jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
DeWangen-produksjoner

Claire de Wangen/ de Wangen-produksjoner lager scenekunst som fokuserer på det man kan kalle site immersive performance og stedsspesifisitet, og har vært en pionér for denne formen i Norge. 
Selve stedet er som oftest utgangspunktet, og danner grunnlaget for universet, karakterene og hendelsen. Hver forestilling søker etter nye innfallsvinkler og særegen dynamikk mellom sted, fiksjon og publikum, mellom teater og tilskuer.
deWangen-produksjoner ledes av Claire de Wangen (regi, manus, prod) og Morten Bendiksen (visuelt, teknisk og prod) og tilvirker forestillinger i tett samarbeid med øvrige medvirkende kunstnere; i ulik sammensetning fra prosjekt til prosjekt.


== Forestillinger ==
Light Specific, Hafrsfjord, Norge - 2001
Safety on Board, Black Box teater, Oslo, Norge - 2002
Popcorn Palace, Oslo, Norge - 2003
Drive In, Oslo, Norge - 2005
Visitours, Oslo, Norge-2006
Deichmans Komplott, Oslo, Norge - 2009
Messels Memorandum, Oslo, Norge - 2010
Osperheimkomplekset, Oslo, Norge -2011
Legemsarkivene, Kulturhistorisk museum, Norge - 2011
Trevi Gods Og Transport, Oslo, Norge - Høst 2011
Stasjon 75, Oslo, Norge - 2013
Esther Kirsch Tivoli, Oslo, Norge - 2014
Monstermuskelen, Oslo, Norge - 2015
Mikrobryologien, Oslo, Norge - 2016
Adresse Contoirs Bankett, Heimdal, Norge - 2017
Cortexnotatet, Oslo, Norge - 2017
Viste Beach Club, Randaberg, Norway - 2018
Emberbrigaden, Haugesund, Norge - 2018
Timekonsernet, Oslo, Norge - 2018
Something Just Like This, Oslo, Norge - 2018
Telos Tøyen, Oslo, Norge - Vår 2019
Sylvelinsporet, Oslo S, Norge - 2019
Oslo Kartwerk, Oslo, Norge - 2020
CenterU, Oslo, Norge - 2020
Luke 7, Keyserløkka, Norge - Vinter 2021
Etasje 3,7, Torshov, Norge, 2021
CHNUM, Munchmuseet, Norge - Vår 2021
Rom 11, Ulven, Norge - Høst 2021/Vår 2022
Somnanbul, Ulven, Norge - 2022
Shiemens, Linderud, Norge - 2022
Proxy Temp Team, Viken fylke-DKS-2022


== Eksterne lenker ==
deWangen-produksjoner Offisiell hjemmeside
Claire de Wangen Instagram-side
VM i basketball for menn 2002

VM i basketball for menn 2002 (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Indianapolis i USA i 2002.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
VM i basketball for menn 2014

VM i basketball for menn 2014 (verdensmesterskapet i basketball for menn) ble arrangert i Spania i 2014.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Neuwerk

Neuwerk [nɔɪ̯'vɛʁk] (nedertysk Neewark) er en tysk øy i sørøstlige del av Helgolandbukta, ved sørvestkysten av Elbens munning. Øya hører sammen med de ubebodde naboøyene til Scharhörn og Nigehörn, administrativt til delstaten Hamburg. Øyene utgjør bydelen Hamburg-Neuweek, under Bezirk Hamburg-Mitte. Neuwerk ligger ca 100 kilometer unna Hamburg sentrum og hadde i 2019 32 fastboende. Neuwerk, Scharhörn og Nigelhörn tilhører Nationalpark Hamburgisches Wattenmeer. Øya ligger 14 kilometer fra Cuxhaven.
Neuwerk har med korte avbrytelser tilhørt Hamburg i 700 år. Den utgjorde lenge et ytre kontrollpunkt for innseilingen til Hamburg. I 900 ble øya kjent som Nige Ooge, frisisk for den nye øya. I 1299 begynte byggingen av tårnet, som ble fullført i 1310. Fra dette tidspunkt ble øya kalt Nige Wark, oversatt fra frisisk til tysk med neues Werk (norsk: det nye anlegget).Fra ca. 1900 utviklet Neuwerk seg til et badested. I 1937 overlot Hamburg Cuxhaven og Neuwerk til Preussen, og mottok til gjengjeld Altona og Wilhelmsburg. I 1945 ble Neuwerk lagt til Niedersachsen, men i 1969 kom den tilbake til Hamburg.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Neuwerk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i sjumannsrugby 1993

VM i sjumannsrugby 1993 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Edinburgh i Skottland i 1993.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Porta Quirinalis

Porta Quirinalis var en byport gjennom den servianske mur i Roma.
Porten nevnes bare én gang i den antikke overlevering, av Sextus Pompeius Festus. Den stod ifølge ham på Quirinalhøyden, helt i nærheten av Quirinus' tempel.  Formodentlig var porten rett nord for tempelet, idet det der var en gate - som hadde et forløp som var nesten slik som dagens Via delle Quattro Fontane - somskar gjennombymuren. Noen rester er ikke blitt funnet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
Lawrence Richardson Jr.: A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Porta Salutaris

Die Porta Salutaris var en byport i Serviusmuren i Roma.
Den er oppkalt etter Salustempelet tett ved, som stod på collis Salutaris, en av de høyere punkter på Quirinalhøyden. Sannsynligvisbegynte her clivus Salutaris, en liten vei opp til tempelet, slik at porten skulle ha vært å finneumiddelbart sørvest for tempelet, sannsynligvis i øvre ende av dagens Via della Dataria.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
Lawrence Richardson Jr.: A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Porta Sanqualis

Porta Sanqualis var en byport gjennom den servianske mur i Roma.
Den har sitt navn etter det tempel til Sancus som lå tett ved oppe på Quirinalhøyden. Porten var ifølge Festus sør for tempelet på Collis Mucialis og var det sørligere av de fem porter gjennom Serviusmuren i dette området. I dette området er det bevart mange deler av bymuren så man kjenner godt til dens forløp.  Porta Sanqualis settes i forbindelse med murrester på Largo Magnanapoli.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, S. 20 (Neuausgabe. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 21).
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
Lawrence Richardson Jr.: A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
Arkeologiåret 1599

Arkeologiåret 1599 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1599.


== Dødsfall ==
17. april – Guido Panciroli, italiensk antikvar, historiker og jurist (død 1523)


== Referanser ==
VM i sjumannsrugby 1997

VM i sjumannsrugby 1997 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Hongkong i 1997.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Porta Fontinalis

Porta Fontinalis var en gammel byport gjennom Serviusmuren i Roma. Den er kjent fra kun litterære kilder og tre innskrifter..
I året 193 v. Kr. anla edilene Marcus Aemilius Lepidus og Lucius Aemilius Paullus en portikus fra porta Fontinalis til Mars-alteret på Campus Martius. Selv om det eneste man vet om dette alterets beliggenhet er at det var vest for Via Lata, lar det seg slutte at porten må ha vært nordvest for Kapitol et sted ved clivus Argentarius, der en gate løp fra Campus Martius til Forum Romanum. Manvet av Seriusmuren løp i dette området, og det antas alment at porta Fontinalis var del av muren her. 
Etter innskriftene å dømme stod porten fremdeles i keisertiden og var en kjent landemerke. Nøyaktig lar den seg ikke sikkert stedfeste, og arkeologiske funn har ikke vært til hjelp idet de kan like så godt skyldes andre hamle bygningsverker.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 414 (online).
Lawrence Richardson Jr.: A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD o.a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 307.
VM i sjumannsrugby 2001

VM i sjumannsrugby 2001 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Mar del Plata i Argentina i 2001.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
VM i sjumannsrugby 2005

VM i sjumannsrugby 2005 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Hongkong i 2005.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
VM i sjumannsrugby 2009

VM i sjumannsrugby 2009 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Dubai i De forente arabiske emirater i 2009.


== Sluttspill ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==
VM i sjumannsrugby 2013

VM i sjumannsrugby 2013 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i Moskva i Russland i 2013.


== Sluttspill ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==
VM i sjumannsrugby 2018

VM i sjumannsrugby 2018 (verdensmesterskapet sjumannsrugby) ble arrangert i San Francisco i USA i 2018.


== Sluttspill ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==
Porta Carmentalis

Porta Carmentalis var en dobbelport i den servianske mur i Roma. Den hadde sitt navn fra gudinnen eller nymfen Carmenta som det var en helligdom for rett ved, Helligdommen var til høyre når man gikk ut byporten.
De to buene i porten synes å ha stått i vinkel til hverandre, og de var kjent ved hvert sitt navn. 
Det var ytterst dumt å å gå ut gjennom Porta Scelerata, som skal ha fått navnet etter den militære katastrofe ved Cremera i 479 eller 478 f.Kr., siden de 306 fabii som døde der hadde marsjert ut den porten. Men Serviusmurene fantes ikke så tidlig. Så navnet har antagelig mer å gjøre med at man bragte lik ut herigjennom for å bringe dem til likbrenningsseremoniene på Campus Martius.Claudienes familigrav var utenfor Porta Carmentalis.Den andre porten ble kalt Porta Triumphalis. Ingen guvernør som vendte tilbake fra sin provins fikk gå inn gjennom den porten med mindre han var blitt tilkjent en triumf. 
Rutinen må da ha vært å gå inn gjennom Porta Scelerata, og ut Porta Triumphalis. Begravelsesprosesjoner reverserte den vanlige trafikkflyt gjennom Scelerata, likesom triumfinntog gjorde det for Triumphalis. Augustus ble gitt den særlige æresbevisning ved det at hans begravelsesprosesjon fikk toge ut gjennom Triumphalis.Templene til Mater Matuta og Fortuna var nær ved. Carmentalisporten ble ombygd av Domitian, og toppet med en skulpturgruppe med en triumfvogn trukket av elefanter. Porten er gjengitt i et relieff datert til Marcus Aurelius' tid.Vicus Iugarius delte seg rett før dem kom til Porta Carmentalis, med en gren mot høyre gjennom Forum Holitorium fra foten av Kapitol, og den andre gjennom Forum Boarium til munningen av Cloaca Maxima ved Tiberen. Porta Carmentalis' nøyaktige beliggenhet er uklar, til tross for de mange utgravninger i området siden 1930-årene. Livius nevner at Porta Carmentalis var der det i 307 f.Kr. var en rituell prosesjon dom del av soningsofrene for Juno. To hvite kuer ble ført fra Apollotempelet gjennom Carmentalis og langs Vicus Iugarius til  Forum.


== Referanser ==
Takstolpe

Takstolper er de vertikale eller nær vertikale stolpene som holder oppe taket på en bil, og navngis henholdsvis A, B, C eller (i større biler) D-stolper, navngitt forfra og bakover.
Den konsekvente navngivelsen gjør at takstolpene kan brukes som en felles referanse på tvers av bilmerker og -modeller. For eksempel bruker redningspersonell navngiving av takstolpene for å lette kommunikasjonen når de skal skjære opp havarerte kjøretøy for å redde ut passasjerer.


== Se også ==
Vindusfilm


== Referanser ==
Bergmanden

Bergmanden er linjeforeningsavisen til Bergstuderendes Forening hos NTNU i Trondheim. Avisen ble opprettet i 1989 for å fange kjernen i bergkulturen, og dette jobbes fortsatt aktivt for den dag i dag. I Bergmanden er det både intervjuer, reportasjer og bilder, og hele linjeforeningen bidrar med det de selv måtte ønske å bidra med til avisen. De som har hovedansvaret for drift, redigering og trykking av Bergmanden er komiteen ved navn Redaksjonen.
Epipleurus

Epipleurus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små (ca. 4 millimeter), nokså brede, brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Antennene er kraftige og sagtakkede, nær halve kroppslengden. Pronotum er bredere enn langt, rundet med uttrukne bakhjørner, fint punktert og blankt. Dekkvingene er nokså jevnbrede, kraftig punkterte med fine lengdestriper.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
Slekten Epipleurus Fleutiaux, 1928
Epipleurus coomani Fleutiaux, 1928


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Epipleurus sp. fra Borneo
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Anabolodes

Anabolodes er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Anabolodes Strand, 1928
Anabolodes mirus (Bonvouloir, 1871)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anabolodes i Global Biodiversity Information Facility
Insulanus

Insulanus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 12 millimeter), svært lang og smal, sylindrisk råtevedbille. Hode og pronotum er rødbrune, dekkvingene matt svarte. Oversiden er kledt med ganske korte, oppstående hår. Hodet er kort og bredt. Antennene mangler hos typeeksemplaret. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet, nær dobbelt så langt som bredt, med noe tilbaketrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. Beina er temmelig korte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Echthrogasterini Cobos, 1964 (usikker plassering)
Slekten Insulanus Fleutiaux, 1932Insulanus angustus Fleutiaux, 1932


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Neomathion

Neomathion er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utbredelse ==
Slekten er hovedsakelig utbredt i den neotropiske økosonen, men forekommer også i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien linderåtevedbiller (Macraulacinae) Fleutiaux, 1922
Stammen Nematodini Leiter, 1976
Slekten Neomathion Fleutiaux, 1930
Neomathion anxium (Bonvouloir, 1875) - Mexico, Fransk Guyana
Neomathion australianus Cobos, 1964 - Australia
Neomathion foveicollis (Bonvouloir, 1875) - Brasil
Neomathion intrusum (Horn, 1890) - Mexico, Nicaragua
Neomathion leprieuri (Laporte de Castelnau, 1835) - vidt utbredt fra Mexico til Peru, også Cuba
Neomathion steinheili (Bonvouloir, 1875) - Colombia


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Neomathion [1]
(en) Neomathion i Global Biodiversity Information Facility
Live At Kabuso

Live At Kabuso er et musikkalbum med Ole Amund Gjersvik Trio fra 2020.
Det er en liveinnspilling fra Kabuso kunsthus i Øystese, og ble innspilt 8. november 2019.
Musikken er produsert av Ole Amund Gjersvik for Acoustic Records.


== Musikere ==
Ole Amund Gjersvik: kontrabass
Anders Olav Ese: gitar
Stian Villanger: trommer


== Sporliste ==
«Summertime» (George Gershwin)
«Bluesette» (Toots Thielemans)
«Nardis» (Miles Davis)
«Solar» (Miles Davis)
«Alice In Wonderland» (Sammy Fain)
«Stella By Starlight» (Victor Young)
Helga Fretheim

Helga Fretheim (født Høyer-Ellefsen 4. april 1875 i Kristiania, død 1. september 1954 i Oslo) var en norsk forfatter.


== Familie ==
Helga Fretheim var datter av overrettsassessor Hans Peter Krag Ellefsen og Fredrikke Charlotte Høyer. Hun ble 29. oktober 1901 gift i Kristiania med sogneprest, lærer og Venstre-politiker Thorstein Fretheim (1867-1927). Ekteskapet var barnløst.


== Liv og virke ==
Helga Fretheim ble i 1894 uteksaminert fra Kristiania Handelsgymnasium, før hun en periode var ansatt hos entreprenørfirmaet Høyer-Ellefsen, et selskap som ble grunnlagt av hennes bror Sigurd.Helga Fretheim skrev i flere år litterære småstykker under psevdonymet Lillemor Prestefrue.
Etter ektemannens bortgang i 1927 skrev hun utga bøker hvor hun brakte med seg erfaringene fra livet som prestefrue på landsbygden. Hun debuterte i 1928 med Dalen bakom fjellet, hvor flere av fortellingene av Lillemor Prestefrue inngår. Historiene er inspirert av Engerdal, hvor ektemannen var prest i perioden 1903-1909.Sammen med Julie Enger stiftet Helga Fretheim i 1915 barneforeningen Maigull på Årnes.


== Bibliografi ==
1928: Dalen bakom fjellet, Lutherstiftelsen
1930: Simen postmann – og andre fortellinger, Lutherstiftelsen
1934: Fra prestegård og lave stuer, Lutherstiftelsen


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 71-72. ISBN 8257900109.
Elisabeth Maråk Støle

Elisabeth Maråk Støle (født 5. desember 1968) er siviløkonom med styre- og ledererfaring fra internasjonale industri- og IT-konsern, som SCA, Telenor, Jotun og SafeRoad. Fra 2018 til februar 2021 var hun, som administrerende direktør og konsernsjef i NORCE Norwegian Research Center AS, ansvarlig for å fusjonere flere selskaper inn i et nytt konsern(NORCE). Støle har jobbet i private, offentlige og statlige selskaper, samt deltatt i en offentlig utredning for Justis- og Beredskapsdepartementet.
Hun er nå bl.a. styremedlem i Folketrygdfondet og i Forskningsrådets porteføljestyre for energi, transport og lavutslipp. Hun har tidligere hatt styreverv i selskaper som Sparebanken Møre, Prototech AS, Gexcon AS, Tafjord Marked AS, SIVA SF, Vestlandshus AS, NHO M&R.


== Utdanning ==
Støle er utdannet siviløkonom fra University of Strathclyde. Hun har en Executive Master i ledelse fra BI, samt etterutdanning gjennom ulike kurs, som verdiskapende styrer ved Harvard Business School.


== Karriere ==


=== Arbeid ===
Støle startet sin karriere som skandinavisk management trainee i SCA Group i 1993, og hadde ulike lederroller (salgsdirektør, produktsjef, etc) i sine seks år i selskapet. Fra 1999 til 2002 var Støle markedsdirektør for ulike selskaper og enheter i Telenor. I 2002 til 2008 var hun global kommunikasjonsdirektør i Jotun. Deretter bidro hun som direktør for kommunikasjon og virksomhetsutvikling i konsernledelsen med å etablere SafeRoad de neste fem årene. Fra 2013 til 2018 var Støle administrerende direktør for Møreforsking, før hun i 2018 overtok ansvaret for å fusjonere syv forsknings- og innovasjonsselskaper som administrerende direktør og konsernsjef i nyetablerte aksjeselskapet og konsernet Norwegian Research Center AS (NORCE). De syv selskapene hadde da en samlet omsetning på 1,4 mrd NOK.


=== Styre og komiteer ===
Støle har mange års styreerfaring fra privat og offentlig sektor. Hun er i dag styremedlem i Folketrygdfondet og i Forskningsrådets porteføljestyre for energi, transport og lavutslipp.  
Støle har tidligere vært styreleder i Gexcon AS, Prototech AS, SIVA SF, Hatlehols AS (2017), UNI Polytech AS og NTNU Ocean Training, samt styremedlem iblant annet  NTNU Technology Transfer AS, Sparebanken Møre, Tafjord Marked AS, Vestlandshus AS,  NCE Legasea, Tafjord Marked AS, Vest Norges Brusselkontor og Sunnmørsposten konsernet.
Støle var medlem av det regjeringsoppnevnte utvalget (NOU), som utredet og foreslo framtidig organisering av politiets særorganer og nasjonale beredskapsressurser i 2016-2017.Fra 2014 til 2016 var hun medlem av programkomiteen til Forskningsrådets VRI (Virkemidler for regional FoU og innovasjon).


== Referanser ==
Liste over ordførere i Midsund

Liste over ordførere i Midsund. Midsund kommune ble opprettet 1. januar 1965 ved sammenslutningen av gamle Sør-Aukra kommune med sørlige del av Midøya og naboøya Dryna, som var en del av Vatne kommune.  Den 1. januar 2020 ble Midsund slått sammen med Molde kommune.


== Referanser ==
Ulrik Erik Grape Wiig

Ulrik Erik Grape Wiig (født 20. juli 1864 i Kistrand, død 6. november 1938 i Bergen) var en norsk fisker og politiker for Det norske Arbeiderparti.Wiig vokste opp på handelsstedet Havøysund i Vest-Finnmark, der faren var faktor (= stedlig leder). Etter noe utdanning, dels ved privatlærer, dels på offentlig skole i Tromsø, blei Wiig ansatt hos faren og arbeidde der noen år. I 1885 kjøpte han gården Vandholmen i Måsøy. Her hadde han noen dyr og dreiv ellers fiske. I 1910 flytta han til Gjesvær og fortsatte som fisker. Han var i rundt førti år takstmann for Hypotekbanken knytta til lån på seil- og motorbåter. Sine siste leveår bodde han i Fana.Wiig var medlem i Måsøy herredsstyre i om lag 20 år.Han satt på Stortinget i perioden 1916–1918, valgt fra Vestfinmarken krets i Finmarkens amt. Han var medlem av protokollkomiteen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ulrik Erik Grape Wiig hos Norsk senter for forskningsdata
Simone Origone

Simone Origone (født 8. november 1979) er en italiensk skiløper som konkurrerer i speedskiing.
Fra 1995 til 1999 konkurrerte han i alpin skiidrett, og gikk deretter over til å konkurrere i speedskiing, der han debuterte i verdenscupen 6. mars 2004. Han har vunnet verdenscupen i speedskiing sammenlagt i årene 2004–2007, 2009–2011, 2013, 2016, 2018–2020 og 2022. Han ble verdensmester i 2005, 2007, 2009, 2011, 2013 og 2019. Origone hadde verdensrekorden i speedskiing, først på 	251,397 km/t fra 2006, så 252,454 km/t fra 2014 og på 252,632 km/t fra 3. april 2015. Simone Origones rekord sto til 26. mars 2016 da den ble slått av hans bror Ivan Origone som kjørte på ny rekord 252,958 km/t.


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simone Origone – FIS (alpint) 
(en) Simone Origone – FIS (speedskiing)
Horacio Zeballos

Horacio Zeballos (født 27. april 1985 i Mar del Plata) er en argentinsk profesjonell tennisspiller.
Han har vunnet én tittel på ATP-touren og har en 4. runde i French Open som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Horacio Zeballos – Olympics.com 
(en) Horacio Zeballos – Olympic.org 
(en) Horacio Zeballos – Olympedia 
(en) Horacio Zeballos – ATP-touren 
(en) Horacio Zeballos – ITF Tennis 
(en) Horacio Zeballos – Davis-cupen
Úrvalsdeild 2020

Úrvalsdeild 2020 var den øverste ligaen i islandsk herrefotball 2020. Serien startet 13. juni 2020 og ble avlyst fire serierunder før slutt 30. oktober 2020 på grunn av økende smittetall i Koronaviruspandemien.  Valur ble kåret til seriemestere, mens Grótta og Fjölnir rykket ned til 1. delid.


== Tabell ==


== Resultattabell ==


== Referanser ==
Arkeologiåret 1670

Arkeologiåret 1670 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1670.


== Dødsfall ==
Ca. 1671 – Dubhaltach Mac Fhirbhisigh, irsk antikvar og historiker (født ca. 1600)


== Referanser ==