Walter Berry

Walter Berry (8. april 1929 - 27. oktober 2000) var en østerriksk lyrisk bass-baryton som nøt en fremtredende karriere innen opera. Han har blitt sitert som en av flere eksemplariske operatiske bass-barytoner av sin tid.


== Biografi ==
Walter Berry ble født i Wien. Han studerte sang ved musikkakademiet i Wien og debuterte på scenen ved Wiener Staatsoper i 1947. Han ble fast medlem av selskapet i 1950, og ble med dette ensemblet hele sin karriere, selv om han foretok hyppige gjesteopptredener andre steder i Europa og i Storbritannia.I 1952 gjorde Berry sin første opptreden ved Salzburg-festivalen, hvor han deretter opptrådte regelmessig. Mens han var i Salzburg, samarbeidet han med Herbert von Karajan som dirigerte Wiener Philharmoniker i en produksjon av Wolfgang Amadeus Mozarts opera Don Giovanni med Leontyne Price og Elisabeth Schwarzkopf. Mens han dukket opp i Wien og Salzburg tolket han et omfattende operarepertoar som inneholdt over hundre roller. Han fikk stor ros for sine tolkninger av Franz Schuberts lieder samt sanger av Gustav Mahler. Inkludert blant hans anerkjente gjengivelser av sakrale verk var: Johann Sebastian Bachs "pasjoner" og Ludwig van Beethovens Missa Solemnis.Han gjorde mange minneverdige opptredener ved Metropolitan Opera i New York City på 1960- og 1970-tallet i roller som Barak i Die Frau ohne Schatten, Telramund i Lohengrin, Wotan i Die Walküre, Baron Ochs i Der Rosenkavalier, Don Pizarro i Fidelio, Don Alfonso in Così fan tutte, musikkmesteren i Ariadne auf Naxos og Leporello i Don Giovanni. Han sang sin siste Barak den 18. november 1984.Berrys andre signaturroller inkluderte: Papageno i Mozarts Tryllefløyten, Figaro i Mozarts Figaros bryllup og Blåskjegg i Béla Bartóks Ridder Blåskjeggs borg. Han var også en kjent tolker av lieder og ble ofte akkompagnert under konserter av den tyske pianisten Sebastian Peschko. Berry dukket også opp i korverk. Å opptre i lette operetter, spesielt Die Fledermaus, var en av hans gleder. Utrolig nok dukket Berry aldri opp i London i rollen som han kanskje ble nærmest knyttet til, Papageno, til tross for en operakarriere som strakte seg over mer enn 40 år.
Walter Berry giftet seg med den ledende mezzosopranen Christa Ludwig i 1957 og samarbeidet med henne både på scenen og i flere innspillinger. Paret ble skilt i 1970.Walter Berry døde i 2000 i en alder av 71 år i Wien etter et hjerteinfarkt. Han ble gravlagt på Heiligenstädter Friedhof kirkegård (del A, gruppe 1, nummer 263) i Wien.


== Innspillinger ==
Berry var en produktiv innspillingskunstner og deltok i mange anerkjente operainnspillinger, inkludert de klassiske Otto Klemperer-innspillingene av Tryllefløyten (som Papageno) og Fidelio (som Don Pizarro), begge for EMI Records. Han spilte også inn Johann Sebastian Bachs sakrale oratorium Matteuspasjonen for Columbia Records med Otto Klemperer og Philharmonia Orchestra i 1961 og flere år senere for Deutsche Grammophon med Herbert von Karajan og Berlinfilharmonien i 1972.
Blant hans innspilte forestillinger er også: Béla Bartóks Ridder Blåskjeggs borg (London Records), Beethovens Missa solemnis (Deutsche Grammophon), Joseph Haydns Skapelsen (Deutsche Grammophon), Mozarts Cosi Fan Tutte og Figaros bryllup (begge EMI) samt Mozarts Bastien und Bastienne (Philips).Kritikere ved magasinet Billboard bemerket at hans samarbeid med kona Christa Ludwig i en innspilling av Bartóks Ridder Blåskjeggs borg ble levert med dramatisk kraft og styrke. I 1967 berømmet Billboards kritikere også innspillingen hans med Ludwig av scener fra Richard Strauss Elektra, Die Frau ohne Schatten og Der Rosenkavalier utgitt i USA på RCA Victrola-etiketten, som fremragende og verdig Strauss beste tradisjoner. Berrys definitive innspillinger har gitt ham utmerkelsen av å bli sitert som en av de virkelig eksemplariske bass-barytonene og bassene innen opera.Berry spilte inn på DVD som Don Pizarro, overfor Ludwig, James King og Josef Greindl; og som Papageno med Pilar Lorengar som Pamina; også som Leporello overfor Dietrich Fischer-Dieskau i tittelrollen og Josef Greindl, i en forestilling på tysk av Don Giovanni.


== Utvalgt diskografi ==
Bartók: Ridder Blåskjeggs borg – Blåskjegg, dirigent: István Kertész (Decca 1965)
Beethoven: Fidelio – Don Pizarro, dirigent: Otto Klemperer (EMI 1961)
Berg: Wozzeck – titelrolle, dirigent: Pierre Boulez (CBS 1963)
Händel: Giulio Cesare in Egitto – Julius Cæsar, dirigent: Ferdinand Leitner (BR 1965)
Humperdinck: Hänsel und Gretel – Besenbinder Peter, dirigent: Georg Solti (Decca 1978)
Korngold: Violanta – Simone Trovai, dirigent: Marek Janowski (CBS 1979)
Mozart:
Le nozze di Figaro – Figaro, dirigent: Karl Böhm (Philips 1955)
Le nozze di Figaro  – Figaro, dirigent: Otmar Suitner (BERLIN CLASSICS 1966)
Don Giovanni – Masetto, dirigent: Josef Krips (Decca 1955)
Don Giovanni – Leporello, dirigent: Otto Klemperer (EMI 1966)
Don Giovanni – Leporello, dirigent: Karl Böhm (Deutsche Grammophon; life, Salzburg 1977)
Così fan tutte – Don Alfonso, dirigent: Karl Böhm (EMI 1962)
Die Zauberflöte – Papageno, dirigent: Otto Klemperer (EMI 1964)
Die Zauberflöte – Papageno, dirigent: Wolfgang Sawallisch (EMI 1972)
Strauss:
Der Rosenkavalier – Polizeikommissar, dirigent: Erich Kleiber (Decca 1954)
Der Rosenkavalier – Ochs auf Lerchenau, dirigent: Leonard Bernstein (CBS 1971)
Ariadne auf Naxos – Musiklehrer & Harlekin, dirigent: Erich Leinsdorf (Decca 1958)
Ariadne auf Naxos – Musiklehrer, dirigent: Georg Solti (Decca 1979)
Die Frau ohne Schatten – Barak, dirigent: Herbert von Karajan (Deutsche Grammophon; live, Wien 1964)
Strauss d.y.:
Arabella – Graf Waldner, dirigent: Wolfgang Sawallisch (Orfeo 1988)
Die Fledermaus – Dr. Falke, dirigent: Herbert von Karajan (Decca 1960)
Der Zigeunerbaron – Kálmán Zsupán, dirigent: Willi Boskovsky (EMI 1987)
Verdi: Aida - Il Re, in deutscher Sprache: Leonora Lafayette (Aida), Josef Gostic (Radames), Georgine von Milinkovic (Amneris), Ferdinand Frantz (Amonasro), Gottlob Frick (Ramfis), Walter Berry (Il Re), Karl Ostertag (Bote), Elisabeth Lindermeier (Tempelsängerin), Chor und Orchester des Bayerischen Rundfunks München, Clemens Krauss (dirigent), 1953 (2005 AfHO/Line Music GmbH - Cantus Classics 2005)
Wagner: Tristan und Isolde – Kurwenal, dirigent: Herbert von Karajan (EMI 1971/1972)


== Litteratur ==
Elisabeth Birnbaum: Walter Berry. Die Biografie Mit Grußwort von Marcel Prawy und Dietrich Fischer-Dieskau. Berlin : Henschel, 2001. – ISBN 3-89487-379-5Peter Gammond: The Illustrated Encyclopedia of Recorded Opera. Salamander Books, 1979.
Richard Miller: Securing Baritone, Bsss-Baritone and Bass Voices. Oxford University Press, New York, 2008.
Dorottya Fabian: Bach Performance Practice 1945–1975 – A Comprehensive Review of Sound Recordings and Literature. Routledge, New York, 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Berry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walter Berry på Internet Movie Database 
(en) Walter Berry på AllMovie 
(en) Walter Berry hos The Movie Database 
(en) Walter Berry på Discogs 
(en) Walter Berry på MusicBrainz 
(en) Walter Berry på AllMusic 
(en) Walter Berry hos Bach Cantatas
(de) Verk av og om Walter Berry i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Walter Berry i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO). 9. September 2020.
(en) Intervju med Walter Berry, 14. juni 1985
(de) Interviews, Radiobeiträge und Aufnahmen mit Walter Berry im Online-Archiv der Österreichischen Mediathek