jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bernt Mortensøn Orning

Bernt Mortensøn Orning (Grønvold) (født ca. 1684 i Vatne i nåværende Vestland, død 24. juni 1729 i Christiania) (Oslo) var en dansk-norsk oberstløytnant.


== Familie ==
Han var sønn av sekondløytnant Morten Marthinus Haagensen Grønvold og Else Elisabeth Orning. Han var gift to ganger. Det første ekteskapet inngikk han den 14. mars 1705, med Anna Lange. Med henne fikk han ti barn. Hun døde den 13. april 1725. Bernt Mortensøn Orning inngikk sitt andre ekteskap den 5. april 1727. Hans andre hustru het Birgitte von Heidemarch. Med henne fikk han to barn.


== Militær karriere ==
Han var fenrik i Ungarn 22. april 1706, og ble løytnant 29. juli 1707. Regimentet kom tilbake til Danmark i 1709. Han ble kaptein i Vølchersahms dragoner den 23. mai 1710. Den 3. juli 1716 ble han forfremmet til major, og den 16. juli 1725 ble han forfremmet til oberstløytnant.Han var ved folketellingen i 1701 offiser i Aggerhus Regiment, som var forlagt på Akershus festning. I folketellingen står han imidlert som bosatt på Høiland på Stord.
I 1704 var han i kongens tjeneste på Kongsvinger. Han var da oppført som bosatt på Nedre Aaland på Stord.


== Historiske kilder ==
Fr. Grønvold har i 'Slægts-Krøniker' 1500-1800 (Christiania 1924) skrevet (bind I, side 160-169) om 'Obrist-Lieutenant ved Dragonerne Bernt Orning (og hans Efterkommere)', og gjengir også kopi av et maleri som angivelig er av denne mannen.
I boken gjengis det utdrag fra flere dokumenter, bl.a. et dokument datert 9. juli 1729 om oppnevnelse av skiftekommissærer i dødsboet.


== Referanser ==
Hydrocanthus

Hydrocanthus er en slekt av biller som ligner vannkalver.


== Utseende ==
Små 4-5 millimeter), ovale, gjerne mørkt rødlige biller, de ligner mye på vannkalver, men kan skilles fra disse på at kroppen er nokså høyt hvelvet (vannkalvene er temmelig flate) og bredest foran midten (hos vannkalvene er kroppen vanligvis bredest i eller bak midten, eller de er jevnbrede). Antennene er nokså korte, ofte mer eller mindre fortykkede. Pronotum er ofte rødt.


== Levevis ==
De er rovdyr som lever i vann, og noen av artene er raske svømmere, andre ikke så gode. Noen av artene graver i bunnmudder og bredden av vannet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-, Mellom- og Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
En rekke arter fra den Gamle verden som før ble regnet til denne slekten blir nå plassert i Sternocanthus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Familien Hornvannkalver, Noteridae
Slekten Hydrocanthus Say, 1823
Hydrocanthus advena Sharp, 1882
Hydrocanthus ancus Guignot, 1942
Hydrocanthus atripennis Say, 1830
Hydrocanthus debilis Sharp, 1882
Hydrocanthus fasciatus Steinheil, 1869
Hydrocanthus guignoti Young, 1985
Hydrocanthus iricolor Say, 1823
Hydrocanthus levigatus (Brullé, 1837)
Hydrocanthus marmoratus Sharp, 1882
Hydrocanthus oblongus Sharp, 1882
Hydrocanthus occidentalis Young, 1985
Hydrocanthus pallisteri Young, 1985
Hydrocanthus paraguayensis Zimmermann, 1928
Hydrocanthus regius Young, 1953
Hydrocanthus sharpi Zimmermann, 1928
Hydrocanthus socius R.F.Sahlberg, 1844
Hydrocanthus zimmermanni Guimarães, Ferreira & Miller, 2018


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Hydrocanthus i Encyclopedia of Life 
(en) Hydrocanthus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hydrocanthus hos Fossilworks 
(en) Hydrocanthus hos ITIS 
(en) Hydrocanthus hos NCBI 
(en) Kategori:Hydrocanthus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hydrocanthus – detaljert informasjon på Wikispecies
Morten Marthinus Haagensen Grønvold

Morten Marthinus Haagensen Grønvold (født i 1650 på Stord, død ca 1717 på Orninggard på Stord), var en norsk fenrik og senere sekondløytnant i den dansk-norske hæren.


== Ekteskap ==
Han var gift med Else Elisabeth Berntsdatter Orning. De fikk åtte barn sammen, blant andre oberstløytnant Bernt Mortensøn Orning.


== Orninggard ==
Ekteparet var de siste i familien som bodde på Orninggård på Stord i Vestland. Grønvold måtte imidlertid ta opp lån med gården som pant, og i 1710 skjøtet han den over til Severin Seehusen, som senere ble adlet under navnet 'Av Svanenhjelm'. Mens Severin eide gården bodde dee leilendinger på den, Severin bodde altså ikke der selv, men eide gården som et investeringsobjekt.


== Militær karriere ==
Han var fenrik ved Bergenhus nasjonale infanteriregiment fra 7. april til 30. september 1679, da Gyldenløvefeiden var slutt og hæren ble oppløst.
Han ble senere på nytt oppført ved samme regiments Søndre Søndhordlenske kompani, og stod siden der som fenrik til 10. oktober 1699. Etter dette blir navnet hans ikke lenger oppført i journalene, uten at de historiske kildene har noen merknader om årsaken.
Han ble forfremmet til sekondløytnant.


== Omtale i historiske kilder ==
Han står nevnt i Tingbok 1.A.27, 1705 for Sunnhordland, 90b:...Sl: welbr: Berent Orning, hans effter latte Encke frue og deris bør/n, dog har bemelte Encke Frue Frue Ziselle (Juel)l og hendes 2de døttre Mend Hr: Liut: Daniel Anderse/n (og) Monss: Fendrich Morten Grønvold dend 18 Octobr: 1699 ofver draget sam/m/e part wed Ee/n transport....I Sunnhordland Tingbok 1.A.25 - 1702 omtales han slik:7 Publicerit Fendrich Morterj GrønVold og hans Kieriste Else Elisabet Orning deris udgifne Forpantings bref till WelEdle Hr: Mayor, paa Kattetvett, og helte/n i Orgnings Gaards Saug till et frit brugelig pant i mod penge 100 Rdr: dat: 24: Janu: 1702.


== Kilder ==
Erik Bakkevig, Sunnhordland Slekter
Militære biografi av Stabsfanejunker Olai Ovenstad; Den norske hærs offiserer 18.1 1628 - 17.5 1814. Utgitt 1948
Mutasjon P681R

Mutasjon P681R er en virusmutasjon som uttrykker en endring fra prolin (P) til arginin (R) i aminosyres posisjon 681.Prolin tilhører de nøytrale, hydrofobe aminosyrene. Den er ikke regnet som en essensiell aminosyre, da menneskekroppen er i stand til å syntetisere den på egen hånd. Det som i covid-19-sammenheng er en problemstilling er at små aminosyreendringer kan påvirke immunforsvarets noen ganger negativt.    
Indian SARS-CoV-2 Genomics Consortium (INSACOG) fant i 2021 at den koronvirusvariant som alment omtales som den indiske koronavarianten (B.1.617), i tillegg til de to  mutasjoner E484Q og L452R, også har en tredje signifikant mutasjon, P681R. Alle de tre bekymringsverdige mutasjonene er i piggproteinet, den operative del av koronaviruset som binder til kroppens reseptorceller. P681R  kan, ifølge William A. Haseltine, øke smittespredende evne på cellenivå (boost cell-level infectivity).


== Referanser ==
Porrorhynchus

Porrorhynchus er en slekt av biller i underordenen Adephaga, familien virvlere (Gyrinidae).  De har todelte fasettøyne, den ene delen er tilpasset å se i vann, den andre til å se i luft. Når farer dukker opp kan de både dykke og gjøre hopp over vannoverflaten.


== Utseende ==
Middelsstore til store (9-30 millimeter), nokså brede, blanke virvlere, gjerne med et grønnlig fargeskjær. Arten Porrorhynchus landaisi blir opptil 30 millimeter lang og er dermed den største kjente arten av virvlere. Kroppsformen er nærmest rombeformet sett ovenfra. Slekten kjennes særlig på at de har en spiss, forlenget "snute" mellom fasettøynene. Pronotum og dekkvinger har oftest gul ytterkant.
Hver dekkvinge har to skarpe pigger nær spissen. Forbeina er ganske lange og røde.


== Levevis ==
Virvlene er rovdyr og spiser insekter som faller ned på vannoverflaten. Disse billene opptrer gjerne i grupper som svømmer rundt på vannoverflaten, og kan minne om radiobiler i et tivoli. Dersom de blir truet dykker de og gjemmer seg nær bunnen. Om en virvler blir fanget, skiller den ut et illeluktende stoff. Dette gjør billen usmakelig for rovdyr og virker også som et alarmstoff overfor andre virvlere. Arten i denne slekten lever i rennende vann, helst i hurtigflytende, klare og rene skogselver.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia østover til Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Familien virvlere, Gyrinidae Latreille, 1810
Underfamilien Gyrininae Latreille, 1810
Stammen Enhydrini Régimbart, 1882 (parafyletisk?)
Slekten Porrorhynchus Laporte de Castelnau, 1835Underslekten Porrorhynchus (i snever forstand)
Porrorhynchus indicans (Walker, 1858)
Porrorhynchus landaisi Régimbart, 1892
Porrorhynchus marginatus Laporte de Castelnau, 1835
Underslekten Rhomborhynchus Ochs, 1926
Porrorhynchus depressus Régimbart, 1892
Porrorhynchus misoolensis (Ochs, 1955)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Porrorhynchus i Encyclopedia of Life 
(en) Porrorhynchus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Porrorhynchus hos ITIS 
(en) Porrorhynchus hos NCBI 
Porrorhynchus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mutasjon P681H

Mutasjon P681H er en virusmutasjon som uttrykker en endring fra prolin (P) til histidin (H) i aminosyres posisjon 681.Histidin er et av utgangsstoffene ved kroppens tilvirkning av proteinet histamin som medvirker i kroppens immunforsvar; histidin er en av de aminosyrene som kroppen kan lage selv. Prolin tilhører de nøytrale, hydrofobe aminosyrene. Den er ikke regnet som en essensiell aminosyre, da menneskekroppen er i stand til å syntetisere den på egen hånd. Det som i covid-19-sammenheng er en problemstilling er at slike aminosyreendringer kan påvirke immunforsvarets noen ganger negativt.
I januar 2021 meldte forskere i et preprint til et forskningspapir relevant for bekjempelsen av covid-19 at mutasjonen P681H, et karakteristisk trekk ved SARS-CoV-2-variantene oppdaget i Kent i England (B.1.1.7, «den engelske koronavarianten», «Alfa-varianten») og Nigeria (B.1.1.207, «den nigerianske koronavarianten»), oppviste en eksponentielt økende internasjonal frekvens, lignende spredningsutviklingen til D614G.


== Referanser ==
Graptodytes

Graptodytes er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (gjerne 3-4 millimeter), bredt ovale vannkalver, gjerne svarte med gule tegninger eller gulbrune med svarte tegninger.


== Levevis ==
Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.  De lever i ferskvann og kan finnes i dammer i høytliggende elver eller bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa inkludert Kanariøyene, Nord-Afrika og Nord-Amerika (innført fra Europa?).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien storvannkalver Colymbetinae Erichson, 1834
Underfamilien Copelatinae Van den Branden, 1885
Underfamilien kjempevannkalver Dytiscinae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hydroporini Aubé, 1836
Slekten Graptodytes Seidlitz, 1887
Graptodytes aequalis (Zimmermann, 1918)
Graptodytes atlantis (Théry, 1933)
Graptodytes aurasius (Jeannel, 1907)
Graptodytes bilineatus (Sturm, 1835) - finnes i Norge
Graptodytes bremondi Guignot, 1934
Graptodytes bussleri Fery, 1994
Graptodytes castilianus Fery, 1995
Graptodytes delectus (Wollaston, 1864)
Graptodytes eremitus Ribera & Faille, 2010
Graptodytes exsanguis (Bedel, 1925)
Graptodytes flavipes (Olivier, 1795)
Graptodytes fractus (Sharp, 1882)
Graptodytes granularis (Linnaeus, 1767) - finnes i Norge
Graptodytes ignotus (Mulsant & Rey, 1861)
Graptodytes kuchtai (Breit, 1908)
Graptodytes parisii Gridelli, 1939
Graptodytes pictus (Fabricius, 1787) - finnes i Norge
Graptodytes pietrii Normand, 1933
Graptodytes sedilloti (Régimbart, 1878)
Graptodytes siculus Fery, 1995
Graptodytes snizeki Hendrich, 1993
Graptodytes varius (Aubé, 1838)
Graptodytes veterator (Zimmermann, 1918)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Graptodytes på GBIF [1]
(en) Graptodytes i Encyclopedia of Life 
(en) Graptodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Graptodytes hos Artsdatabanken 
(sv) Graptodytes hos Dyntaxa 
(en) Graptodytes hos Fauna Europaea 
(en) Graptodytes hos ITIS 
(en) Graptodytes hos NCBI 
(en) Kategori:Graptodytes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Graptodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
70th Anniversary Grand Prix 2020

70th Anniversary Grand Prix 2020 (offisielt navn: Emirates Formula 1 70th Anniversary Grand Prix 2020) var et Formel 1-løp som ble arrangert 9. august 2020 på Silverstone Circuit i Silverstone, Storbritannia. Det var det femte løpet i Formel 1-sesongen 2020, og det ble arrangert som et 70-årsjubileum for verdensmesterskapet i Formel 1 på samme bane som var vert for det første Grand Prix i 1950. Løpet ble vunnet av Max Verstappen i Red Bull Racing-Honda. Mercedes-førerene Lewis Hamilton og Valtteri Bottas tok andre- og tredjeplassen.


== Klassifisering ==


=== Kvalifisering ===
Noter:

Note 1:  - Esteban Ocon mottok en tre-plassers grid straff for å hindre George Russel under kvalifiseringen.


=== Løpet ===
Noter:

Note 2:  - Inkluderer ett poeng for raskeste runde.
Note 3:  - Kevin Magnussen fikk en fem sekunders straff for å forlate banen og entre banen på en utryg måte, men den ble ikke brukt da han trakk seg fra løpet.


== Mesterskapsplassering etter løpet ==

 
Note: Bare de fem beste plasseringene er inkludert for begge settene.
Racing Point ble trukket 15 poeng etter en protest fra Renault ble opprettholdt angående lovligheten av deres bil.


== Referanser ==
Oreodytes

Oreodytes er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (gjerne 2,5-3 millimeter), korte, bredt ovale vannkalver, gjerne gulbrune på farge.


== Levevis ==
Både de voksne billene og  larvene, er  rovdyr.  De lever i ferskvann og kan finnes i dammer i høytliggende elver eller bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa inkludert Kanariøyene, Nord-Afrika og Nord-Amerika (innført fra Europa?).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien storvannkalver Colymbetinae Erichson, 1834
Underfamilien Copelatinae Van den Branden, 1885
Underfamilien kjempevannkalver Dytiscinae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hydroporini Aubé, 1836
Slekten Oreodytes Seidlitz, 1887
Oreodytes abbreviatus (Fall, 1923)
Oreodytes alaskanus (Fall, 1926)
Oreodytes alpinus (Paykull, 1798) - finnes i Norge
Oreodytes angustior (Hatch, 1928)
Oreodytes babai (Satô, 1990)
Oreodytes congruus (LeConte, 1878)
Oreodytes crassulus (Fall, 1923)
Oreodytes dauricus (Motschulsky, 1860)
Oreodytes davisii (Curtis, 1831)
Oreodytes humboldtensis Zimmerman, 1985
Oreodytes jakovlevi (Zaitzev, 1905)
Oreodytes kanoi (Kamiya, 1938)
Oreodytes laevis (Kirby, 1837)
Oreodytes meridionalis Binaghi & Sanfilippo, 1971
Oreodytes mongolicus (Brinck, 1943)
Oreodytes natrix (Sharp, 1884)
Oreodytes obesus (LeConte, 1866)
Oreodytes okulovi Lafer, 1988
Oreodytes picturatus (Horn, 1883)
Oreodytes productotruncatus (Hatch, 1944)
Oreodytes quadrimaculatus (Horn, 1883)
Oreodytes rhyacophilus Zimmerman, 1985
Oreodytes sanmarkii (C.R.Sahlberg, 1826) - finnes i Norge
Oreodytes scitulus (LeConte, 1855)
Oreodytes septentrionalis (Gyllenhal, 1826) - finnes i Norge
Oreodytes shorti Shaverdo & Fery, 2006
Oreodytes sierrae Zimmerman, 1985
Oreodytes snoqualmie (Hatch, 1933)
Oreodytes subrotundus (Fall, 1923)


== Eksterne lenker ==
Oreodytes på GBIF [1]
(en) Oreodytes i Encyclopedia of Life 
(en) Oreodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Oreodytes hos Artsdatabanken 
(sv) Oreodytes hos Dyntaxa 
(en) Oreodytes hos Fauna Europaea 
(en) Oreodytes hos Fossilworks 
(en) Oreodytes hos ITIS 
(en) Oreodytes hos NCBI 
(en) Kategori:Oreodytes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oreodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Orninggard

Orninggard, senere kalt Orninggård, er en gård på Stord i Vestland fylke. Gården het opprinnelig Nedre Ådland gård, og var prestegård frem til 1648.


== Historie ==
I 1648 gjorde admiral og adelsmann Bernt Eriksen Orning et makeskifte der han ga fra seg Tyse gård mot å bli eier av Nedre Ådland. Han ga deretter gården navnet Orninggaard. Det nye gårdsnavnet ble brukt i tingbøker og i jordebøker, men fikk ikke feste på folkemunne. Hans mor Karen Andersdatter Mowat og hans enke bodde der lenge og ble opphavet til det folkelige navnet Frugarden, som etterhvert ble offisiell benevnelse på deler av gården.Området som lå vest for elven, og nedenfor Ås fikk etterhvert navnet Leirvik. Dette var det samme navnet som nabogården Leirvik, men på folkemunne ble dette stedet kalla «Vikjo».Fra gamle tider var Orninggården det sentrale stedet i bygda. Kirka var en del av Orninggård. Inne på kirkegården ligger den såkalte «Vossabolkjen». Dette er en bit av den første kirkegården, som lå på nordsiden av kirka. Det sies at navnet kommer av at folk har kommet fra Voss for å gravlegge sine døde.
I 1760 ble gården kjøpt av Magdalena Margrethe Christie, som var presteenke. Gården gikk deretter videre i slekten Christie.


== Referanser ==
Winback

Winback er et fenomen innen næringslivet som beskriver fremgangsmåte for å vinne en tapt abonnementskunde tilbake. Som regel vil den tapte kunden da motta et tilbud med bedre vilkår enn det som var forut for oppsigelse.
I 2016 ble det nedlagt forbud mot winback-tilbud til mobilkunder i Norge. I praksis betyr det at leverandøren som taper kunden ikke har lov til å gi kunden et bedre tilbud innenfor de første 14 dagene. Denne tidsperioden tilsvarer kundens angrefrist. Målet med forbudet var å stimulere til bedre konkurranse i markedet.


== Referanser ==
Clypeodytes

Clypeodytes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (ofte ca. 2 millimeter), bredt ovale, brunlige til brunsvarte vannkalver. Oversiden er tett og kraftig punktert og nokså matt, undersiden er også grovt og nokså tett punktert.


== Levevis ==
Slekten kan forekomme i vegetasjonsrike dammer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika, Sørøst-Asia og Oseania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Clypeodytes Régimbart, 1894
Clypeodytes ater Bilardo & Rocchi, 1990
Clypeodytes bedeli Régimbart, 1895
Clypeodytes bicornis Bilardo & Pederzani, 1978
Clypeodytes bufo (Sharp, 1890)
Clypeodytes concivis Guignot, 1955
Clypeodytes cribrosus (Schaum, 1864)
Clypeodytes darlingtoni Watts, 1978
Clypeodytes densepunctatus Biström, 1988
Clypeodytes dilutus (Sharp, 1882)
Clypeodytes divoi Biström, 1988
Clypeodytes duodecimmaculatus Régimbart, 1899
Clypeodytes eboris Biström, 1988
Clypeodytes fartilis Guignot, 1951
Clypeodytes feryi Hendrich & Wang, 2006
Clypeodytes flexuosus Biström, 1988
Clypeodytes geiseri Hendrich, Brancucci & Balke, 2018
Clypeodytes gestroi (Régimbart, 1888)
Clypeodytes hemani Vazirani, 1968
Clypeodytes insularis Guignot, 1956
Clypeodytes jaechi Wewalka & Biström, 1987
Clypeodytes larsoni Hendrich & Wang, 2006
Clypeodytes lentus Sharp, 1904
Clypeodytes loriae (Régimbart, 1892)
Clypeodytes meridionalis Régimbart, 1895
Clypeodytes migrator (Sharp, 1882)
Clypeodytes perlautus Biström, 1988
Clypeodytes pertusus Guignot, 1950
Clypeodytes procerus Omer-Cooper, 1959
Clypeodytes proditus Guignot, 1942
Clypeodytes pseudolentus Biström, 1988
Clypeodytes roeri Biström, 1988
Clypeodytes severini (Régimbart, 1892)
Clypeodytes simplex Guignot, 1936
Clypeodytes sordidipennis Régimbart, 1903
Clypeodytes spangleri Biström, 1988
Clypeodytes submarginatus Biström, 1988
Clypeodytes viator Biström, 1988
Clypeodytes weberi Biström, 1988
Clypeodytes weiri Hendrich & Wang, 2006


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Clypeodytes [1]
Clypeodytes på GBIF [2]
Bilde av Clypeodytes sp. fra Hong Kong
(en) Clypeodytes i Encyclopedia of Life 
(en) Clypeodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clypeodytes hos ITIS 
(en) Clypeodytes hos NCBI 
Clypeodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Suphis

Suphis er en slekt av biller som ligner vannkalver.


== Utseende ==
Små, korte og brede, mørkt rødlige til svarte biller, de ligner mye på vannkalver, men kan skilles fra disse på at kroppen er nokså høyt hvelvet (vannkalvene er temmelig flate) og bredest foran midten (hos vannkalvene er kroppen vanligvis bredest i eller bak midten, eller de er jevnbrede). Hos denne slekten er kroppen bredt dråpeformet. Antennene er nokså korte, ofte mer eller mindre fortykkede.


== Levevis ==
De er rovdyr som lever i vann, og noen av artene er raske svømmere, andre ikke så gode. Noen av artene graver i bunnmudder og bredden av vannet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-, Mellom- og Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Familien Hornvannkalver, Noteridae
Slekten Suphis Aubé, 1836
Suphis cimicoides Aubé, 1837
Suphis fluviatilis Guignot, 1948
Suphis freudei Mouchamps, 1955
Suphis globiformis Zimmermann, 1919
Suphis inflatus (LeConte, 1863)
Suphis insculpturatus Zimmermann, 1921
Suphis intermedius Régimbart, 1903
Suphis minutus Régimbart, 1903
Suphis notaticollis Zimmermann, 1921
Suphis ticky Grosso, 1993
Suphis werneri Guignot, 1940


== Eksterne lenker ==
Suphis på GBIF [1]
(en) Suphis i Encyclopedia of Life 
(en) Suphis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Suphis hos ITIS 
(en) Suphis hos NCBI 
(en) Kategori:Suphis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Patrus

Patrus er en slekt av biller i underordenen Adephaga. familien virvlere.  De har todelte fasettøyne, den ene delen er tilpasset å se i vann, den andre til å se i luft. Når farer dukker opp kan de både dykke og gjøre hopp over vannoverflaten.


== Utseende ==


== Levevis ==
Virvlene er rovdyr og spiser insekter som faller ned på vannoverflaten. Disse billene opptrer gjerne i grupper som svømmer rundt på vannoverflaten, og kan minne om radiobiler i et tivoli. Dersom de blir truet dykker de og gjemmer seg nær bunnen. Om en virvler blir fanget, skiller den ut et illeluktende stoff. Dette gjør billen usmakelig for rovdyr og virker også som et alarmstoff overfor andre virvlere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia, fra Iran i vest til Ny-Guinea i øst, med særlig mange arter i det sørlige Kina.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir ofte plassert i slekten Orectochilus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Familien virvlere, Gyrinidae Latreille, 1810
Underfamilien Gyrininae Latreille, 1810
Stammen Orectochilini Régimbart, 1882
Slekten Patrus Aubé, 1838
Patrus africanus (Ochs, 1923)
Patrus apicalis (Régimbart, 1891)
Patrus assequens G. Ochs, 1936
Patrus cameroni G. Ochs, 1925
Patrus chalceus G. Ochs, 1936
Patrus chinensis Régimbart, 1892
Patrus cribratellus Régimbart, 1891
Patrus cuneatus Régimbart, 1892
Patrus depressiusculus G. Ochs, 1940
Patrus desgodinsi Régimbart, 1886
Patrus discifer (Walker, 1859)
Patrus distinguendus G. Ochs, 1942
Patrus eberti G. Ochs, 1966
Patrus emmerichi Falkenström, 1936
Patrus fallax Peschet, 1923
Patrus figuratus Régimbart, 1892
Patrus fruhstoferi (Régimbart, 1907)
Patrus gangeticus (Wiedemann in Wiedemann & Germar, 1821)
Patrus haemorrhous Régimbart, 1892
Patrus helferi G. Ochs, 1940
Patrus horni G. Ochs, 1933
Patrus jaechi Mazzoldi, 1998
Patrus jilanzhui Mazzoldi, 1998
Patrus kempi G. Ochs, 1925
Patrus klapperichi G. Ochs, 1942
Patrus landaisi Régimbart, 1892
Patrus limbatus Régimbart, 1884
Patrus marginepennis Aubé, 1838
Patrus melli G. Ochs, 1925
Patrus metallicus Régimbart, 1884
Patrus mimicus G. Ochs, 1936
Patrus minusculus G. Ochs, 1936
Patrus neglectus G. Ochs, 1925
Patrus oblongiusculus Régimbart, 1886
Patrus productus Régimbart, 1884
Patrus schillhammeri Mazzoldi, 1998
Patrus sculpturatus Régimbart, 1884
Patrus severini Régimbart, 1892
Patrus sulcipennis Régimbart, 1892
Patrus uttarpradeshensis Fery, 2014
Patrus wangi Mazzoldi, 1998
Patrus wui G. Ochs, 1932


== Eksterne lenker ==
(en) Patrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Patrus hos ITIS 
(en) Patrus hos NCBI 
(en) Kategori:Patrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons