jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
EM i bryting 1985

EM i bryting 1985 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Leipzig i Øst-Tyskland i 1985.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1986

EM i bryting 1986 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Athen i Hellas i 1986.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1990

EM i bryting 1990 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Poznań i Polen i 1990.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
16. serierunde i Eliteserien 2018

16. runde i Eliteserien i fotball for menn 2018 ble spilt mellom lørdag 7. juli og mandag 9. juli 2018.


== Kampfakta ==
Lørdag 7. juli

Søndag 8. juli

Mandag 9. juli


== Referanser ==
EM i bryting 1966

EM i bryting 1966 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Essen og Karlsruhe i 1990.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1967

EM i bryting 1967 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Minsk og Istanbul i 1967.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1968

EM i bryting 1968 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Västerås og Skopje i 1968.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1969

EM i bryting 1969 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Modena og Sofia i 1969.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1973

EM i bryting 1973 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Helsingfors og Lausanne i 1973.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1978

EM i bryting 1978 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Sofia i 1978.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1981

EM i bryting 1981 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Łódź og Gøteborg i 1981.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1987

EM i bryting 1987 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Tammerfors og Veliko Tărnovo i 1987.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i bryting 1988

EM i bryting 1988 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Kolbotn, Manchester og Dijon i 1988.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Ellen Winther Lembourn

Ellen Winther Lembourn ( født Sørensen 11. august 1933 i Aarhus, død 13. august 2011 i København) var en dansk operasanger (sopran) og skuespiller.


== Bakgrunn ==
Hun var datter av kjøpmannen Laurits Sørensen og hans kone Esther. Ellen Winthers søster er utdannet fiolinist og har vært ansatt i Det Kongelige Kapel.
Hun ble utdannet som musikkpedagog fra Jydsk Musikakademi i 1955 og to år senere fra Det Kongelige Teater som operasanger. Samme år debuterte hun som Cherubino i Figaros Bryllup.
I perioden 1957–1987 var hun ansatt som operasanger ved Det kongelige Teater, der hun også hadde flere roller i skuespill. Parallelt med dette hadde hun flere gjesteopptredener blant annet ved Den Jyske Opera og i 1964 ved operaen i Kiel. I de første årene av karrieren sang hun en rette subretteroller, hvor hun både hadde stemme og utseende til ungpikefaget. Senere fikk hun mulighet til å utfolde seg i koloraturfaget, blant annet som Adele i Flaggermusen og Violetta i La Traviata.
Med sitt allsidige sang- og skuespillertalent opparbeidet hun seg etter hvert et stort publikum, ikke minst gjennom sine mange opptredener i film og på tv (operettene Jomfruburet, Flaggermusen og Valsedrømmer), i revyer (Cirkusrevyen 1974) og musikaler som Sound of Music og Skaf mig en tenor.I 1962 vant hun Dansk Melodi Grand Prix med sangen «Vuggevise». I den internasjonale finalen i Luxembourg endte hun som nummer 10 av 16 deltakere.I tv-serien Matador spilte hun rollen som Minna Varnæs.
I 1968 mottok hun Elisabeth Dons Mindelegat og i 1996 Olaf Poulsens Mindelegat. 19. desember 1983 ble hun utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
Hun var fra 1960 til 1966 gift med pianisten John Winther, og paret fikk to barn. Fra 1973 til 1997 var hun gift med forfatteren og politikeren Hans Jørgen Lembourn inntil hans død i 1997.


== Filmografi ==
Tornerose – 1959, stemme
De sjove år – 1959
Landmandsliv – 1965
I den grønne skov – 1968
Sønnen fra Vingården – 1975
Kassen stemmer – 1976
Midt om natten – 1984
Kampen om den røde ko – 1987
Jydekompagniet – 1988
Min skygge – 1988, novellefilm
Kun en pige – 1995


=== Tv-produksjoner ===
Jomfruburet – 1959
Valsedrømmer – 1967
Flaggermusen – 1968
En nat i Venedig – 1969
Jul på Slottet – 1986
Barselstuen – 1976
Matador – 1978


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ellen Winther – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ellen Winther Lembourn på Internet Movie Database 
(sv) Ellen Winther Lembourn i Svensk Filmdatabas 
(da) Ellen Winther Lembourn på Filmdatabasen 
(da) Ellen Winther Lembourn på Filmdatabasen 
(da) Ellen Winther Lembourn på danskefilm.dk 
(da) Ellen Winther Lembourn på danskfilmogtv.dk 
(da) Ellen Winther Lembourn på Scope 
(en) Ellen Winther Lembourn hos The Movie Database 
(da) Ellen Winther Lembourn hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Ellen Winther Lembourn hos Behind The Voice Actors 
(en) Ellen Winther Lembourn på Discogs 
(en) Ellen Winther Lembourn på Discogs 
(en) Ellen Winther Lembourn på MusicBrainz 
(en) Ellen Winther Lembourn på MusicBrainz
EM i bryting 1989

EM i bryting 1989 (europamesterskapet i bryting) ble arrangert i Ankara og Uleåborg i 1989.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Seyhan (Adana)

Seyhan er en by med 797 563 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Karataş, sør for Çukurova, øst for Tarsus og vest for Yüreğir.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Seyhan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Yüreğir

Yüreğir er en by med 419 902 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Karataş, nordvest for Yumurtalık, sør for Sarıçam, øst for Seyhan og vest for Ceyhan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yüreğir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Çukurova (Adana)

Çukurova er en by med 362 351 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Seyhan, nordøst for Tarsus, sør for Karaisalı og vest for Sarıçam.


== Referanser ==
Karaisalı

Karaisalı er en by med 21 250 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Çukurova, sør for Aladağ, sørøst for Pozantı og vest for İmamoğlu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Karaisalı – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pozantı

Pozantı er en by med 19 362 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nordøst for Çamlıyayla, nordvest for Karaisalı, sør for Çamardı, sørøst for Ulukışla og vest for Aladağ.


== Referanser ==
Bjørn Tidmand

Bjørn Tidmand (født 24. januar 1940 i København) er en dansk popsanger som fikk sitt gjennombrudd som sanger i begynnelsen av 1960-årene. Siden har han vært en kjent sanger og artist i Danmark.


== Bakgrunn ==
Tidmand sang som ung i Københavns Drengekor, som da var ledet av Mogens Wöldike. Senere opptrådte han på Københavns restauranter og nattklubber. I 1957 hadde han sin første opptreden på fjernsyn, i programmet Soldaterstafetten, og samme år spilte han inn sin første plate, singelen «Seksten et halvt» – en dansk versjon av «Only Sixteen».I 1963 kom hans store gjennombrudd med sangen «Brænd mine breve», og samme år deltok han i Dansk Melodi Grand Prix med sangen «Amiga mia» som ble nummer to. Året etter vant han konkurransen med «Sangen om dig», og endte på en niendeplass på hjemmebane i Eurovision Song Contest 1964. Seieren gjorde ham til en av Danmarks mest populære sangere, og han ga ut nye hits som «Nu ta'r jeg til Dublin», «Du skal ikke gi' mig roser» og landeplagen «Lille sommerfugl».Bjørn Tidmand var ble også en gjenganger på Dansktoppen fra starten i 1968. Her fikk han en rekke slagere med sanger som «Når det bli'r sommer igen», «Mini-midi-maxi girl» og «Rosen er rød min ven». Da Dansktoppen ble lagt ned i 1977, hadde Tidmand rekorden med 30 sanger på listen og har på grunn av dette blitt omtalt som «kongen av Dansktoppen».

I 1970-årene var Bjørn Tidmand programleder i et tv-program sammen med Gustav Winckler, og i 1980-årene ga han ut flere sanger som ble hits i Danmark.
Siden 1960-årene har Bjørn Tidmand turnert Danmark rundt på større og mindre arrangementer, og han har vært konferansier i parkshow i Botanisk Have og i Tivoli Friheden i Aarhus. I 2016 debuterte han som foredragsholder for tegneren Storm P.s monolog «Sangforeningen Morgenrøden» på Frederiksberg Runddel.
Bjørn Tidmand var en rekke år medlem av Den Danske Frimurerorden, men meldte seg ut i 2010-årene. Han oppnådde 9. grad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bjørn Tidmand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bjørn Tidmand på Internet Movie Database 
(da) Bjørn Tidmand på Filmdatabasen 
(da) Bjørn Tidmand på danskefilm.dk 
(da) Bjørn Tidmand på danskfilmogtv.dk 
(en) Bjørn Tidmand hos The Movie Database 
(da) Bjørn Tidmand hos danskefilmstemmer.dk 
(en) Bjørn Tidmand på Discogs 
(en) Bjørn Tidmand på MusicBrainz 
(en) Bjørn Tidmand på Spotify 
Danskehitlister.dk Bjørn Tidmand på den danske hitlisten 1963–1977.
Sarıçam

Sarıçam er en by med 156 748 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Yüreğir, sørvest for İmamoğlu, øst for Seyhan og vest for Ceyhan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sarıçam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ekrem İmamoğlu

Ekrem İmamoğlu (født 4. juni 1970) er en tyrkisk politiker (Det republikanske folkepartiet, CHP) og ble i 2019 to ganger valgt til borgermester i Istanbul. CHP ble grunnlagt av Atatürk og har sekularisme som en av sine seks grunnleggende ideer. 
Han var borgermester i Istanbul fra 17. april til 6. mai 2019 da valget i mars 2019 (der han vant med en margin på bare 0,2 % eller 13.000 stemmer) ble underkjent av valgkommisjonen. Valgkommisjonen underkjente valget etter press fra landets president Recep Tayyip Erdoğan. Ved nytt valg 23. juni 2019 vant han med 54 % av stemmene mot Binali Yıldırım, AKPs kandidat, som fikk 45 %, dette utgjør en margin på 800.000 stemmer. Valgdeltakelsen var 85 %, mange innbyggere hadde utsatt eller avlyst sommerferien for å kunne delta i valget. CHP har tidligere bare oppnådd rundt 25 % av stemmene. Opp mot 3 millioner av stemmene var utenfor partiets vanlige velgerbase.Han fikk stemmer fra den kurdiske minoriteten der mange var misfornøyd med arrestasjon av kurdiske politikere og fra en del AKP-velgere fra arbeiderklassen som har følt konsekvensene av inflasjon på 20 %. Ved valget i 2019 var CHP i allianse med İYİ-partiet. Halkların Demokratik Partisi (HDP, det demokratiske folkepartiet), et kurdisk-dominert parti på venstresiden, unnlot å stille kandidat og oppfordret til å stemme på İmamoğlu. De tre partiene gjorde felles sak mot Recep Tayyip Erdoğans dominans i tyrkisk politikk. 

Før lokalvalget i mars 2019 var han en relativt ukjent politiker. Han begynte i lokalpolitikken i 2009 og i 2014 ble han ordfører i bydelen Beylikdüzü. Istanbul er Tyrkias største og viktigste by (med 31 % av Tyrkias BNP). İmamoğlu beskrives som den viktigste utfordrer til Recep Tayyip Erdoğans dominans. Erdoğan begynte selv karrieren som borgermester i Istanbul. İmamoğlus klare seier i valget var et stort nederlag for Erdoğan. Istanbul hadde inntil valget i 2019 vært dominert av islamistpartier i 25 år. Valgkommisjonens opphevelse av valgresultatet fra mars 2019 ble møtt av brede protester også internasjonalt. Abdullah Gül og Ahmet Davutoğlu, Erdoğans gamle forbundsfeller i AKP, overrasket med å kritisere valgkommisjonens beslutning som en «urett» og i strid med loven.Ifølge Sidsel Wold vant İmamoğlu mange velgere ved å legge bort kemalistenes vanlige elitistiske og nedlatende holdning overfor andre. Han unngikk også å krangle med Erdoğan og snakket heller om å løse byens problemer. Da Erdoğan forsøkte å fornærme İmamoğlu ved å kalle ham greker, trakk İmamoğlu bare skuldrene. İmamoğlu, som tilhører det sekularistiske CHP, besøkte flere moskeer, respekterte ramadan og sa «respekt for religion er respekt for menneskene som tror på Gud» (kemalistenes parti,som en grunnleggende ide). Religiøse tyrkere kunne tidligere ikke tenke seg å stemme på CHP.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(tr) Offisielt nettsted 
(en) Ekrem İmamoğlu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aladağ

Aladağ er en by med 16 333 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nordøst for İmamoğlu, nordvest for Karaisalı, sør for Yahyalı, sørvest for Feke og vest for Kozan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aladağ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Feke

Feke er en by med 17 033 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Kozan, nordøst for Aladağ, sør for Saimbeyli, sørøst for Yahyalı og vest for Onikişubat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Feke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Saimbeyli

Saimbeyli er en by med 15 239 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Adana. Den ligger nord for Feke, sør for Tufanbeyli, øst for Yahyalı og vest for Göksun.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Saimbeyli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ulukışla

Ulukışla er en by med 19 883 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Niğde. Den ligger nord for Çamlıyayla, sør for Bor, øst for Ereğli og vest for Pozantı.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Çamardı

Çamardı er en by med 12 773 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Niğde. Den ligger sørøst for Niğde og sørvest for Yahyalı.


== Referanser ==
Altunhisar

Altunhisar er en by med 13 350 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Niğde. Den ligger nordøst for Emirgazi, nordvest for Bor og vest for Niğde.


== Referanser ==
Çiftlik

Çiftlik er en by med 27 589 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Niğde. Den ligger nordvest for Niğde og Bor og sørøst for Güzelyurt.


== Referanser ==
Oslo Sommertid

Oslo Sommertid er en musikkfestival som arrangeres på Voldsløkka i Oslo. Det ble første gang arrangert i 2017. Boligforvalteren OBOS som er festivalens hovedpartner, og All Things Live er arrangør. I 2017 vant Oslo Sommertid «Årets beste kultur-event» i eventbransjens egen prisutdeling HSMAI Eventprisene.Med 55 000 betalende deltagere var Oslo Sommertid 2018 på Voldsløkka i Oslo per 2021 største biletterte konserten i Norge, hvor den amerikanske rapperen Eminem var headliner.I desember 2019 ble det annonsert at Oslo Sommertid i 2020 skulle utvides fra endagsfestival til todagersfestival. Den utgaven skulle egentlig avholdes 26. og 27. juni 2020, med Taylor Swift og Kendrick Lamar som headlinere på hver sin dag, men den ble avlyst pga. koronaviruspandemien i Norge.


== Tidspunkter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslo Sommertid Arkivert 8. juli 2018 hos Wayback Machine.
Kunståret 1596

Kunståret 1596 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1596.


== Malerier ==

Federico Barocci - Bebudelsen (Santa Maria degli Angeli, Assisi)
Caravaggio
Luttspilleren
Medusa (første versjon)
Annibale Carracci - Ercole al bivio ( Herkules' valg)


== Fødsler ==
13. januar - Jan van Goyen, nederlandsk landskapsmaler (død 1656)
2. februar - Jacob van Campen, nederlandsk kunstner og arkitekt innen den nederlandske gullalderen (død 1657)
april - Juan van der Hamen, spansk maler av stilleben (død 1631)
9. mai - Abraham van Diepenbeeck, nederlandsk kunstmaler av den flamske skolen (død 1675)
5. juni - Peter Wtewael, nederlandsk kunstmaler, sønn av Joachim Wtewael (død 1660)
1. oktober - Cesare Dandini, italiensk kunstmaler (død 1657)
5. oktober - Pieter van Mierevelt, maler innen den nederlandske gullalderen (død 1623)
1. november – Pietro da Cortona, pseudonym for Pietro Berettini, produktiv kunstner og arkitekt i høy-barokken (død 1669)
24. desember - Leonaert Bramer, nederlandsk kunstmaler (død 1674)
Paolo Biancucci, italiensk kunstmaler (død 1650)
Antonio Bisquert, spansk maler i barokken (død 1646)
Alessandro Casella, sveitsisk billedhugger og stukkatør (død 1657)
Obaku Dokuryu, japansk kalligrafer og kunstmaler (død 1672)
Andrea di Leone, italiensk maler av slagscener (død 1675)
Jacques Stella, fransk kunstmaler (død 1657)
Xiao Yuncong, kinesisk landskapsmaler, kalligrafer og poet under Ming-dynastiet (død 1673)
sannsynlig
Thomas de Keyser, nederlandsk kunstmaler og arkitekt (død 1667)
Antonio Catalani, italiensk kunstmaler i seinrenessansen og tidligbarokken (ukjent dødsår)
ca. 1596 - Jacob van Es, nederlandsk kunstmaler (død 1666)


== Dødsfall ==
10. juli - Alessandro Alberti, italiensk kunstmaler (født 1551)
20. desember - Paolo Fiammingo, flamsk kunstmaler (født ca. 1540)
Carletto Caliari, italiensk kunstmaler (født 1570)
Bernardino Contin, sveitsisk billedhugger og arkitekt (født 1530)
Hans Donauer, tysk kunstmaler (født ca. 1521)
George Gower, engelsk portrettmaler som ble sergeant-painter til dronning Elizabeth I (født 1540)
Daniel Heintz den eldre, sveitsisk arkitekt og billedhugger (født 1530-35)
Andrea di Mariotto del Minga, italiensk kunstmaler (født 1540)
Nicholas Francken of Herenthals, flamsk kunstmaler (ukjent fødselsår)
Taddeo Landini, italiensk billedhugger og arkitekt (født 1561)
Giuseppe Valeriano, italiensk kunstmaler, arkitekt og jesuitt (født 1526)
Dario Varotari den eldre, italiensk kunstmaler, billedhugger og arkitekt (født ca. 1539)
Pedro de Villegas Marmolejo, spansk billedhugger og kunstmaler (født 1519)
sannsynlig
Niccolò Circignani, italiensk kunstmaler i seinrenessansen eller manierismen (født 1517/1524)
Pellegrino Tibaldi, italiensk arkitekt, billedhugger og veggmaler i manierismen (født 1527)
ca. 1596 - Alessandro Scalzi, italiensk kunstmaler (fødselsår ukjent)
Represalie

En represalie er en gjengjeldelse eller hevn. Begrepet brukes særlig om hevnaksjoner mot en sivilbefolkning under en krig eller om straffetiltak fra en stat mot overgrep fra en annen stat.


== Ordbakgrunn ==
Selve ordet «represalie» er lånt via tysk fra middelalderlatin og betyr egentlig «det å ta tilbake (med vold) urettmessig ervervet gods». Den latinske grunnstammen reprehendere betyr «gripe og trekke tilbake».


== Folkeretten om bruken av represalier ==

I folkeretten betegner «represalier» reaksjoner og tiltak som en stat foretar for å gjengjelde en folkerettskrenkelse begått av en annen stat. Slike tiltak er også folkerettsstridige, men blir ansett som rettferdige på grunn av krenkelsen. Represaliene kan bare skje hvis rettskrenkelsen er virkelig, hvis staten som er utsatt, har prøvd å forhandle og hvis den har sendt advarsler. Etter Genèvekonvensjonene av 1949 er represalier mot sivilbefolkning, krigsfanger, sjuke og såra under krig vanligvis forbudt.


== Represalier i norsk historie ==
I Norge er straffereaksjoner mot sivile særlig knytta til den tyske okkupasjonen av landet under andre verdenskrig fra 1940 til 1945. Tyskernes tiltak mot uskyldige kom blant annet etter likvidasjoner, sabotasje og andre aksjoner fra motstandsfolk der ingen ble tatt og kunne bli stilt direkte til ansvar. Brutale og nådeløse avstraffelser mot fanger og mer eller mindre tilfeldige personer ble et mottrekk som effektivt skulle avskrekke fra ytterligere motstand. Likevel var nazistenes framferd mot befolkninga i Norge, som ble ansett som rasemessig verdifull, mindre hard enn gjengjeldelsene i mange andre okkuperte områder.


=== Tyske represalier mot nordmenn under andre verdenskrig ===
Lista viser noen kjente eksempler.

10. september 1941: Klubbformann Rolf Wickstrøm og LOs advokat Viggo Hansteen blir henretta som en reaksjon på melkestreiken blant arbeidere i Oslo.
7. oktober 1942: Ti sivile menn blir henretta i Trøndelag «som soning for flere sabotasjeforsøk» i Midt-Norge.
30. april 1942: I Telavåg blir 300 hus brent ned, kvinner og barn forflytta og 71 menn sendt til Sachsenhausen, hvorav 31 dør i fangenskapet, etter at kompani Linge har drept to Gestapo-menn i fiskeværet.
Februar 1945: 29 gisler blir henretta på Akershus festning etter at motstandsbevegelsen har likvidert «politigeneralen» Karl Marthinsen.


== Se også ==
Hevn
Retorsjon, juridisk begrep for «gjengjeldelse»
Straff
Kollektiv straff, straff som blir idømt slektninger av gjerningspersonene eller alle i den befolkningsgruppa de tilhører
Tvangsmidler
Portforbud, unntakstilstand, beslag, inndragning
Undertrykkelse
Sonoffer, offer som skal sone en annens ugjerninger
Sanksjon


== Referanser ==
British Open Brass Band Championships

British Open Brass Band Championships er en britisk musikkonkurranse for brassband. Konkurransen har blitt arrangert årlig siden den ble etablert i 1853, og er med det den musikkonkurransen for brassband som har vedvart lengst av de med kjent, repeterende format. Opprinnelig var konkurransen kjent under navnet Belle Vue Brass Band Contest.


=== Vinnere fra 2000 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
British Open Brass Band Championships Offisielle nettsider
Rolf Nyboe Nettum

Rolf Nyboe Nettum (født 17. juni 1919, død 20. januar 2010) var en norsk litteraturforsker og professor ved Universitetet i Oslo.


== Liv ==
Nettums foreldre ble skilt mens han var et lite barn. Han vokste opp sammen med moren og to søstre ved Sandvika. Som elev ved Stabekk høyere allmennskole ble han undervist av Johan Hertzberg. I ungdommen var han særlig interessert i Knut Hamsuns forfatterskap. Ved universitetet studerte han filologi, men etter krigen la han bort Hamsun og skrev i stedet en avhandling om Hans E. Kinck («En undersøkelse av Hans E. Kincks livssyn»). Han var en av studentene som ble fengslet i 1943 og sendt til fangeleiren Buchenwald i Tyskland. Her fikk han tuberkulose, og måtte etter hjemkomsten til Norge tilbringe høsten 1945 på Glittre sanatorium, før han kunne fortsette studiene. I 1949 ble han cand. mag. med tysk og historie som bifag.
Fra 1957 til 1966 var Nettum litteraturanmelder i Aftenposten. I 1970 fikk han doktorgraden for en avhandling om Knut Hamsun, Konflikt og visjon. Hovedtemaer i Knut Hamsuns forfatterskap. På 1970-tallet skrev han om 1890-tallet i Edvard Beyers norske litteraturhistorie.
Nettum ble ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Oslo i 1960. I 1983 ble han professor. Han gikk av i 1987.
En bibliografi over Nettums trykte skrifter ble utgitt i 2008.


== Utmerkelser ==
Nettum var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1979.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Otto Hageberg: «Minnetale over professor Rolf Nyboe Nettum», 10. juni 2010, ved DNVA
Felix Niedner

Felix Niedner (født 14. april 1859 i Halle an der Saale, død 19. august 1934 i Eberswalde) var en tysk lærer og skandinavist.


== Liv ==
Han studerte germanistikk ved Universitetet i Berlin og fikk doktorgraden hos Karl Müllenhoff i 1881. Fra 1883 til 1907 var han gymnaslærer ved Friedrichs-Gymnasium i Berlin.
Niedner er mest kjent for utgivelsen av den 24 bind store samlingen Sammlung Thule, som utkom på Eugen Diederichs' forlag i Jena fra 1911 til 1930. Samlingen besto av tyske oversettelser av nordisk middelalderlitteratur. Som utgiver samarbeidet Niedner med samtidige germanister og skandinavister, for eksempel Walter Baetke, Felix Genzmer, Paul Herrmann og Andreas Heusler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi ved Baltic Sea Library
Rudolf Meissner

Rudolf Meissner eller Meißner (født 3. februar 1862 i Glogau, død 27. oktober 1948 i Bonn) var en tysk medievist og professor ved Universitetet i Bonn.


== Liv ==
Meissner var sønn av en fabrikkeier og studerte klassisk og tysk filologi ved Universitetet i Göttingen fra 1880 til 1886. I 1896 fikk han habilitasjonen hos Gustav Roethe med en avhandling om Strengleikar. Fra 1896 til 1906 var han privatdosent i Göttingen, før han ble professor ved Universitetet i Königsberg. Fra 1913 til 1931 var han professor ved Universitetet i Bonn. Han fortsatte imidlertid å undervise etter at han var gått av, og etter andre verdenskrig ble han igjen professor fra 1946 til 1948.
Meissners forskningsfelt var tysk og skandinavisk middelalderlitteratur. Han utga avhandlinger om skaldediktning og nordiske middelalderlover. Dessuten var han opptatt av Henrik Ibsens forfatterskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bibliografi ved OPAC