftverk

Laskbekken kraftverk er et vannkraftverk ved Storforshei i Rana kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 181 meter i Laskbekken.
Installert effekt er 1 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 3,3 GWh.
Storforshei Naturkraft AS eies av Aventron Norway AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
EM i friidrett 2018 – 400 meter hekk menn

400 meter hekk for menn under EM i friidrett 2018 ble arrangert på Olympiastadion i Berlin 6. 7. og 9. august 2018.


== Rekorder ==


== Kvalifikasjonskrav ==
Kvalifikasjonskravet for 400 meter hekk menn var: 50,70.


== Program ==
Alle klokkeslett er local tid (UTC+2)


== Resultater ==


=== Runde 1 ===
De to første i hvert heat (Q) og de fem raskeste ellers 5 (q) gikk videre til smifinalene. De 11 påmeldte med best tid gikk direkte til semifinalene.


=== Semifinaler ===
De to første i hver semifinale (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.


=== Finale ===


== Referanser ==
Antje Töpfer

Antje Töpfer (født 1978) er en tysk figurteaterkunstner med base i Stuttgart.I 2003 tok hun diplomeksamen ved Hochschule für Musik und Darstellende Kunst Stuttgart.Siden 2003 har hun vært frilans figurteaterkunstner innen en rekke ulike sjangre. I tillegg til at hun utvikler egne teaterproduksjoner der hun selv står på scenen, utvikler og bygger hun også figurer og masker for andre scenekunstnere i sitt verksted i Stuttgart. Hun samarbeider med en rekke andre kunstnere, og leder gateteaterkompaniene "Die Schrägen Vögel" og "Rainer Sand und seinen Riesenkiesel".
I 2015 var hun stipendiat hos Goethe-instituttet i Villa Kamogawa i den japanske byen Kyoto. Under dette oppholdet utforsket hun i hvilken grad japansk papirbrettingskunst lot seg utnytte på scenen. Etter hjemkomsten til Tyskland hadde hun premiere i Stuttgart i januar 2016 på forestillingen Drei Akte, som er en objektteaterproduksjon der objekter av papir er en vesentlig del av det sceniske uttrykket. Per 2018 er Drei Akte fortsatt på spilleplanen til Antje Töpfer, og hun har høstet kritikerros for både denne produksjonen og generelt for sitt kunstneriske virke. Festivalen internationales figuren.theater.festival i Erlangen omtalte henne i festivalprogrammet for 2018 som«en av de viktigste figurteaterkunstnerinnene på den tyskspråklige scenen» («Antje Töpfer gehört zu den wichtigsten Figurentheater-Künstlerinnen der deutschsprachigen Szene»).


== Referanser ==
Knud Geelmuyden Fleischer Maartmann

Knud Geelmuyden Fleischer Maartmann (født 1821, død 1888) var en norsk stortingsrepresentant, handelsmann og agent. Han ble valgt til Stortinget i 1865 som representant for Flekkefjord, og gjenvalgt i 1868.Sammen med Kirstine Solberg hadde han datteren Kaja Maartmann (1851–1933), gift med Ellef Ringnes som sammen med broren Amund Ringnes opprettet Ringnes Bryggeri. Sønnen Harald Sigwart Maartmann (1855 - 1926) var den første administrerende direktør av Ringnes Bryggeri fra 1901 til 1920.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knud Geelmuyden Fleischer Maartmann hos Norsk senter for forskningsdata
Yvonne Jeanette Karlsen

Yvonne Jeanette Karlsen (født 1966) er en norsk kunstner, basert i Fredrikstad.
Karlsen er utdannet i reklame og estetiske fag fra Glemmen videregående skole, og hun ble heltidskustner som 32-åring. Hun gikk i lære hos Jan Sæther og Eser Afacan, og Karlsen har med sistnevnte holdt utstillinger både i Norge og Tyrkia. Karlsen har stilt ut maleriene sine ved 25 norske gallerier, i tillegg til på Island og i Gøteborg. I august 2018 deltok hun i en utstilling i kinesiske Yantai.Hun  er en klassisk figurativ-inspirert maler, og gjerne maler etter levende modeller. Hun har Rembrandt som en av sine inspirasjonskilder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kunstnerens nettsider
Innslag i NRK Nyheter, 2016
Séminaire des Carmes

Séminaire des Carmes (Carmes-seminaret) er et universitetsseminar tilknyttet Institut Catholique de Paris. Det ble grunnlagt i 1919 og huser nå (201() mer enn femti prestekandidater (seminarister) fra forskjellige franske katolske bispedømmer.


== Kloster ==

Det ligger på adressen 21 rue d'Assas i Paris' 6. arrondissement på det sted der de uskodde karmelitter hadde et kloster, bygd i 1613 (couvent des Carmes). Klosteret var et resultat av sendelsen av to karmelitter som ble sendt til kong Henrik IV av pave Paul V i 1610. De ankom Frankrike kort etter mordet på kong Henrik, og Marie de Medici tok dem imot og gav dem lov til å bygge et kloster ikke langt fra hennes hoff i  Palais du Luxembourg. Først etablerte de klosteret i på hjørnet mellom rue Cassette og chemin de Vaugirard i et hus de hadde fått av Nicolas Vivien, regningsmester, men det ble for lite. De flyttet så til rue d'Assas, der de bygde kapell og kloster i 1613. Dette kapellet var den første hvelvbygning i Paris. Klostere ble under den franske revolusjon for å bli Carmesfengselet, og det ble deløvis ødelagt under septembermassakrene.
Etter at det verste av uroen hadde lagt seg, kjøpte den velstående arving og karmelittnonne Camille de Soyécourt bygningene og restaurerte dem; kjøpene ble foretatt i flere etapper fra 8. august 1797. Annet oppkjøp foretok hun den 8. november 1801, og så til slutt 22. august 1807 hadde hun en bygningsmasse som var alt for stor for nonnenes egne behov. I 1819 fullførte hun restaureringen av kirkens portal.
Den 23. juli 1841 skjenket hun det hele til erkebiskop Denis Auguste Affre av Paris. Han benyttet dem for en ny skole for høyere kirkelige studier, det som i 1875 ble grunnlagt som Institut Catholique de Paris.
Karmelittene forlot ikke konventet før 23. april 1845 og flyttet da til Avenue de Saxe i Paris, der moder Camille hadde bygd et nytt konvent.


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20170527033341/http://sem-carmes.com/
https://web.archive.org/web/20050610090726/http://www.icp.fr/icp/index.php
Western Visayas

Western Visayas (region VI) er en region på Filippinene med 7.536.383 innbyggere (folketelling 2015) og et areal på 20 223 km². Den består av øya Panay, vestre halvdel av øya Negros og noen mindre øyer og øygrupper, som Guimaras, Sicogon, Boracay, Pan de Azucar og øygruppen Gigantes-øyene.
Regionen består av seks provinser: Aklan, Antique, Capiz, Guimaras, Iloilo og Negros Occidental. Western Visayas har 16 byer og 117 kommuner. Regionens hovedstad er Iloilo City. 
Det ble i 2005 bestemt at provinsen Palawan skulle overføres fra MIMAROPA, men en senere beslutning gjorde at dette ble lagt på is.
Hovedspråket hiligaynon talas på Vestre Negros, Guimaras, Capiz og visse deler av Iloilo. Kinaray-a tales i Antique og visse deler av Iloilo. I Aklan tales aklanon. Andre språk er caluyanon, filipino, engelsk med flere.


== Referanser ==
Jacaranda (slekt)

Jacaranda er ei slekt i trompettrefamilien. 
Artene er busker, dvergbusker eller mellomstore og store trær med dobbeltfinnete blad. Blomsterstanden er en topp som er endestilt eller sitter i bladhjørnene, eller av og til en klase. Blomstene er blå til magenta, mer sjeldent hvite. De er utbredt i Mexico, Karibia og Mellom- og Sør-Amerika.
Den mest kjente arten er jacaranda (Jacaranda mimosifolia) som plantes overalt i subtropiske strøk. Futui (Jacaranda copaia) er et viktig tømmertre i Mellom- og Sør-Amerika. Virket som kalles jakaranda i tømmerhandelen kommer ikke fra denne slekta, men fra Dalbergia i erteblomstfamilien.


== Litteratur ==
Gracielza Dos Santos og Regis B. Miller (1997). «Wood anatomy of Jacaranda (Bignoniaceae): systematic relationships in sections Monolobos and Dilobos as suggested by twig and stem rays» (PDF). IAWA Journal. 18 (4): 369–383. ISSN 2294-1932. 
Villy E. Risør (1967). Trehåndboken. Oslo: Cappelen. s. 88. 


== Eksterne lenker ==
(en) Jacaranda i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Jacaranda hos ITIS 
(en) Jacaranda hos NCBI 
(en) Jacaranda hos The International Plant Names Index 
(en) Jacaranda hos Tropicos 
(en) Kategori:Jacaranda – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jacaranda – detaljert informasjon på Wikispecies