jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eugenio Minasso

Eugenio Minasso (født 11. juni 1959 i Sanremo i Liguria i Italia, død 6. desember 2021 i Genova) var en italiensk politiker.


== Biografi ==
Eugenio Minasso var medlem av partiet Il Popolo della Libertà, og var folkevalgt til Italias deputertkammer fra 2008 til 2013.Minasso døde av covid-19 i desember 2021.


== Referanser ==
Chayenne da Silva

Chayenne Pereira da Silva (født 5. februar 2000) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Brasil i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og ble slått ut i forsøksheatet med tiden 55,67.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chayenne da Silva – Olympedia 
(en) Chayenne da Silva – World Athletics 
(en) Chayenne da Silva – World Athletics
Eleonora Marchiando

Eleonora Marchiando (født 27. september 1997) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Italia i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og ble slått ut i forsøksheatet med tiden 56,82.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eleonora Marchiando – Olympics.com 
(en) Eleonora Marchiando – Olympedia 
(it) Eleonora Marchiando – Italias olympiske komité 
(en) Eleonora Marchiando – World Athletics 
(it) Eleonora Marchiando – FIDAL
Sarah Carli

Sarah Carli (født 5. september 1994) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Australia i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og ble slått ut i forsøksheatet med tiden 56,93.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Carli – Olympedia 
(en) Sarah Carli – World Athletics 
(en) Sarah Carli – Athletics Australia
Domenico Enrici

Domenico Enrici (født 9. april 1909 i Cervasca i provinsen Cuneo i Italia, død 3. desember 1997) var en italiensk prelat og katolsk erkebiskop som hadde det meste av sitt virke i Den hellige stols diplomatiske tjeneste.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Domenico Enrici ble ordinert til prest i bispedømmet Cuneo den 29. juni 1933. For å forberede seg på en karriere i Den hellige stols diplomatiske tjeneste fullførte han studier ved Det pavelige diplomatakademi i 1935. Hans tidlige posteringer var i Irland fra 1938 og i Taiwan på midten av 1950-tallet.


=== Biskop ===
Den 17. september 1955 utnevnte pave Pius XII ham til titulærerkebiskop av Ancusa og apostolisk internuncio til Indonesia. Giovanni Montini, erkebiskop av Milano, bispeviet ham den 1. november. 
Den 30. januar 1958 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Haiti. 
Pave Johannes XXIII utnevnte ham til apostolisk internuncio til Japan 5. januar 1960. 
Den 1. oktober 1962 utnevnte pave Johannes ham til apostolisk delegat til Australia, New Zealand og Oseania.
Han deltok i den første og tredje sesjon av Det andre Vatikankonsil.
Den 26. april 1969 utnevnte pave Paul VI ham til apostolisk delegat til Storbritannia. Han snubbet av Mervyn Stockwood, anglikansk erkebiskop av Southwark, på en veldedighetsmiddag fordi Stockwood hadde berømmet arbeidet til klinikker for fødselskontroll. 16. juli 1973 ble han del av staben i Statssekreteriatet i Vatikanet, men arbeidet hans var ikke begrenset til Roma. Han ble beskrevet som «omreisende ambassadør ... på en inspeksjonstur» da han besøkte Taiwan i februar 1974. Han representerte Den hellige stol ved Spanias kong Juan Carlos' tronbestigelse, og kroningen av det sentralafrikanske keiserdømmes keiser Bokassa. ] Han var også fungerende president for Det pavelige diplomatakademi i 1974–1975.Han reakk seg tilbake den 1. desember 1979. 
Han døde 3. desember 1997.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Pave Paul VI (1897-1978) *1954
Erkebiskop Domenico Enrici (1909-1997) *1955


== Referanser ==
American Platinum Eagle

American Platinum Eagle er en amerikanskt bullionmynt i platina som har vært i produksjon siden 1997. Mynten er en del av "American Eagle Coin Program" og har en verdi på 100$, men metallverdien er mye større.


== Se også ==
American Eagle bullion mynt


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) American Platinum Eagle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Philip Romsaas

Philip Eng Romsaas (født 10. oktober 1998) er en norsk fotballspiller som fra den 31. desember 2022 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philip Romsaas – Transfermarkt 
(no) Philip Romsaas – Norges Fotballforbund
Nico Pino

Nicolás «Nico» Pino (født 21. september 2004) er en chilensk racerfører som for tiden kjører i Euroformula Open Championship for Drivex School. Han har tidligere konkurrert i Formel 4 Sørøst-Asia Championship, F4 British Championship og European Le Mans Series.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside (på spansk)
(en) Nico Pino – Driver Database
Det kunne vært verre

Det kunne vært verre er en norsk komedie som har gått på TVNorge siden 2018. Serien handler om deltidspappaen Trond Evensen, spilt av Espen Eckbo som er far til åtte barn med syv forskjellige mødre.


== Medvirkende ==


=== Hovedroller ===
Espen Eckbo  – Trond
Nils Vogt – Tronds far
Marian Saastad Ottesen – Bibbi, moren til Martine og Pernille
Helén Vikstvedt – Rigmor, moren til Eirik
Line Verndal – Anne, moren til Benny
Inga Ibsdotter Lilleaas – Emilie, moren til Theo
Ida Engvoll – Annika, moren til Elinor
Adama Bargee – moren til Joy
Carmen Gloria Pérez – moren til Diego
Gunni Jordfald Johnsen – Tronds bestemor
Anders Borchgrevink – Nils Peder


=== Andre ===
Billie Barker Birkeland – Benny, Tronds datter
Alma Isatou Bargee Ramberg – Joy, Tronds datter
Eskil Melar-Østlie – Eirik, Tronds sønn
Darin Wilke-Ali – Diego, Tronds sønn
Hennie Solli – Martine, Tronds datter
Oline Solli – Pernille, Tronds datter
Fredrik Cornelius Rych-Jensen – Theo, Tronds sønn


== Sesongene ==
Sesong 1 hadde premiere 17. september 2018 og avsluttet 19. november 2018. 
Sesong 2 hadde premiere 16. september 2019 og avsluttet 4. november 2019.


=== Sesong 1 ===


=== Sesong 2 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det kunne vært verre på Internet Movie Database 
Det kunne vært verre på Filmfront.no
Det kunne vært verre på seefood.no
Marano Ticino

Marano Ticino er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 1 654 innbyggere (2018). Marano Ticino grenser til kommunene Divignano, Mezzomerico, Oleggio, Pombia og Vizzola Ticino (VA).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marano Ticino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
San Pietro Mosezzo

San Pietro Mosezzo er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 2 011 innbyggere (2018). San Pietro Mosezzo grenser til kommunene Biandrate, Briona, Caltignaga, Casaleggio Novara, Casalino, Novara og Vicolungo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) San Pietro Mosezzo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marano

Marano kan vise til:

Marano Ticino, en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia
Laura Marano, en amerikansk skuespillerinne og sanger
Aminat Yusuf Jamal

Aminat Yusuf Jamal (født 27. juni 1997) er en nigeriafødt bahrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Bahrain i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og ble slått ut i forsøksheatet med tiden 55,90 somm var sesongbeste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aminat Yusuf Jamal – Olympedia 
(en) Aminat Yusuf Jamal – World Athletics
Loubna Benhadja

Loubna Benhadja (født 11. februar 2001) er en algerisk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Algerie i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og ble slått ut i forsøksheatet med tiden 57,19 som var personlig rekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Loubna Benhadja – Olympedia 
(en) Loubna Benhadja – World Athletics
Nancy Faeser

Nancy Faeser (uttales​ˈf​ɛ​​ːzɐ) (født 1970) er en tysk jurist og politiker (SPD). Hun ble 8. desember 2021 utnevnt som Tysklands innenriksminister. Faeser har siden 2019 også vært leder av SPD i Hessen. Hun hadde før dette vært virksom i lokal- og delstatspolitikken i Hessen. Faeser ble født 13. juli 1970 i Bad Soden am Taunus. Hun er gift og har ett barn.


== Referanser ==
Utvalget for snøforskning

Utvalget for snøforskning ble opprettet i 1963 med finansiering fra Statens vegvesen, NSB, NVE og flere. Utvalget var en videreføring Fonnvernutvalget og hadde ansvar for kartlegging og forskning på snøskred og konsekvensene for bebyggelse og samferdsel. 
Utvalget var i funksjon til 1973.Leder for utvalget var fra starten Niels-Henrik Kolderup. Senere tok Håkon Hartmann over.I 1964 ansatte utvalget en forsker, hydrolog Knut Wold, med arbeidsplass i NVE. Wold hadde også et opphold ved det nasjonale snøskredforskningsinstituttet i Sveits, SLF, i Davos. 
Det ble opprettet flere målestasjoner rundt om i Norge der det ble foretatt daglige målinger av snø og værforhold.  Snødekket ble undersøkt på hver stasjon hver 14. dag med graving av snøprofil. Hensikten var å relatere snødekkets sammensetning og utvikling til den lokale faren for skred. Et omfattende materiale om snødekkets egenskaper ble samlet inn og publisert. Wold virket også som rådgiver i forbindelse med snøskredforhold, spesielt for NVE, men også for de andre institusjonene i utvalget. 
Utvalget for snøforskning var ment som en midlertidig ordning og arbeidet derfor med planer for en permanent organisering av snøforskningen i Norge. 
Utvalget avgav sin innstilling i 1967. Innstillingen var et omfattende forslag om etablering av et eget snøkontor som skulle samle all snøforskning. Det ble pekt på at snøforskningen enten kunne drives av en selvstendig institusjon eller bli tilknyttet en annen bestående institusjon. Fra en start på 6-7 personer skulle kontoret gradvis utvides til 25-30 personer. Forslaget gikk også ut på at det skulle opprettes et «snølaboratorium» i høyfjellstrøk.


== Referanser ==
Eugène-Jacques Grellier

Eugène Jacques Grellier (født 3. januar 1850 i Joué-Étiau i departementet Maine-et-Loire i Frankrike, død 23. februar 1939 i Laval i departementet Mayenne) er en fransk prelat, som var biskop av Laval fra 1906 til 1936.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
Pave Pius X (1835–1914) *1884
Biskop Eugène-Jacques Grellier (1833–1903) *1906


== Publikasjoner ==
Diocèse de laval, Lettre pastorale de Mgr l'évêque de Laval au clergé et aux fidèles de son diocèse sur la célébration de l'adoration perpétuelle et ordonnance à l'occasion du cinquantenaire de l'œuvre, 21 novembre 1908. In-4°, éd. Goupil, Laval, 1909
Diocèse de Laval, Lettre (n°38) de Mgr l'évêque de Laval (Lois du chant ecclésiastique et sur la prononciation romaine du latin), 16 décembre 1912. In-4°; éd. Goupil, Laval, 1912
Diocèse de Laval, Lettre pastorale (n°40) et mandement de Mgr l'évêque de Laval (Publication des Lettres apostoliques Magni faustique eventus et d'un Jubilé extraordinaire pour le 16e |centenaire de la Paix de Constantin Ier, 31 mars 1913.) In-4°, éd. Goupil, Laval, 1913


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Eugène Grellier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liatindtunnelen

Liatindtunnelen, også kalt Liafjelltunnelen, er en 1990 meter lang og 7 meter bred veitunnel som går gjennom Liatinden langs fylkesvei 17 i Lurøy kommune. Den ble åpnet for trafikk 22. april 2022.Tunnelen inngår i strekningen Liafjellet–Olvikvatnet, som tidligere var  skredutsatt med snøskred og steinsprang fra Litlokstinden og Almlia. Vegen var smal og svingete, hadde svak bæreevne, dårlig drenering og stikkrenner. Ny veg gjennom Liatindtunnelen og Olvikvasstunnelen, samt fylling over Olvikvatnet bedret sikkerheten og fremkommeligheten. Vegstrekningen inngår i nasjonale turistveger.
Byggestart var høsten 2016. Den var planlagt ferdig høsten 2019. Et minst 200 meter bredt undersjøisk jordras den 16. september 2018 ved sørsiden av tunnelen og en konkurs for underentreprenøren SA Anlegg fra Fauske medførte store forsinkelser. Prisen for hele prosjektet var i utgangspunktet estimert til 465 millioner kroner, men våren 2022 lyder prognosen på 830 millioner kroner, inkludert kostnader knyttet til raset.


== Referanser ==
Olvikvasstunnelen

Olvikvasstunnelen er en veitunnel langs fylkesvei 17 i Lurøy kommune. Den er 440 meter lang og ble åpnet for trafikk 12 november 2021.


== Referanser ==
Mona Elisabeth Pedersen

Mona Elisabeth Pedersen (født 11.07.1938 i Narvik), kjent som MonaP i jazzmiljøet, var en norsk programleder i nærradiostasjonen Jazzradioen. 
Hun ledet i flere år jazzklubben på Stortorvets Gjæstgiveri i Oslo, og var med på å starte Oslo Jazzfestival. Sammen med sin mann, jazzbassist Bjørn Pedersen i Big Chief Jazzband, var hun programleder for den ukentlige programposten «All That Jazz» på  Jazzradioen rundt år 2000.


== Referanser ==
Giovanni Agostino Campanile

Giovanni Agostino Campanile (død 4. juli 1594)var en katolsk prelat som var biskop av Minori fra 1567 til 1594).


== Biografi ==
Den 8. august 1567 ble Giovanni Agostino Campanile utnevnt under pave Pius V's pontifikat til biskop av Minori. Den 31. august 1567 ble han bispeviet av Giulio Antonio Santorio, erkebiskopø av Santa Severina; medkonsekratorene var Thomas Goldwell, biskop av Saint Asaph, og Egidio Valenti, biskop av Nepi og Sutri. Han virket som biakop av Minori til ain død 4. juli 1594.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Biskop Giovanni Agostino Campanile (?-1596) *1567


== Episkopalsuksesjon ==
Han var hovedkonsekrator av:
Serafino Fortibraccia, biskop av Nemosia (1569), ogd
Francesco D'Afflitto, biskop av Scala (1583)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cheney, David M. «Diocese of Minori».  (for Chronology of Bishops)]
Chow, Gabriel. «Titular Episcopal See of Minori (Italy)».
Marco Buschmann

Marco Buschmann (født 1977) er en tysk politiker (FDP). Han ble 8. desember 2021 utnevnt som Tysklands justisminister. Han var medlem av Forbundsdagen fra 2009. Fra 2017 til 2021 var han også parlamentarisk forretningsfører for FDPs fraksjon i Forbundsdagen. Han ble født 1. august 1977 i Gelsenkirchen, er av romersk katolsk konfesjon og gift.


== Referanser ==
Operasjon Cartoon

Operasjon Cartoon var et britisk kommando-raid på øya Stord ved Leirvik i Vestland, Norge natt til 24. januar 1943. Operasjonen ble utført av 53 mann fra No. 12 Commando støttet av ti mann fra den norske  10 (IA) Commando (Kaptein Harald Risnes). RAF Coastal Command samarbeidet med kommandoene, med fly fra RAFs 18 Group.


== Operasjon ==
Raiderne ble fraktet til Stord med syv av Sjøforsvarets motortorpedobåter av 30. MTB Flotilla. Målet deres var å ødelegge svovelkisgruven på øya. Ved ankomst ble halvparten av kommandosoldatene satt i land ved Sagvåg kai og engasjerte tyske forsvarsstillinger, mens resten ble satt i land på andre siden av bukta. Kommandosoldatene som fraktet 23 kg med eksplosiver nådde svovelkisgruven som var 3,2 km unna etter tjuefem minutter. Sprengladningene satte Stordø Kisgruber ut av drift i ett år. Da de dro, angrep torpedobåtene et tysk dampskip som de lot synke. Kommandoene tok tre tyske krigsfanger, papirer og utstyr, for tapet av en drept kommandosoldat, to kommandosoldater og åtte sjømenn skadet.


== Etterspill ==
Admiral John Tovey uttalte at «hele operasjonen var like kredittverdig som den var hyggelig for nordmennene som gjennomførte den.»Senere samme måned seilte nordmennene i en hvalfanger for å bakholdsangripe en konvoi ved Lista fyr og bringe den til Storbritannia. Planen mislyktes og nordmennene ble i Norge og kapret i slutten av februar noen små fartøyer og fiskebåter de førte til Skottland. De norske MTB-ene senket to skip i Norwegian Leads i midten av mars.


== Kilder ==
«NRK.no - Fylkesleksikon». www.nrk.no. Besøkt 11. desember 2021. 
«The War at Sea, 1939–1945. Volume I, The Defensive. By Captain S. W. Roskill Rn. [History of the Second World War, United Kingdom Military Series.] (London: Her Majesty's Stationery Office; New York: British Information Services. 1954. Pp. xxii, 664. $9.00.)». The American Historical Review. 1956. ISSN 1937-5239. doi:10.1086/ahr/61.2.370. Besøkt 11. desember 2021. 
«Royal Navy Coastal Forces 1940-1945». www.unithistories.com. Besøkt 11. desember 2021. 
«Commando operations in Norway». www.nuav.net. Besøkt 11. desember 2021. 
Roskill, S. W. (1962) [1956]. Butler, J. R. M. (ed.). The War at Sea 1939–1945: The Period of Balance. History of the Second World War, United Kingdom Military Series. II (3rd ed.). London: HMSO. OCLC 174453986. Retrieved 19 March 2018.
Kjell Olofsson

Kjell Ove Olofsson (født 23. juli 1965) er en svensk tidligere fotballspiller. Han var en kraftfull spiller med et tungt skuddbein.
Kjell Olofsson er oppvokst på øya Knippla utenfor Gøteborg. Olofsson ble hentet fra IF Warta i svensk division 4 til Allsvenskan av Örgryte foran 1986-sesongen.Under en ferietur på Mallorca i 1988 traff han en norsk kvinne han innledet forhold til. Ettersom hun ikke var villig til å flytte til Gøteborg, valgte Olofsson å flytte til hennes hjemfylke Østfold på nyåret 1989.Olofsson gikk til Moss for 200 000 kroner i 1989, der han var en nøkkelspiller i mange år. Mens han spilte for Örgryte hadde han jobbet som rørlegger ved siden av å spille i Allsvenskan. Da han kom til Moss var han en stund fotballspiller på heltid, men da det ikke fungerte for ham valgte han gå tilbake til å ha en jobb ved siden av fotballkarrieren. 
Hos Moss markerte han seg raskt med sin akselerasjon og gode teknikk. Kritikken han mottok for å være lite involvert i lengre perioder av kampene, ble forklart med behovet for å gjenvinne krefter etter de lange raidene hadde ofte bega seg ut på.
I 1992 forsøkte Rosenborg å kjøpe ham, men klarte ikke komme overens med Olofsson om betingelsene.
I 1996 signerte han for skotske Dundee United. Da han ankom klubben lå laget sist på tabellen med ett poeng etter ti kamper. Etter Olofssons ankomst snudde det fullstendig. Resten av sesongen ble det knapt noen tap. Etter hvert fikk Olofsson selskap av flere skandinaviske spillere. Erik Pedersen og Lars Zetterlund ble også hentet til klubben. I sin første sesong med Dundee United ble Olofsson klubbens toppscorer med 12 mål. I sin andre sesong i klubben ble han nok en gang lagets toppscorer med 18 scorede mål. Han ble ikke tilbudt ny kontrakt utover 1998/99-sesongen og returnerte derfor tilbake til Moss sommeren 1999. Olofsson gjorde seg så sterkt bemerket hos Dundee United under de tre årene han spilte for laget at han er innlemmet i klubbens Hall of Fame som en de fremste profilene i klubbens historie. 
Da han ga seg for Moss etter 2002-sesongen hadde han spilt 478 kamper. Han forble aktiv i ytterligere 11 år. Først noen år for Sprint/Jeløy, og deretter flere år for Tronvik. Da et arbeidsuhell i desember 2013 førte til at han røk akillessenen, valgte han i en alder av 48 år å legge støvlene på hylla for godt.


== Karriereoversikt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjell Olofsson – WorldFootball.net 
(en) Kjell Olofsson – Soccerbase.com 
(no) Kjell Olofsson – Norges Fotballforbund 
(en) Kjell Olofsson – FBref 
Norges Fotballforbund
Gianna Woodruff

Gianna Ursula Woodruff Washington (født 18. november 1993) er en panamansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.I 2021 deltok hun for Panama i 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kom på 7. plass i finalen med tiden 55,84.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gianna Woodruff – Olympedia 
(en) Gianna Woodruff – World Athletics 
(en) Gianna Woodruff – World Athletics
Louis-André de Grimaldi

Louis-André Grimaldi d'Antibes (født 17. desember 1736 på slottet i Cagnes, død 28. desember 1804 i London) var en fransk adelsmann og biskop. Han var en av prinsene av Monaco, biskop av Le Mans, deretter pair av Frankrike som grevbiskop av Noyon fra 1777 og biskop emeritus etter at han trakk seg fra embedet som biskop. Han tilbrakte sine senere år i London. Han ble beskrevet som «en voltairsk prelat».


== Biografi ==
Grimaldi ble født av adelshuset Grimaldi av Monaco som herre av Cagnes og Antibes, på slottet Cagnes, i det sørøstlige Frankrike. Han var sønn av Honoré IV Grimaldi, Marquis de Cagnes. og hans hustru Hélène-de-Orcel Plaisians, og tilhørte den gamle franske adelen som nedstammet fra huset Bourbon.Grimaldi ble generalvikar for erkebiskopen av Rouen. 
Han ble utnevnt til biskop av Le Mans den 5. juli 1767, hvoretter han startet en serie upopulære 'forbedringer', som å feie til side høyalteret og selge middelalder- og renessansesølv uten å foreta en opptelling av det først. Et portrett malt av Charles-Étienne Gaucher ble hengt opp i sakristiet da han forlot Le Mans i 1777.Den 16. oktober 1777 utnevnte pave Pius VI Grimaldi til biskop av Noyon; han var også greve av Noyon.Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord ble ordinert til prest av biskop Grimaldi. Flere år senere, da Talleyrand var biskop av Autun i Burgund fra november 1788, vava han sin bispelige embedsed for Grimaldi etter en pavelig ordre 4. januar 1789 som biskop av Noyon i Saint-Sauveur de la Solitude, et kapell i Issy knyttet til St. Sulpice-seminaret.Bispedømmet Noyon ble avskaffet 12. juli 1790.I 1791 nektet Louis Grimaldi å avlegge Constitution civile du clergé, og emigrerte først til Nederlandene, så til Tyskland, og til slutt til England. Han bodde i London og den britiske regjering ga ham en liten pensjon frem til hans død i London, 28. desember 1804.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini sr., O.F.M. Cap. * (1569-1646) *1625
Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663 *1644
Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
Erkebiskop Hardouin Fortin de la Hoguette (1643-1715) *1676
Kardinal Henri-Pons de Thiard de Bissy (1657-1737) *1692
Erkebiskop Charles-Antoine de la Roche-Aymon (1697-1777) *1725
Erkebiskop Alexandre-Angélique Talleyrand de Périgord (1736-1821) *1766
Biskop Louis-André de Grimaldi (1736-1804) *1767


== Referanser ==