jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Blind Hearts

Blind Hearts er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rowland V. Lee.


== Handling ==
I 1898 reiste de to kameratene John Thomas og Lars Larson til Yukon sammen med konene deres, i håp om å tjene penger og bli rike. Mens han er i Alaska, føder Thomas sin kone en gutt. Larsons kone føder en jente, som får navnet Julia. Larson oppdager imidlertid et fødselsmerke på datterens skulder, som ligner et lignende merke på skulderen til Thomas. Han begynner derfor å mistenke at han kanskje ikke er jentas biologiske far.
I løpet av de neste 20 årene blir de to mennene millionærer, men Larsons kone dør. Julia og Thomas forelsker seg og ønsker å gifte seg med hverandre, men Larson er fast bestemt på å motsette seg forholdet deres. Det oppstår snart problemer.


== Skuespillere ==
Hobart Bosworth som Lars Larson
Wade Boteler som John Thomas
Irene Blackwell som fru Thomas
Collette Forbes som Hilda Larson
Madge Bellamy som Julia Larson
Raymond McKee som Paul Thomas
William Conklin som James Curdy
Lule Warrenton som Rita
Henry Hebert som James Bradley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blind Hearts på Internet Movie Database 
(en) Blind Hearts på AllMovie
The Blot

The Blot er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Lois Weber.


== Skuespillere ==
Philip Hubbard som Andrew Theodore Griggs
Margaret McWade som fru Griggs
Claire Windsor som Amelia Griggs
Louis Calhern som Phil West
Marie Walcamp som Juanita Claredon
William H. O'Brien
Gertrude Short
Larry Steers


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Blot på Internet Movie Database 
(en) The Blot på AllMovie 
(en) The Blot på Turner Classic Movies
The Blue Fox (1921)

The Blue Fox er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Duke Worne.


== Handling ==
Datteren til en hvithudet far, og en hennes eskimo-mor, opplever at faren hennes blir myrdet av medlemmer av morens eskimo-stamme - fordi de var misunnelige fordi faren hennes hadde giftet seg med en eskimo-kvinne.
Men når datteren etter hvert blir voksen, vender hun tilbake til landsbyen sin. Hun er nå fast bestemt på å finne og straffe menneskene som hadde myrdet faren hennes.


== Skuespillere ==
Ann Little som Ann Calvin
J. Morris Foster som John Densmore
Joseph W. Girard som Hawk Baxter
Charles Mason som Robert Winslow
William LaRock som Tarka
Lon Seefield
Fred L. Wilson
Hope Loring


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Blue Fox på Internet Movie Database 
(en) The Blue Fox på AllMovie
Lyrikkåret 1886

Lyrikkåret 1886 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1886.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Lyrikkåret 1889

Lyrikkåret 1889 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1889.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Ruth Andreas-Friedrich

Ruth Andreas-Friedrich (1901-1977) var en tysk journalist og forfatter, og motstandskjemper under nasjonalsosialismen. Hun var grunnlegger av motstandsgruppen «onkel Emil», som fra 1938 hjalp mennesker som ble forfulgt under  nasjonalsosialismen. 
Andreas-Friedrich ble født som datter av Max Behrens og hans ektefelle Margarete, født von Drewitz. Etter eksamen som velferdsarbeider (sosionom) og læretid i bokhandlerfaget, giftet hun seg i 1924 med senere arbeidsgiverpresident Otto A. Friedrich. I 1931 ble hun kjent med dirigenten Leo Borchard. Han fikk forbud mot å opptre i Tyskland i 1933. Borchard hadde tatt jødiske musikere inn i sitt orkester og ble ansett som politisk upålitelig. Borchard døde i 1945 og hun ble senere gift med legen Walter Seitz.Senest ved utestengelsen av Leo Burchard ble Andreas-Friedrichs politiske bevissthet vekket. Etter krystallnatten ble hun imidlertid klar over hvor vanskelig det en gang ville bli for de utenfor å forstå at ikke alle de som ble igjen i Tyskland, var nazister. Det ville bli vanskelig å forklare «hvorfor vi ble og ikke reiste». Andreas-Friedrichs ble igjen i Tyskland, og sammen med venner grunnla hun motstandsgruppen «onkel Emil». De gjorde sabotasje, rev naziopprop fra veggene, reddet krigsmotstandere fra krigstjeneste ved å skaffe dem legeerklæringer, skaffet identifikasjonspapirer til politiske flyktninger og jødiske medborgere og innlosjerte og skaffet mat til dem.Den 17. september 1977 begikk hun selvmord. Andreas-Friedrich ble i 2002 innlemmet blant de rettskafne blant nasjonene.


== Referanser ==
Albina Kelmendi

Albina Kelmendi (albansk: [alˈbina kɛlˈmendi]; født 27. januar 1998 i Peja i daværende FR Jugoslavia, i dag Kosovo) er en kosovoalbansk sanger og låtskriver. Hun ble kjent for det albanske publikum i 2014, da hun ble nummer to i sesong 4 av The Voice of Albania.


== Bakgrunn og karriere ==
Albina Kelmendi ble født i Peja i Kosovo, som da var en del av FR Jugoslavia. Hun lærte seg å spille klarinett og piano ved en musikkskole i hjembyen, og hun opptrådte etter hvert sammen med familien under navnet «Family Band».I 2014 fikk hun stor oppmerksomhet da hun deltok i sesong 4 av albanske The Voice. Der endte hun til slutt på andreplass bak Aslaidon Zaimaj. I 2015 deltok hun sangfestivalen Top Fest med sangen «Nuk ka ma mire».I juni 2022 slapp hun debutalbumet Nana loke. I desember samme år deltok hun og fem familiemedlemmer i den 61. utgaven av Festivali i Këngës under navnet «Albina & Familja Kelmendi». Festivalen arrangeres av den albanske allmennkringkasteren RTSH og har siden 2004 blitt brukt til å velge landets representant til Eurovision Song Contest.Albina & Familja Kelmendi deltok med sangen «Duje», og fagjuryen plasserte bidraget på andreplass i konkurransen. RTSH holdt imidlertid en egen telefonavstemning for å avgjøre hvem som skulle få representere landet i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. «Duje» vant telefonavstemningen, og Albina & Familja Kelmendi skal dermed representere Albania i Liverpool.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Albina Kelmendi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
(en) Albina Kelmendi på Apple Music 
(en) Albina Kelmendi på MusicBrainz 
(en) Albina Kelmendi på SoundCloud 
(en) Albina Kelmendi på Spotify 
(en) Albina Kelmendi på Last.fm 
(en) Albina Kelmendi på Genius — sangtekster 
Albina Kelmendi på Twitter 
Albina Kelmendi på Facebook 
Albina Kelmendi på Instagram 
Albina Kelmendi på YouTube 
Albina Kelmendi på TikTok
Elvecruise

Et elvecruise er en båtreise langs indre vannveier.


== Beskrivelse ==
Betegnelsen elvecruise benyttes vanligvis på cruise over flere dager med overnatting, i motsetning til dagscruise som benyttes på kortere cruise med varighet fra 30 minutter til hele dagen. I motsetning til vanlige Cruise med større skip som går til sjøs foregår elvecruise på elver, kanaler og innsjøer.Elvecruise går fra sted til sted forbi vakker natur, variert landskap og koselige landsbyer. Det stopper ved byer/landsbyer og severdigheter hvor passasjerene får en guidet omvisning eller går rundt på egenhånd. Det er også enkelte operatører som tilbyr guidede bussturer til severdigheter i nærheten og enkelte tilbyr også mulighet til å sykle enkelte etapper isteden for å være om bord.Man bor på lugaren om bord og har på denne måten samme "hotellrom" fra dag til dag, sted til sted. Frokost og andre måltider serveres ofte om bord. Om bord er det ofte også en form for lokal underholdning om kveldene.
I tillegg til lugarene og restaurant er det også salonger, soldekk og ofte treningsrom og utendørs jacuzzi.
Båtene har som oftest mellom 60 og 150 passasjerer. Størrelsen på båtene er tilpasset elvene de er bygget for, det kan være bredde og lengde som er tilpasset sluser, eller høyden som er tilpasset bruer de skal under. Enkelte båter har førerhus som kan senkes for å komme under bruene.De fleste elvecruisene finner man i Europa, men det finnes også elvecruise i andre verdensdeler som Amerika, Asia og Afrika.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Et utvalg elver med elvecruise ==


=== Europa ===
Donau, Dordogne, Douro, Garonne, Main, Mosel, Neva, Rhinen, Rhône, Saone, Seine, Volga, Volkhov 


=== Amerika ===
Peruansk Amazonas, Mississippi


=== Asia ===
Brahmaputra, Chang Jiang, Ganges, Irrawaddy, Mekong


=== Afrika ===
Cuando, Nilen


=== Australia ===
Murray


== Et utvalg elvecruise rederier: ==
AmaWaterways
CroisiEurope
Viking Cruises


== Se også ==
Cruiseskip
Cruiseferge


== Referanser ==
Lyrikkåret 1957

Lyrikkåret 1957 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1957.


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1957 er enten: 65 eller 66 år.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
MS «Volt Harvest I»

MS «Volt Harvest I» er en norsk bløggebåt bygget i 2022 ved Fitjar Mekaniske Verksted som byggenummer 53. Skipet ble levert til Volt Service AS 5. januar 2022. Skipet har en lengde på 28,70 meter, og en bredde på 10,20 meter.MS «Volt Harvest I» henter fisk fra merder ved fiskeoppdrett, bløgger den, og frakter den kjølig i RSW anlegg for sløying ved et fiskemottak. Skipet har lastekapasitet på 200 m³.Skipet var den niende bløggebåten Fitjar Mekaniske Verksted har levert, og det tiende skipet som har blitt komplett bygget hos verftet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Volt Harvest I – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Volt Harvest I – Skipsrevyen 
(no) Volt Harvest I – Maritimt Magasin
Johan Askeland

Rasmus Johan Askeland (født 6. juli 1883 på Haus, død 31. juli 1967 på Hinna) var agronom, lærer, landbrukssjef og politiker. Han var vararepresentant for Venstre fra Rogaland til Stortinget 1931–1936, fylkesordfører i Rogaland 1946–1959 og ordfører i Hetland kommune 1945–1959.
Askeland er tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull, Rogaland Landbruksselskaps gullmedalje, Norges Husflidslags gullmedalje, Norges Herredsforbunds hederstegn i gull samt Den islandske falkeorden.


== Bakgrunn og liv ==
Foreldrene til Johan var Kari (født Strømme) og Ole Olsen Askeland. Faren var bonde.Johan gikk amtsskole i 1899–1900 og deretter Stend landbruksskule 1902–1904.  I 1910 tok han eksamen ved Noregs Landbrukshøgskole, på jordbrukslinja.
Askeland var gift med Sofie, født Hidle (13. oktober 1887–3. juli 1959).  De var bosatt på Hinna, og sammen fikk de fire barn.
Da Askeland døde i mai 1967, ble han gravlagt på Stavanger kommunes regning. Han er hedret med Ordfører Askelands gate i Hinna bydel.


== Yrkeskarriere ==
Oversikt over Askelands yrkeskarriere:
1904–1907: Kontrollassistent på Time på Jæren
1907–1908:  Kontrollassistent på Eidsvoll
1910: Lærer ved budeieskolen i Holmedal
1911–1912: Lærer ved Holt landbruksskule ved Tvedestrand
1912–1914: Gårdsstyrer og lærer ved husmorskolen på Sømme i Sola
1914–1920: Fylkesagronom i Ryfylke og Karmsund
1920–1949: Sekretær i Rogaland Landbruksselskap
1949–1954: Fylkeslandbrukssjef i RogalandUnder andre verdenskrig var Askeland også formann i arbeidsutvalget i Fylkesforsyningsnemnda, der han utførte kritisk viktig arbeid for å sikre matforsyninger til fylket.Askeland gikk av med pensjon i 1954.


== Tillitsverv ==
Askeland hadde en lang rekke tillitsverv, inkludert de følgende:
Medlem av tilsynskommisjonen for Sørlandsbanen
Sekretær i norsk/islandsk delegasjo for revisjon av landbruksavtalen i 1932
Styreformann i Maudal Kraftlag
Styreformann i Rogaland Husflidskole
Styreformann i Rogaland Husflidlag
Styreformann i Stavanger Husflidforening
Styreformann for Rogaland fylkes husmorskoler 1935–1954
Styremedlem i Norges Herredsforbund
Styremedlem i Lyse Kraft
Styremedlem i Norsk Forkonservering
Medlem i representantskapet i Norges Brannkasse 1946–1964


== Politisk virke ==
I 1921 var Askeland foreslått lokalt som stortingskandidat fra Norsk Landmandsforbund. Som politiker var Askeland spesielt interessert i landbruksspørsmål. 
Askeland var representant i herredsstyret i Hetland for Venstre i fra 1928 til 1959. 
Hetland var en kommune på Nord-Jæren som omkranset Stavanger by og også grenset til Sandnes i sør, Randaberg i nord og de to kommunene Sola og Madla i vest. Han var varaordfører fra og med 1932.I 1941 ble både ordføreren Olav Tveterås og Askeland som varaordfører avsatt av okkupasjonsmakten og erstattet av en NS-mann.Askeland ble første gang valgt til ordfører i Hetland i 1945. 
Han var også formann i fylkestinget i Rogaland fylke (fylkesordfører) i 1946–1959.


== Referanser ==
Dion Cooper

Dion Cuiper (født 29. november 1993 i Wassenaar i Nederland), kjent under artistnavnet Dion Cooper, er en nederlandsk sanger og låtskriver. Han deltok i sesong 6 av talentprogrammet The Voice of Holland i 2015, og han skal representere Nederland i Eurovision Song Contest 2023 sammen med Mia Nicolai.


== Bakgrunn ==
Cuiper ble født i 1993 og vokste opp i kystbyen Wassenaar like nord for Haag. Faren var trommeslager i et funkband og introduserte sønnen tidlig for ulike musikksjangre og artister som Toto, The Police, The Beatles og Jimi Hendrix. Gjennom faren utviklet Cuiper en stor interesse for musikk, og han begynte å spille gitar som femtenåring. De påfølgende årene begynte Cuiper å skrive egen musikk, og han startet som 18-åring å synge selv.I 2015 stilte Cuiper til prøvesynging i den sjette sesongen av talentshowet The Voice of Holland på tv-kanalen RTL 4. Han gikk videre til hovedrunden med den nederlandsk-marokkanske rapperen Ali B som mentor. Cuiper ble imidlertid slått ut i utslagsrundene før liveshow-sendingene.Han debuterte musikalsk med EP-en Too Young too Dumb i 2021, etterfulgt av singelen «Fire» som han fremførte sammen med artisten Maxine. Høsten 2022 slapp han singelen «Blue Jeans», som han skrev sammen med samarbeidspartner og Eurovision-vinneren Duncan Laurence. Året før hadde var Cuiper støttemusiker da Laurence turnerte rundt i Nederland. 
I november 2022 kunngjorde den nederlandske kringkasteren AVROTROS at Cuiper skal representere Nederland i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool sammen med Mia Nicolai. Bidraget deres blir offentliggjort vinteren 2023.Cuiper beskriver musikkstilen sin som «klassisk rock møter sanger-låtskriver, eller Bryan Adams møter Harry Styles».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dion Cooper på Apple Music 
(en) Dion Cooper på Discogs 
(en) Dion Cooper på MusicBrainz 
(en) Dion Cooper på SoundCloud 
(en) Dion Cooper på Spotify 
(en) Dion Cooper på Last.fm 
(en) Dion Cooper på Genius — sangtekster
Trine Søreide Jansen

Trine Søreide Jansen (født 21. januar 1969 i Florø, død 20. desember 2022 i Oslo) var en norsk historiker og arkivar, som ble kjent fra sin podkast om hvordan det er å være kreftpasient i det norske helsevesenet i Norge, «Trine i biter».Midt i sin kamp for livet, og mot kreften, ble Jansen med på podkasten om egne erfaringer om å bli behandlet stykkevis og delt, basert på kroppens ulike organer. Dette skjer i et helsevesen som også oppleves stykkevis og delt. Journalist Anne Håskoll-Haugen fulgte Trines vei gjennom det norske helsevesen gjennom et helt år. Med støtte fra Fritt Ord ble det laget en radiodokumentar som fikk navnet, «Trine i biter», for å synliggjøre utfordringene med manglende helhetlig oppfølging i helsevesenet.Lanseringsarrangementet for podkasten «Trine i biter» var i Farsund 4. mai 2022. Der ble det sendt utdrag fra podcasten, etterfulgt av en panelsamtale mellom journalist Anne Håskoll-Haugen, pasient Trine Søreide Jansen, kommuneoverlege Ann-Margret Haaland. Seansen ble moderert av journalist Øystein Mikalsen.I mai 2022 ble Trines historie tema i en episode av podkasten Pia og psyken med journalisten Pia Beate Pedersen.


== Bakgrunn ==
Jansen var født og oppvokst i Florø. Hun gikk på Firda videregående skole fra 1985 til 1988 og tok siden utdannelse ved blant annet Aarhus Universitet. Hun var bosatt på Holmlia og mor til to gutter. Før hun ble syk var Jansen daglig leder i tankesmia, Res Publica. Tidligere arbeidet hun ved Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spotify: Podcast - Trine i Biter
Glukosebelastningsprøve

En glukosebelastningsprøve (engelsk: glucose tolerance test) er en test som kan brukes for å diagnostisere diabetes mellitus. Testen kontrollerer kroppens evne til å regulere blodsukkernivået.
Ved en glukosebelastningsprøve må pasienten faste fra midnatt kvelden før undersøkelsen skal utføres. Det blir tatt blodprøver av pasienten, etterfulgt av at pasienten må drikke 75 gram glukose løst i 3 desiliter vann. Pasienten må holde seg i ro, og fortsette fasten i to timer til, før det blir foretatt ny blodprøve eller test av blodsukkeret.Prøven kan gi feil resultat dersom pasienten har feber. Noen pasienter har en flat kurve, blodsukkeret stiger ikke normalt, som for eksempel kan skyldes sykdom i binyrebarken og svikt av hormondannelsen der.


== Se også ==
Hemoglobin A1c


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glucose tolerance test – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heart of Steel

Heart of Steel (norsk oversettelse: hjerte av stål) er en ukrainsk elektropoplåt fra 2022 av og med duoen Tvorchi. Sangen vant den ukrainske sangkonkurransen Vidbir i desember 2022 og er Ukrainas bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool i Storbritannia. 


== Om sangen ==
«Heart of Steel» er skrevet av elektronikaduoen Tvorchi, bestående av ukrainske Andrij Hutsuljak og nigeriansk-fødte Jimoh Augustus. De skrev sangen og teksten våren 2022, inspirert av de ukrainske soldatene og motstandsfolkene som lenge stod imot russiske styrker ved stålverket Azovstal i Mariupol, øst i Ukraina.


=== Vidbir og Eurovision Song Contest ===
I desember 2022 var låten blant bidragene i den tv-sendte ukrainske musikkonkurransen Vidbir. Vinneren får representere Ukraina i den kommende utgaven av Eurovision Song Contest. Den ukrainske finalen fant sted 17. desember 2022 i en underjordisk t-banestasjon som følge av den pågående krigen mot Russland.Tvorchi og «Heart of Steel» vant Vidbir med nest flest stemmer fra fagjuryen og flest stemmer fra seerne. Gjennom seieren skal duoen representere Ukraina i Eurovision Song Contest i Liverpool i Storbritannia. Som følge av at Ukraina vant konkurransen året før, er landet direktekvalifisert for finalen lørdag 14. mai 2023.


== Utgivelseshistorikk ==
Den ukrainske kringkasteren Suspilne la låten ut for strømming på YouTube 1. desember 2022. Sangen ble utgitt som singel 9. desember, og den var del av EP-en med samme navn, som ble sluppet lille julaften samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heart of Steel på MusicBrainz 
(en) Heart of Steel på Spotify 
(en) Heart of Steel på Last.fm 
(en) Heart of Steel på Genius — sangtekst
Lyrikkåret 1963

Lyrikkåret 1963 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1963.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Duje

«Duje» (norsk oversettelse: elsk dem) er en albansk sang fra 2022 som fremføres av Albina & Familja Kelmendi. Sangen deltok i den 61. utgaven av den albanske sangkonkurransen Festivali i Këngës, der seerne stemte den frem som Albanias bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool i Storbritannia.


== Om sangen ==
«Duje» er komponert av Enis Mullaj, mens Erjona Rushiti har skrevet teksten. Teksten handler famililer som brytes fra hverandre på grunn av en liten konflikt, og at man må beskytte kjærligheten som betyr mest.Låten var en av 26 deltakere til den 61. utgaven av Festivali i Këngës i desember 2022. I konkurransen ble «Duje» fremført av den kosovoalbanske sangeren Albina Kelmendi, sammen med fem av familiemedlemmene hennes. Sangen endte på andreplass i konkurransen, men den vant telefonavstemningen og ble med det Albanias bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.


== Referanser ==
MS «Viking Polaris»

MS «Viking Polaris» er et spesialbygd ekspedisjonsskip (cruiseskip). Skipet ble bygget i 2022 av Vard Group som byggenummer 907. MS «Viking Polaris» ble overlevert til Viking Cruises den 27. september 2022. Skipet er 205,00 meter langt og 23,50 meter bredt. 
Sammen med søsterskipet, MS «Viking Octanis», er skipet det største som har blitt bygget av Vard Group.29. november 2022 omkom én amerikansk kvinne og fire ble skadet da en stor bølge traff skipet sør for Kapp Horn. Flere lugarvindu ble slått inn. Skipet var på vei til Ushuaia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Viking Polaris» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MS «Viking Polaris» – Skipsrevyen 
(no) MS «Viking Polaris» – Maritimt Magasin
Sommerhuset

Sommerhuset er en norsk novellefilm fra 2008 skrevet og regissert av Ole Giæver. I filmen spiller Maria Bock og Yngvild Støen Grotmol rollene som søstrene Renate og Henriette som håndterer morens bortgang på ulike måter.For filmen ble Maria Bock nominert til Amandaprisen 2008 i klassen beste kvinnelige skuespiller, mens Ole Giæver ble nominert i klassen beste filmmanus.


== Skuespillere ==
Maria Bock: Renate
Yngvild Støen Grotmol: Henriette
Fredrik Longva: Andreas
Marte Magnusdotter Solem: Mari
Kim Sørensen: Bjørn-Tore
Karoline Øyan: Hedda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sommerhuset på Internet Movie Database 
(no) Sommerhuset i Nasjonalbibliotekets filmografi
Enterovirus

Enterovirus er en gruppe virus. Enterovirus er blant de minste virus man kjenner til, per 2019. Enterovirus tilhører picornaviridae-familien, og finnes i tarmkanalen og i luftveiene hos de fleste.


== Sykdom ==
Enterovirus har 3–10 dager inkubasjonstid. Infeksjoner med viruset kan være asymptomatiske. Der enteroviruset gir utslag er ikke spesifikk febersykdom det vanligste, med symptomer som muskelsmerter, sår hals, hodepine og mageplager.


== Inndeling ==
Enterovirus deles som regel inn i fem:

Poliovirus
Gruppe A coxsackievirus
Gruppe B coxsackievirus
Echovirus
Andre enterovirus, de viktigste er enterovirus 68 (EV-D68), enterovirus 71 (EV-71) og enterovirus 70 (EV-70).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enterovirus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johan Bogaeus

Bengt Johan Bogaeus (født 1964) er en svensk manusforfatter.Han har skrevet manus til flere TV-filmer om politietterforskeren Martin Beck, to filmer om Doktor Proktor og de norske filmene Bare Bea og Tatt av kvinnen. For Tatt av kvinnen ble han nominert til Amandaprisen 2008 i klassen beste manus.


== Filmografi ==
1998 – Den siste kontrakten
1999 – Julens hjältar (TV-serie, 24 episoder)
1999 – Stjärnsystrar
2000 – Barnen på Luna (TV-serie, 8 episoder)
2000 – En heks i familien
2001 – Spökafton (TV-program)
2002 – Cleo (TV-serie, 3 episoder)
2004 – Bare Bea
2004 – Allt och lite till (TV-serie)
2007 – Tatt av kvinnen
2014 – Doktor Proktors prompepulver
2015 – Doktor Proktors tidsbadekar
2018 – Beck – Djevelens advokat (TV-film)
2020 – Pelle Svanslös
2021 – Beck – Undercover (TV-film)
2022 – Beck – Rage Room (TV-film)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Bogaeus på Internet Movie Database 
(sv) Johan Bogaeus i Svensk Filmdatabas 
(da) Johan Bogaeus på Filmdatabasen 
(fr) Johan Bogaeus på Allociné 
(en) Johan Bogaeus på AllMovie 
(en) Johan Bogaeus hos The Movie Database