jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Microdonacia

Microdonacia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (2-3 millimeter), avlange, nokså blanke, gjerne rødgule bladbiller. Oversiden er nokså grovt punktert. Bakbeina har svært kraftige lår som gjerne har en skarp tann på undersiden nær spissen.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørøstligste Australia (New South Wales, Victoria og Tasmania).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Microdonacia Blackburn, 1893
Underslekten Microdonacia (i snever forstand)
Microdonacia (Microdonacia) bidentata Reid, 1992  
Microdonacia (Microdonacia) incerta Blackburn, 1893
Microdonacia (Microdonacia) octodentata Reid, 1992
Microdonacia (Microdonacia) pilosa Reid, 1992
Microdonacia (Microdonacia) terricola Oke, 1932
Microdonacia (Microdonacia) truganina Monrós, 1958
Underslekten Tantawangalo Reid, 1992
Microdonacia (Tantawangalo) eucryphiae Reid, 1992
Microdonacia (Tantawangalo) grevilleae Reid, 1992
Microdonacia (Tantawangalo) incurva Reid, 1992
Microdonacia (Tantawangalo) pomaderris Reid, 1992
Microdonacia (Tantawangalo) schmidti Monrós, 1958


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Microdonacia [2]
(en) Microdonacia i Encyclopedia of Life 
(en) Microdonacia i Global Biodiversity Information Facility 
Microdonacia – detaljert informasjon på Wikispecies
Staatsbewind

Staatsbewind var betegnelsen for regjeringen i Det bataviske samveldet (sic) 1801–1805. Den ble innstiftet gjennom forfatningen av 16. oktober 1801.


== Medlemmene ==
Staatsbewind bestod av tolv medlemmer. For å kunne bli valgt som medlem måtte man ha stemmerett, ha fylt 35 år, være født i samveldet og ha vært bosatt der de seneste seks årene. Medlemmene kunne ikke være beslektet med hverandre i 4. grad eller være i svogerskap med hverandre.Utnevnelsene ble foretatt etter anbefalinger av departementsstyrene (provinsstyrene). Det ble tatt hensyn til at det ble en tilstrekkelig regional spredning.Hvert år fratrådte ett medlem av Staatsbewind, men gjenvalg var mulig.


== Funksjoner ==
Staatsbewind hadde mye makt. Den hadde lovgivende myndighet, kunne inngå avtaler med andre land, forvaltet de nasjonale finansene og hadde overkommandoen over militæret, flåten og politiet.Staatsbewind ble ledsaget av statssekretærer (nederlandsk: Secretarissen van staat), det vil si ministre.


== President ==
Presidenten var landets statsoverhode og regjeringssjef.


== Liste ==


==== Presidenter ====


==== Medlemmer ====


== Referanser ==
Decaria

Decaria er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (2-3 millimeter), avlangt-ovale, blanke, mørke jordlopper.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter i familiene Boraginaceae, Sterculiaceae og Lamiaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Listen er ufullstendig.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Decaria Weise, 1895
Decaria abdominalis Jacoby, 1907
Decaria aethiopica (Chapuis, 1879)
Decaria collarti Bechyné, 1959
Decaria confusa Bechyné, 1957
Decaria epipleuralis Bechyné, 1960
Decaria glabrella (Dalman, 1823)
Decaria jacobyi Weise, 1901
Decaria pauli (Weise, 1902)
Decaria sculpticollis Bechyné, 1960
Decaria tricolor Weise, 1895


== Eksterne lenker ==
Bilde av Decaria abdominalis
(en) Decaria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Decaria hos NCBI
Gerd Eva Lillo

Gerd Eva Lillo (født 15. mai 1951) er en norsk forfatter som debuterte i 1987. Hun har også spilt sjakk og jobbet som miljøterapeut.Hun vokste opp på Lillo gård. Hun ble tidlig interessert i sjakk. Hun har cand.mag fra Blindern og har jobbet som miljøterapeut.I 1987 debuterte hun med boka Bestemor Stemsens eventyrlige katter, som omhandler Inger Johanne, bestemoren og flere kattehistorier. I 1988 kom oppfølgeren Inger Johanne på sporet av en eventyrlig kattog i 1989 Inger Johanne og den hemmelige måneskinnsgrotten I 1994 kom Den grønne terrassethrilleren der det også figurerer katter og i 1997 kom Sjakk matt på en sommer... eller: Caissa snører Nettet som omhandler sjakkgudinnen Caissa.I 2005 kom Geriljacybergirls denne omhandler en politietterforskning av drap og voldtekter, der politiet får hjelp av Oslos illegale rusmiddelbrukere og «GeriljaCyberGirls»; en gruppe nettdetektiver.


== Utgivelser ==
1987 Bestemor Stemsens eventyrlige katter
1988 Inger Johanne på sporet av en eventyrlig katt
1989 Inger Johanne og den hemmelige måneskinnsgrotten
1994 Den grønne terrassethrilleren
1997 Sjakk matt på en sommer... eller: Caissa snører Nettet
2005 Geriljacybergirls


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju med Gerd Eva på tromsosjakk.no
Side på Gyldendal.no
Bokelskere.no
Gammel hjemmeside
Nasjonalbibloteket
Skrift.no
Chilocoristes

Chilocoristes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, bredt ovale, blanke, brunrøde jordlopper, kan ha svarte flekker.


== Levevis ==
Disse billene er planteetere som er kjent fra familiene Pteridaceae, Angiopteridaceae og Oleandraceae.


== Utbredelse ==
Slekten lever på Fiji.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Febraina
Slekten Chilocoristes Weise, 1895
Chilocoristes antennalis Medvedev, 2007
Chilocoristes besar Takizawa, 2017
Chilocoristes bipunctatus Telnov, 2011
Chilocoristes bistripunctatus (Duvivier, 1892)
Chilocoristes borneoensis Medvedev, 2016
Chilocoristes fasciatus Medvedev, 1999
Chilocoristes fulvus Medvedev, 1999
Chilocoristes funestus Weise, 1910
Chilocoristes justinahae Takizawa, 2017
Chilocoristes laysi Telnov, 2011
Chilocoristes mohamedsaidi Medvedev, 1999
Chilocoristes moyogensis Takizawa, 2017
Chilocoristes nigricollis Chen, 1933
Chilocoristes nigromarginatus Takizawa, 2017
Chilocoristes obscurus Telnov, 2011
Chilocoristes pallidus (Balý, 1877)
Chilocoristes poggii Medvedev, 2002
Chilocoristes punctatus Weise, 1895
Chilocoristes quinquemaculatus Weise, 1909
Chilocoristes sabahensis Telnov, 2011
Chilocoristes schawalleri Medvedev, 2016
Chilocoristes septemmaculatus Chen, 1934
Chilocoristes smilacis Gressitt & Kimoto, 1963
Chilocoristes thailandicus Medvedev, 1999
Chilocoristes trilineatus Medvedev, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chilocoristes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Chilocoristes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hyphaltica

Hyphaltica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==
Slekten er muligens å regne som et synonym for Aphthona.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Hyphaltica Blackburn, 1896
Hyphaltica adelaidae Blackburn, 1896
Hyphaltica anomala Blackburn, 1896
Hyphaltica lauta Blackburn, 1896
Hyphaltica mediocris Blackburn, 1896
Hyphaltica occidentalis Blackburn, 1896


== Eksterne lenker ==
(en) Hyphaltica i Global Biodiversity Information Facility
Opisthopygme

Opisthopygme er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som gjerne er fra familien Burseraceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Opisthopygme Blackburn, 1896
Opisthopygme jacobyi Blackburn, 1896
Opisthopygme maculata Weise, 1923


== Eksterne lenker ==
(en) Opisthopygme i Global Biodiversity Information Facility
Den tomme stols politikk

Den tomme stols politikk betegner Frankrikes strategi overfor EEC i perioden 1. juli 1965 til 1. januar 1966. Frankrike som var under ledelse av president Charles de Gaulle, holdt seg borte fra møtet i det daværende ministerrådet, og hindret dermed rådet i å fatte beslutninger. Frankrikes motsatte seg et forslag om utvidet bruk av flertallsbeslutninger i ministerrådet, og mot Kommisjonens forslag om økt overnasjonalitet. Krisen ble løst ved Luxembourg-forliket, der de øvrige fem landene bøyde av for Frankrikes krav til vetorett i saker der «meget viktige interesser» sto på spill. I slike saker skulle man forhandle til enighet ble oppnådd.Krisen ble utløst av at presidenten i Europakommisjonen Walter Hallstein hadde utarbeidet et forslag til finansiering av den felles landbrukspolitikk. Hallstein foreslo at felleskapsinstitusjonenes egenkapital ble styrket, uavhengig av medlemslandenes bevilgninger, at Europaparlamentet fikk økt innflytelse over sitt eget budsjett og at Europakommisjon skulle få en sterkere stilling.President de Gaulle anklaget Hallstein for ikke å ha konsultert statssjefene og beskyldte ham for selv å opptre som en statssjef. Krisen viste det motsetningsfylte forholdet mellom Walter Hallsteins ideer og de til ministerrådets president Maurice Couve de Murville. Frankrike som ledet ministerrådet inntil 30. juni 1965, avviste ethvert kompromissforslag, noe som førte til brudd i forhandlingene om landbruksordningen. 1. juli 1965 tilbakekalte Frankrike sin ambassadør til EEC i Brüssel og innledet dermed den tomme stols politikk. Det var første gang noe medlemsland hadde blokkert arbeidsmåten i EEC, og er betegnet som en ekstremt alvorlig krise for det daværende EEC.


== Sentrale politikere under «den tomme stols politikk» ==

		
		


== Referanser ==
Lythraria

Lythraria er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
En liten (1,8-2,3 millimeter), blank, oval, gulbrun eller rødbrun jordloppe. Oversiden er fint punktert, dekkvingene med punktstriper.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på kattehale (Lythrum salicaria).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt over det meste av den palearktiske sone, også i Norge der en er vanlig på Øst- og Sørlandet, mindre vanlig i vest, forekommer også innført til Nord-Amerika (der kattehale er et brysomt, innført ugress).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Lythraria Bedel, 1897
Lythraria salicariae (Paykull, 1800)


== Eksterne lenker ==
Nettside om arten
(en) Lythraria salicariae i Encyclopedia of Life 
(en) Lythraria salicariae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lythraria salicariae hos Artsdatabanken 
(sv) Lythraria salicariae hos Dyntaxa 
(en) Lythraria salicariae hos Fauna Europaea 
(en) Lythraria salicariae hos NCBI 
(en) Kategori:Lythraria salicariae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hvervenmoveien

Hvervenmoveien (7-49, 2-60) er en vei på Hvervenmoen i Ringerike, på sydsiden av Hønefoss. 
Veien starter i rundkjøringen ved Hvervenkastet/Monserudveien, på sydsiden av E16, og går østover inn på Hvervenmoen, der den går i en sløyfe. Kartverksveien er en sidevei til Hvervenmoveien. Veien ligger cirka 117 meter over havet.Av etableringer i Hvervenmoveien kan nevnes:

Jula, Power, Biltema, Europris og Rusta (Hvervenmoveien 2)
Obs Bygg (Hvervenmoveien 15)
Viken Fiber (Hvervenmoveien 11)
Ringbo (Hvervenmoveien 49)
Ringerikskraft / Kraftriket (Hvervenmoveien 33)
Elkjøp, XXL, Jysk og Megaflis (Hvervenmoveien 50 og 60)


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Sideveier ==
Kartverksveien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hvervenmoveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ulrich Noethen

Ulrich Noethen (født 18. november 1959 i München) er en tysk skuespiller som har dukket opp i mange filmer og TV-filmer.
Han spilte hovedrollen i den tyske komedienfilmen Comedian Harmonists fra 1997. Han spilte også Heinrich Himmler to ganger, i Der Untergang og Mein Führer–Den virkelige sanneste sannheten om Adolf Hitler.
Noethen har vunnet forskjellige priser for skuespilleren sin, inkludert den tyske filmprisen, den bayerske filmprisen, Adolf Grimme-prisen og Goldene Kamera.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulrich Noethen på Internet Movie Database 
(sv) Ulrich Noethen i Svensk Filmdatabas 
(da) Ulrich Noethen på Filmdatabasen 
(da) Ulrich Noethen på Scope 
(fr) Ulrich Noethen på Allociné 
(en) Ulrich Noethen på AllMovie 
(en) Ulrich Noethen hos Turner Classic Movies 
(en) Ulrich Noethen hos The Movie Database
Baraundha

Baraundha, også kalt Pathar Kachhar, var en fyrstestat i det som nå er distriktet Satna i delstaten Madhya Pradesh i det sentrale India. Den lille byen Baraundha var hovedstad. Staten var styrt av en fyrste, som ble vasall under britene. I forbindelse med Indias uavhengighet ble Baraundha i 1948 med i unionen Vindhya Pradesh, som igjen var en delstat i India.


== Samfunn ==
Ved utgivelsen av bind 6 av Imperial Gazetteer of India i 1908 hadde fyrstestaten et areal på snaut 565 km².  Den hadde tidligere vært langt større.
Staten ble grunnlagt og styrt av et rajput-dynasti. Da britene tok makten i India, ble rajaens myndighet bekreftet i 1807. Herskeren fikk personlig tittel som raja bahadur i 1877 og rett til salutt på ni skudd. Salutten ble gjort arvelig året etter. Britene sorterte Baraundha under sin politiske agent i Bagelkhand.I 1901 hadde Baraundha en befolkning på 15 724 fordelt på 70 landsbyer. Folketallet falt rundt 15 % fra 18 596 i 1891 på grunn av hungersnød. De fleste i Baraundha livnærte seg av jordbruk.
Befolkningen i staten talte bagheli. 90 % av folket var hinduer, de øvrige for det meste animister.Da India ble selvstendig, gikk Baraundha sammen med andre fyrstestater og dannet delstaten Vindhya Pradesh.


== Herskere ==
De som hersket over Baraundha var:
Mohan Singh 1792–1827
Sarabjit Singh 1827– 1867
Chhatarpal Singh 1867–1874
Raghubar Dayal Singh 1874–1885
Prasad Singh 1886–1909
Gaya Prasad Singh 1909–1933
Pratap Singh 1933–1948


== Referanser ==
Motevisning

En motevisning (fransk défilé de mode) er en begivenhet hvor en eller flere motedesignere fremviser deres kommende kolleksjoner av tøy, gjerne i forbindelse med en «moteuke». Motevisninger blir avholdt alle sesonger, særlig på vår/sommer og høst/vinter. Det er ofte her de nyeste moter starter.
De to mest innflytelsesrike moteukene er Paris Fashion Week og New York Fashion Week, som begge blir avholdt hvert halve år. Også Milano, London, Sibiu og Berlin er av global viktighet.I en typisk motevisning går modeller på catwalken iført tøy som er fremstilt av designeren. Tøyet blir opplyst av belysningen på catwalken. Normalt blir modellenes tøy og rekkefølgen arrangert i forhold til det statement som designere ønsker å videregive.
Noen ganger blir motevisninger en form for installasjon, hvor modellene er statiske, sitter eller står i et oppbygget miljø. En lang rekke moderne designere produserer deres egne teaterproduksjoner med store kulisser og livemusik samt teknologiske islett som hologrammer.


== Referanser ==
Gudåa kraftverk

Gudåa kraftverk er et vannkraftverk i Meråker kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 248 meter i Gudåa.
Installert effekt er 4,6 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 11,2 GWh.
Selskapet bak Clemens Kraftverk AS eier 65% av Meraker Kraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Clemens Kraft


== Eksterne lenker ==
Stjørdalsnytt: Satser 100 millioner på kraftutbygging
Jarle Hammer

Jarle Hammer (født 2. april 1953 i Stryn) er en norsk billedkunstner som siden 1980 har bodd i Øksnes i Nordland. Han lager akvareller og oljemalerier, ofte med maritime motiver, og har også illustrert bøker.
Hammer er autodidakt som kunstner, og begynte å male etter at han flyttet til Vesterålen. Han arbeidet tidligere blant annet som lærer og fisker, men har siden ca. 2005 vært kunstner på heltid. Han har hatt separatutstillinger i Tromsø, Narvik, Stryn, Stockholm og Kemi, og har utsmykket Øksnes bygdemuseum (i dag Øksnes Museum) i Alsvåg og Sparebanken Nordland på Myre.


== Illustrerte bøker og tidsskrift ==
1990: Johan Borgos: Gård og slekt i Øksnes, bind 1 (omslagsillustrasjon)
1992: Johan Borgos: Gård og slekt i Øksnes, bind 2 (omslagsillustrasjon)
1997: Johan Borgos: Gård og slekt i Øksnes, bind 3 (omslagsillustrasjon)
1999: Johan Borgos: Gård og slekt i Øksnes, bind 4 (omslagsillustrasjon)
2013: Øksnes Rotary klubb: Gapskratt i nord
2014: Gry Hammer: Hønepøne
2014: Johannes Rørtveit: Anna på Vinje
2015: Johannes Rørtveit: Folket på Vinje, bind 4
2018: Johannes Rørtveit: Folket på Vinje, bind 5
2018: Hjalmar Martinussen: - Ka godt ska du lag nu, Hjalmar?
Øksnes historielag: Leddiken (årsskrift, flere utgaver)


== Referanser ==
Neri Maria Corsini

Neri Maria Corsini (født 19. mai 1685 i Firenze, død 6. desember 1770 i Roma) var en italiensk kardinal. Han var pave Klemens XIIs nevø.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Neri Maria Corsini kom fra den florentinske adelsfamilien Corsini. Etter at han siden 1704 hadde levd ved den toskanske storhertug Cosimo III de' Medicis hoff, reiste Corsini mellom 1709 og 1713 for sin utdannelses skyld rundt om i Europa.
I mai 1716 sendte Cosimo III ham som spesialgesandt til Paris for å overbringe den nye kong Ludvig XV storhertugens lykkønskninger. Fra 1718 virket han som diplomat i London, Haag og Paris. I 1725 utnevnte den nye storhertug Gian Gastone de' Medici ham til kommandant for hans trabantgarde, en post som den i 1723 avdøde Cosimo III hadde tiltenkt ham.I 1728 dro han til Roma og ble sekretær for sin onkel, kardinal Lorenzo Corsini, som to år etter ble valgt til pave Klemens XII.


=== Kardinal ===
Corsini ble opphøyd den 14. august 1730 til kardinaldiakon med Sant'Adriano al Foro som titteldiakoni. Utnevnelsen skjedde in pectore og ble offentliggjort i samband med konsistoriet den 11, desember samme år. Han ble utsett til erkeprest av Laterankirken kort deretter.
Als kardinal vairket han blant annet i den romerske inkvisisjon, og i mars 1733 ble han prefekt for den apostoliske signatur, og forble det til sin død. Samme år ble han en av kuriens mest innflytelsesrike personer. Det året ble pave Klemens XII blind, og den nye kardinalstatssekretæren Giuseppe Firrao var en meget svak person. Kardinal Corsini tok seg således også av pavestolens utenrikspolitikk i 1730-årene.Kardinal Corsini kjøpte i 1736 med finansiell støtte fra sin onkel fra Riario-familien området der han lot bygge Palazzo Corsini.
I 1737 ble han kardinaldiakon av Sant’Eustachio.
Som kardinal tok han del i en rekke konklaver: Konklavet i 1740 (valg av pave Benedikt XIV), i 1758 (valg av pave Klemens XIII) og 1769 (valg av Klemens XIV). Han spille en særlig viktig rolle i 1758 og bevirket med dette at den nye pave året etter eleverte hans grandnevø Andrea Corsini til kardinalskollegiet.Corsini var negativt innstilt til jesuittordenen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Mario Guarnacci, Vitae et res gestae Pontificum Romanorum et S.R.E. Cardinalium  Tomus secundus (Romae Venantii Monaldini, 1751), s.603-606.
Lorenzo Cardella,  Memorie storiche de' cardinali della Santa Romana Chiesa  Volume VIII (Roma: Pagliari 1794), s. 244-246.
Enzo Borsellino, Palazzo Corsini alla Lungara: storia di un cantiere (Fasano: Schena, 1988).
Enzo Borsellino, Palazzo Corsini: Roma (Roma: Istituto poligrafico e Zecca dello Stato, Libreria dello Stato, 1995).
George L. Williams, Papal Genealogy: The Families and Descendants of the Popes (Jefferson, N.C., USA: McFarland, 2004), s. 127-128.
Kjeldalselva kraftverk

Kjeldalselva kraftverk er et vannkraftverk ved Storfjorden i Storfjord kommune i Troms og Finnmark.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 233 meter i Kjeldalselva.
Installert effekt er 5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 12,6 GWh.
Selskapet bak Clemens Kraftverk AS eier 100% av Kjeldalselva Kraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Clemens Kraft
Palazzo Corsini

Palazzo Corsini er et palass i Roma, oppført i pakt med senbarokkens arkitektur etter tegninger av Ferdinando Fuga. Palasset ble oppført for  familien Corsini mellom 1730 og 1740. Palasset er en utbygging av det tidligere palasset Riario som mellom 1659 og 1689 hadde tjent som bosted for den abdiserte  dronning Kristina av Sverige.
Palasset, som ligger i Trastevere, huser Galleria Corsini og Accademia dei Lincei.


== Bilder ==


== Kilder ==
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 580–582. ISBN 88-365-2541-5. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palazzo Corsini alla Lungara (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Lund

Erik Lund (født 26. april 1997) er en norsk friidrettsutøver fra Brandbu som representerer IL i BUL. Tidligere representerte han Brandbu IF.
Han vant to NM-gull og fem NM-medaljer i lengde og tresteg i perioden 2016–2018.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Lund – World Athletics 
(no) Erik Lund – Norges Friidrettsforbund
Guernsey Police

Guernsey Police er politistyrken på Guernsey. Ansvarsområdet omfatter hele kronbesittelsen, inkludert øyene Guernsey, Alderney, Herm og Sark. Politiet er underlagt kronbesittelsens innenriksdepartement.
Guernsey Police sporer sin historie tilbake til 1920.Hovedkvarteret ligger i Saint Peter Port.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted