jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hildur Nilsen

Hildur Nilsen (også kjent som Hildur Prahl, født 8. februar 1855 i Bergen, død 14. juli 1940 i Bergen) var en norsk kunstmaler og billedvever.


== Liv og virke ==


==== Utdannelse ====
Mot slutten av 1870-årene tok Nilsen fagene tegning og modellering ved Bergens tekniske skole. Hun satset først på en karriere som billedhugger, og var elev der samtidig med Ambrosia Tønnesen.
I 1880 var hun tegneelev hos Wilhelm von Hanno i Kristiania, med tanke på å bli tegnelærer. Hun var dessuten elev av Karl Uchermann i Bergen. Nilsen reiste deretter til Frankrike, hvor hun under et opphold omkring 1882 fikk veiledning av Tony Robert-Fleury ved Académie Julian og av Raphaël Collin og Gustave Courtois ved Académie Colarossi. Hun reiste igjen til Kristiania, hvor hun omkring 1883/1884 var elev av Christian Krohg.


==== Kunstnerliv ====
Som kunstner later det til at Nilsen var mest påvirket av tiden hos Christian Krohg. Penselføringen og realismen i Nilsens tidlige portretter minner om Krohgs bilder fra begynnelsen av 1880-årene. Foruten å utføre portretter av familier og enkelte genrebilder, arbeidet hun også med veving og restaurering av malerier. Hennes bilde «Mat i tre Træk» ble innkjøpt av Bergens Kunstforening i 1886, og samme sted stilte hun året før ut et portrett av stadsfysikus Sparre, et bilde som ble sammenlignet med Erik Werenskiolds arbeider.Som gift hadde hun en langt mer beskjeden produksjon. Da hun ble enke i 1917, la hun ny energi i virket som utøvende kunstner. Hennes palett ble lysere, og hun utførte figurbilder, blomsterbilder og bylandskaper. Formene var også blitt forenklet, og uttrykket nærmest ekspresjonistisk.
Hun deltok ved Høstutstillingen i 1884, 1886 og 1896, og stilte ut ved Bergens Kunstforening fra 1884. Hun deltok dessuten ved Vestlandsutstillingen i 1922. Sammen med tekstilkunstneren Frida Hansen holdt hun i 1890 en utstilling i Vestlandske Kunstindustrimuseum.Nilsen ga en periode undervisning i tegning og maling.


== Familie ==
Hildur Nilsen var datter av skipsmegler Andreas Rasmussen Nilsen og Margrethe Andrea Tornøe, og søster av kvinnesaksforkjemperen Randi Blehr. Hun ble 2. januar 1886 gift i Nykirken i Bergen med auditør og senere assessor Ferdinand Christian Prahl. Ekteskapet var barnløst.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon : bildende kunstnere, arkitekter, kunsthåndverkere. B. 3 : N-So. Universitetsforl. 1986. s. 241. ISBN 8200068102.
Fabian Ness (f. 1992)

Fabian Stensrud Ness (født 30. oktober 1992) er en norsk fotballspiller som spiller for Kvik Halden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fabian Stensrud Ness – Transfermarkt 
(no) Fabian Stensrud Ness – Norges Fotballforbund
Bergen kommunes segl

Bergen kommunes segl er kommunens segl og viser en sølv borg på gull fjellgrunn mot en rød bakgrunn.
Det har røtter tilbake til 1200-tallet. Det var opprinnelig et dobbeltsegl der forsiden viste et langskip med dragehoder på stevnene, mens baksiden viste en borg med mur rundt på et tredelt fjell. Det er baksidemotivet som er videreført i vårt tids utgave. På 1400-tallet fikk byen et nytt segl, basert på baksiden av det eldste seglet.
Laura Hovland

Laura Hovland (født 4. april 1883 på Norderhov, død 15. juni 1973 i Bærum) var en norsk kunstmaler og metallkunstner.


== Liv og virke ==


==== Utdannelse ====
Laura Hovland var elev ved Kunstakademiet under Christian Krohg og Halfdan Strøm fra mars 1911 til mai 1915. I 1919–1921 oppholdt hun seg i Paris, der hun var elev av Othon Friesz, André Lhote og Raoul Dufy. Siden gjorde hun flere opphold av ulik varighet i Paris.


==== Kunstnerliv ====
Tidlig i sin kunstneriske karriere vekket Hovland oppmerksomhet for sine smykker og andre gjenstander i metall. Hun skapte sølvsmykker, håndspeil og møbelbeslag – sistnevnte til dels for bygningsarkitekter.På Jubileumsutstillingen på Frogner 1914 stilte hun ut arbeider i drevet sølv og kobber. Samme år holdt hun sin første separatutstilling hos Blomqvist i Kristiania. Der stilte hun ut landskapsbilder, figurbilder, interiører og portrettstudier. Med sin separatutstilling i Kristiania Kunstforening i 1918 markerte hun seg som en av sin generasjons fremste norske kunstnere. Hun ble særlig berømmet for sine skildringer av strøkene omkring Akerselven og Kristianias fattigstrøk. 
Etter hennes første opphold i Paris, holdt hun en nye separatutstillinger hos Blomqvist i 1921 og 1923, og den sistnevnte ble betegnet som en stor skuffelse. Flere av hennes mest betydningsfulle arbeider stammer likevel fra tiden etter dette, som «Fra Valle» (1927) og «Fra Ringnes Bryggeri» (1933). Hun utførte dessuten landskapsskildringer fra hele Norge. Ved hennes retrospektive utstilling i Kunstnernes hus i 1941 var det hengt opp over 100 av hennes bilder.Foruten å holde en lang rekke separatutstillinger, særlig i landets kunstforeninger, medvirket også Hovland også ved svært mange kollektivutstillinger, som ved mange årganger av Høstutstillingen, Salon des Indépendants i Paris samt utstillinger i Riga og USA. Hun er også representert i København Kunstforenings faste galleri med maleriet «Røde roser».


== Familie ==
Laura Hovland var datter av lærer og gårdbruker Sivert Andreas Hovland og Thea Marie Larsen Vethal. Hun forble ugift.


== Separatutstillinger ==
1914: Blomqvist
1916: Stockholm
1918: Kristiania Kunstforening
1921: Blomqvist
1923: Blomqvist
1926: Drammens kunstforening
1933: Kunstnerforbundet
1941: Kunstnernes hus
1942: Trondhjems Kunstforening
1942: Ørsta Kunstlag
1943: Bergens Kunstforening
1943: Haugesund Kunstforening
1947: Aalesunds Kunstforening
1948: Aalesunds Kunstforening
1948: Christiansands Kunstforening
1949: Kristiansund Kunstforening
1951: Haugesund Kunstforening
1952: Paris
1961: Permanenten, Bergen
1974: Sandvika kino, Bærum
1976: Minneutstilling i Oslo Kunstforening


== Stipender og utenlandsopphold ==
1918: Finnes legat
1938: Benneches legat
1919–1921, 1925, 1937–1938 og fra 1945: Studieopphold i Paris


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kunstnerleksikon : bildende kunstnere, arkitekter, kunsthåndverkere. B. 2 : H-M. Universitetsforl. 1983. s. 287. ISBN 8200065359.
Tinfos øvre holdeplass

Tinfos øvre holdeplass ligger langs Tinnosbanen i Notodden kommune. Holdeplassen var i tillegg skiltet med undertittelen Telemark fylkesgalleri.Holdeplassen ble åpnet rundt 1993 i forbindelse med åpningen av Fylkesgalleriet i Telemark sammen med en bru over kanalen, slik at gangveien mellom holdeplassen og Telemarksgalleriet tok rundt tre minutter. Holdeplassen ble fredet som del av Tinnosbanen 22. desember 2011.


== Referanser ==
Ole Per Strædet

Ole Per Strædet (født 6. desember 1949) er en norsk tidligere skiskytter som representerte Øvrebø IL.
Han vant ett NM-gull og en NM-bronse i perioden 1974–1975. Han vant kongepokalen i 1974.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i skiskyting


== Referanser ==
Kristoffer Langøien Skjelvik

Kristoffer Langøien Skjelvik (født 9. september 1991) er en norsk skiskytter som representerer Os IL.
Han vant to NM-gull, fire NM-sølv og en NM-bronse i perioden 2013–2017. Han vant kongepokalen i 2014.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i skiskyting


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristoffer Skjelvik – FIS (langrenn) 
(en) Kristoffer Skjelvik – IBU
Passer (slekt)

Passer  er den mest tallrike slekten i spurvefamilien (Passeridae) og teller 28 arter. Artene har sin naturlige utbredelse i Den gamle verden, men noen har også blitt introdusert til andre verdensdeler. Størst biologisk mangfold er det i Afrika og Asia. Kun to av artene, gråspurv (P. domesticus) og pilfink (P. montanus), hekker i Norge. Disse er også to av verdens mest tallrike arter.


== Biologi ==
Fuglene i denne gruppen er relativt små og måler typisk cirka 12–17 cm i lengde. Minst er brunspurven (P. eminibey) med sine 10,5–11,5 cm og ei vekt rundt 12–17 g, og størst er tykknebbspurven (P. gongonensis) med sine rundt 18 cm og ei vekt rundt 33,5–48 g. Artene har i hovedsak ei fjærdrakt som varierer i fargene brun/oliven og grå/hvit, ofte med innslag av sorte eller svært mørke markeringer på oversiden og, i noen tilfeller, i strupen. Noen få arter har også et begrenset innslag av gult i strupe-/halsregionen, og for to av artene er hannene nærmest signalgule over det meste av kroppen, bortsett fra på oversiden av vingene og, for den ene av den, på ryggen.


== Inndeling ==
Inndelingen og rekkefølge følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle norske navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Passeridae, spurvefamilien (6 slekter, 43 arter)
Hypocryptadius (monotypisk)
Passer (28 arter)
P. ammodendri, oasespurv
P. domesticus, gråspurv
P. italiae, romerspurv (monotypisk)
P. hispaniolensis, middelhavsspurv
P. pyrrhonotus, indusspurv (monotypisk)
P. castanopterus, somalispurv
P. cinnamomeus, kanelspurv
P. flaveolus, thaispurv (monotypisk)
P. moabiticus, tamariskspurv
P. iagoensis, kappverdespurv
P. hemileucus, kurispurv (monotypisk)
P. insularis, sokotraspurv (monotypisk)
P. motitensis, akasiespurv
P. rufocinctus, masaispurv (monotypisk)
P. shelleyi, savannespurv (monotypisk)
P. cordofanicus, kordofanspurv (monotypisk)
P. melanurus, boerspurv
P. griseus, landsbyspurv
P. swainsonii, askespurv (monotypisk)
P. gongonensis, tykknebbspurv (monotypisk)
P. suahelicus, swahilispurv (monotypisk)
P. diffusus, kraalspurv
P. simplex, ørkenspurv (simplex/saharae)
P. zarudnyi, ørkenspurv (zarudnyi) (sandspurv) (monotypisk)
P. montanus, pilfink
P. luteus, sahelspurv (monotypisk)
P. euchlorus, solspurv (monotypisk)
P. eminibey, brunspurv (monotypisk)
Gymnoris, (4 arter)
Petronia (monotypisk)
Carpospiza (monotypisk)
Montifringilla, fjellspurver, (8 arter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Passer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Passer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Passer hos Artsdatabanken 
(sv) Passer hos Dyntaxa 
(en) Passer hos Fauna Europaea 
(en) Passer hos Fossilworks 
(en) Passer hos ITIS 
(en) Passer hos NCBI 
(en) Kategori:Passer – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Passer – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Passer – detaljert informasjon på Wikispecies
Serrimargo

Serrimargo  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange og litt flate, halvblanke, mørkbrune løpebiller, kan ha lyse flekker på dekkvingene. Hodet har litt utstående fasettøyne. Pronotum er litt kantete hjerteformet med bredt avsatte sidekanter, mye smalere enn dekkvingene. Disse er nesten jevnbrede med kraftige punktstriper.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Serrimargo Chaudoir, 1869
Serrimargo ater (Laporte de Castelnau, 1835)
Serrimargo bimaculatus Fedorenko, 2018
Serrimargo grouvellei Bouchard, 1901
Serrimargo guttiger (Schaum, 1860)
Serrimargo impressifrons Fedorenko, 2018
Serrimargo pahangensis Kirschenhofer, 2010
Serrimargo schenklingi (Dupuis, 1912)
Serrimargo verrucifer (Chaudoir, 1869)
Serrimargo vietnamensis Kirschenhofer, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Serrimargo i Encyclopedia of Life 
(en) Serrimargo i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Serrimargo hos NCBI 
Serrimargo – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Serrimargo grouvellei
Bilde av Serrimargo schenklingi
Pristacrus

Pristacrus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 8 millimeter), litt brede og falte, halvlblanke, brunsvarte løpebiller. Hodet har utstående fasettøyne, antennene er tynne og knapt halve kroppslengden. Pronotum er forholdsvis lite, rundet, dekkvingene bredt rundede med fine punktstriper.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Pristacrus Chaudoir, 1869
Pristacrus binotatus (Klug, 1833)
Pristacrus laticollis (Gory & Laporte de Castelnau, 1837)
Pristacrus ranomafanae Kavanaugh & Rainio, 2016
Pristacrus rotundatus (Fairmaire, 1892)
Pristacrus semipiceus (Fairmaire, 1888)


== Eksterne lenker ==
(en) Pristacrus i Encyclopedia of Life 
(en) Pristacrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pristacrus hos NCBI 
Pristacrus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Serrimargo grouvellei
Bilde av Serrimargo schenklingi
Nadina Helen Bakos

Nadina Helen Bakos (født 1. desember 1977) er en norsk filmskaper, fotograf og historieforteller.


== Biografi ==
Bakos vokste opp i Oslo, og flyttet senere til Os i Østerdalen. Etter et lengre opphold ved filmskolen Média-Centre Dakar i 1998, bestemte hun seg for å bli fotograf. Hun studerte fotografi ved Oslo Fotokunstskole under lærerne Emil Fedida og Bjørn Sterri fra 1998 til 1999. Ett år senere startet hun på Robert Meyer Kunsthøgskole og ble uteksaminert med BA i fotografi i 2003.
Som student interesserte Bakos seg for collage og blandet forskjellige teknikker som fotografi, tekst og tegning i arbeidene sine.
I 2004 ble hun kjent med filmfotografen Odd Geir Sæther. Hun var lærlingen hans frem til 2007. Siden da har hun i hovedsak jobbet med film, både som regissør, fotograf, produsent og manusforfatter. I 2016 etablerte hun filmkollektivet PurpleDragons sammen med Cristo Borrachero og Hilde Serena Maxwell.


== Arbeid ==
Bakos har produsert en rekke filmer i tillegg til serier med fotografier. Allerede sommeren 2002, det vil si samme år som hun tok bachelorgraden, presenterte hun og syv medstudenter fra Robert Meyer Kunsthøgskole, utstillingen "Time travel art photo" på Jernbanetorget t-banestasjon. Denne utstillingen førte til at Oslo Sporveier bestemte seg for å bevare kabinettene i gangen mellom øst og vest på Jernbanetorget, slik at flere kunstnere kan stille ut sine arbeider der i fremtiden.
I samarbeid med Odd Geir Sæther produserte hun sin første dokumentariske kortfilm, Børre og Mona. Den deltok i filmkonkurransen Prosjekt 101, og var et motsvar til glansbildet presentert under hundreårsmarkering av unionsoppløsningen i 2005. Kortfilmen ble vist på Klingenberg kino som forfilm i desember 2006, og publisert på Dagbladet.no i 2007.Siden 2016 har Bakos jobbet som uavhengig produsent, manusforfatter, regissør, fotograf og filmfotograf på kortfilmer, dokumentarer og web-serier.
Bakos tilhører gruppen moderne kunstnere som tar opp samfunnsproblemer som spesielt fokus på diskriminering og utenforskap. Våren 2021 laget hun en video fra køen utenfor Fattighuset på Grønland som gikk viralt og ble vist både på NRK Nyheter og Dagbladet.no.


== Utstillinger og filmvisninger (utvalg) ==
2020: Love is love, fotografier i offentlig rom under Oslo Pride 2020
2017: Ei natt, kunstfilm, filmfotograf for regissør Cristo Borrachero, Short film corner - filmfestivalen i Cannes
2016: Searching for the good life, sosial kunst prosjekt, Kulturfestivalen Stemmer fra Sagene
2013: Locking doors, hiding and refinding keys, kunstfilm i samarbeid med billedkunstner Elisabeth Werp, Stenersenmuseet
2008. Ekko, kunstfilm i samarbeid med billedkunstner Elisabeth Werp, Stenersenmuseet
2006: Børre og Mona, kort dokumentarfilm i samarbeid med Odd Geir Sæther, Klingenberg kino
2002: Time travel art photo, fotografier, Jernbanetorget t-banestasjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nadina Helen Bakos på Internet Movie Database
Pia Halvorsen

Pia Halvorsen (født 1965) er en norsk-svensk skuespillerinne.
Halvorsen ble uteksaminert fra Teaterhögskolan i Stockholm i 1993.Hun har blant annet medvirket i fjernsynsseriene Skärgårdsdoktorn og Äkta människor. Sammen med Karin Weywadt etablerte hun i 2008 Teater Pika Pika, som i 2011 satte opp den franske dramatikeren Victor Haïms stykke Föreställningar på Strindbergs Intima Teater. Hun vant Amandaprisen 2021 i klassen beste kvinnelige birolle for sin rolle i den norske filmen Den største forbrytelsen fra 2020.Hun har vært samboer med skuespilleren Jacob Nordenson og sammen har de to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pia Halvorsen på Internet Movie Database 
(sv) Pia Halvorsen i Svensk Filmdatabas 
(en) Pia Halvorsen hos The Movie Database
Leticia Lee

Leticia Lee See-yin (tradisjonell kinesisk: 李偲嫣; pinyin: Lǐ Sīyān, født 17. august 1964, død 16. desember 2020 i Yuen Long i New Territories i Hongkong) var en politisk aktivist i Hongkong.
Lees engasjement var pro-kinesisk i betydningen pro-Beijing. Hun stilte uten fremgang til valg i 2016 til Hongkongs lovgivende forsamling.I 2018 ble hun beskyldt for korrupsjon. Hun møtte motstand for anti-LGBT-standpunkter.Lee døde 16. desember 2020 på et sykehus i Hongkong, i en alder av 56 år. Før hun døde, testet hun positiv for covid-19.


== Referanser ==
Alexander Thynn

Alexander George Thynn, 7. marki av Bath, (født 6. mai 1932 i London i Storbritannia, død 4. april 2020 i Bath i Somerset), titulert som viscount Weymouth mellom 1946 og 1992, var en britisk politiker, kunstner og forfatter.


== Biografi ==
Han var sønn av Henry Thynne, 6. marki av Bath, og Daphne Fielding. Fra 1992 til 2020 var han marki av Bath. Han var oppført som nr. 359. i Sunday Times Rich List 2009, med en formue på 157 millioner pund.Han satt i House of Lords og var med på å grunnlegge Wessex Regionalist Party.Thynn gikk for å være eksentrisk og ukonvensjonell, en slags hippie som for det meste gikk omkring barføtt og hadde langt hår. Den 9. mai 1969 giftet han seg med skuespilleren Anna Gaël, datter av ungareren Laszlo Izsak Gyarmathy. Hun hadde en egen bolig i Paris. Trass i ekteskapet hadde han, med sin kones forståelse  etter det han selv tilkjennegav, forhold med 73 elskerinner. Med sin kone hadde han to barn. 
Han skrev en rekke bøker, som The Carry Cot (Longleat Press 1972, ISBN 0-905709-01-2), Lord Weymouth's Murals (Longleat 1974), A Regionalist Manifesto 1975,  The King is Dead (Longleat Press, 1976, ISBN 0-905709-00-4), Pillars of the Establishment. (Hamlyn, Feltham 1980, ISBN 0-600-20483-9), The New World Order of Alexander Thynn. Views on politics, society and Religion. (Starhaven, London 2000, ISBN 0-936315-13-X), The Early Years. (selvbiografi, bind I, Artnik, London 2002, ISBN 1-903906-24-5), Strictly Private to Public Exposure (selvbiografi, bind II,  Artnik, London 2005, ISBN 1-903906-24-5), Top Hat and Tails (selvbiografi, Bind III,  Artnik, London 2003, ISBN 1-903906-25-3) og Two bites of the apple (Artnik, London 2003, ISBN 1-903906-26-1).
Thynn ble innlagt på sykehus i Bath den 28. mars 2020 etter å ha testet positiv for covid-19. Han døde av viruset den 4. april 2020 i en alder av 87 år.


== Litteratur ==
Ellis, Nesta (2010). The Marquess of Bath. London: Dynasty Press. ISBN 978-0-9553507-4-0. 


== Referanser ==
Detroit, Grand Haven and Milwaukee Railway

Detroit, Grand Haven and Milwaukee Railway er et nedlagt jernbaneselskap som var i drift i delstaten Michigan i USA på slutten av 1800-tallet og det tidlige 1900-tallet. Det var et produkt av flere konsolideringer i 1870-årene og ble en del av Grand Trunk Western Railroad i 1928.
DGH&M ble dannet fra Detroit and Milwaukee Railroad, en etterfølger til Detroit and Pontiac Railroad, en av de første jernbaneselskapene som oppstod i delstaten Michigan. Great Western Railway, et canadisk selskap, hadde tatt finansiell kontroll over D&M i 1860 etter at det misligholdt gjelden sin. D&M ble satt under administrasjon i 1875; i 1878 kjøpte Great Western det og refinansierte gjelden. Det reorganiserte selskapet fikk navnet Detroit, Grand Haven & Milwaukee Railway. Jernbanestasjonen til selskapet i Grand Rapids, Michigan var plassert på hjørnet av Plainfield og East Leonard.Det nye selskapet eide en jernbanelinje på 304 km som strakk seg fra Detroit i sørøst til Grand Haven på den østlige bredden av Michigansjøen. I 1882 ble selskapet overtatt av Grand Trunk Railway of Canada da Grand Trunk kjøpte Great Western, men selskapene ble ikke formelt slått sammen før i 1928.


== Referanser ==
Tsetsaut

Tsetsaut er et utdødd nordatabhaskisk språk som tidligere ble snakket av den tidligere indianerstammen Tsetsaut i Behm og området rundt Portland Canal i det sørøstlige Alaska og det nordvestlige Britisk Columbia. Nesten alt vi vet om språket stammer fra det begrensede materiale som ble nedtegnet av Franz Boas i 1894 fra to Tsetsaut-slaver fra stammen Nisga'a.  Det er ikke kjent nøyaktig når språket døde ut, men en talende var fortsatt i livet i 1927.  Nisga'a-navnet på Tsetsaut-folket er "Jits'aawit"Tsetsaut kalte seg selv Wetaŀ. Det engelske navnet Tsetsaut er en anglifisering av [tsʼətsʼaut], «de fra innlandet», og ble brukt av Gitxsan og Nisga'a til å omtale atabhaskisk-talende folk nord og øst for dem, deriblant Tsetsaut, Tahltan og Sekani.


== Referanser ==
Liiga 2019/20

Liiga 2019/20 var den 45. sesongen av Liiga. Kärpät vant grunnserien. Sluttspillet ble avlyst grunnet koronaviruspandemien.


== Sluttspillet avlyst ==
Grunnspillets siste serierunde og det planlagte påfølgende sluttspillet ble avlyst grunnet koronaviruspandemien.


== Tabellen ==


== Lagene ==


== Referanser ==
Liiga 2020/21

Liiga 2020/21 var den 46. sesongen av Liiga, som er den øverste divisjonen i finsk ishockey. Lukko vant både grunnserien og sluttspillet.


== Tabellen ==

Kilde: liiga.fi


== Lagene ==


== Sluttspillet ==


== Referanser ==
Qatar ExxonMobil Open 2020

Qatar ExxonMobil Open 2020 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2020 som fant sted i Doha i Qatar fra 6. til 11. januar 2020.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på hardcourt.


== Vinnere ==


=== Singel menn ===
 Andrey Rublev slo  Corentin Moutet, 6–2, 7–6(7–3)


=== Dobbel menn ===
 Rohan Bopanna /  Wesley Koolhof slo  Luke Bambridge /  Santiago González, 3–6, 6–2, [10–6]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Córdoba Open 2020

Córdoba Open 2020 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2020 som fant sted i Córdoba i Argentina fra 3. til 9. februar 2020.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på grus.


== Vinnere ==


=== Singel menn ===
 Cristian Garín slo  Diego Schwartzman, 2–6, 6–4, 6–0


=== Dobbel menn ===
 Marcelo Demoliner /  Matwé Middelkoop slo  Leonardo Mayer /  Andrés Molteni, 6–3, 7–6(7–4)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) 2020 Cordoba Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons