jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jean-Michel Charlier

Jean-Michel Charlier (fransk: [ʃaʁlje]; født 30. oktober 1924 i Liège, død 10. juli 1989) var en belgisk tegneserieforfatter og medgrunnlegger av det kjente fransk-belgiske tegneserier seriemagasinet Pilote.
Jean-Michel Charlier var en belgisk tegneserieforfatter, og sjef for tegneseriemagasinet Pilote. I 1945 fikk han jobb som tegner for World Press som i hovedsak samarbeidet med Spirou magasinet. Året etter innledet han et mangeårig samarbeid med tegneren Victor Hubinon (1924–1979). Etter få år sluttet Charlier, etter råd fra Joseph Gillain (Jijé) (1914–1980)), med alt tegnearbeid og fokuserte kun på å planlegge og skrive manus til serier.
Sammen med Hubinon, Albert Uderzo (f. 1927) og René Goscinny (1926–1977) grunnla han i 1955 tegneseriebyrået Edifrance og seriemagasinet Pistolin. I 1959 var han også med og etablerte det innflytelsesrike seriemagasinet Pilote in 1959, hvor han var redaktør. Allerede i første nummer var han involvert i to av seriene, Tanguy og Laverdure med Uderzo og ikke minst Sjørøveren Rødskjegg med Hubinon.
I 1963 besøkte han USA. I løpet av oppholdet foretok han en rundreise i det amerikanske vesten som inspirerte ham til å skape serien Fort Navajo, senere kjent som Blueberry som han fikk tegneren Jean Giraud (Moebius) (1938–2012) som på den tiden jobbet som kommersiell illustratør, til å tegne.
Jean-Michel Charlier døde i 1989 I Saint-Cloud, Frankrike. Alle hans hovedserier har blitt videreført av andre forfattere som i flere tilfeller ble valgt av Charlier selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Michel Charlier på Internet Movie Database 
(da) Jean-Michel Charlier på Filmdatabasen 
(da) Jean-Michel Charlier på Scope 
(fr) Jean-Michel Charlier på Allociné 
(en) Jean-Michel Charlier hos The Movie Database
Nord-Makedonias kvinnelandslag i volleyball

Nord-Makedonias kvinnelandslag i volleyball er det makedonske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Nord-Makedonia under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 109 på FIVBs verdensranking.


== Se også ==
Nord-Makedonias herrelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Profil hos FIVB.org
Monte Testaccio

Monte Testaccio, omtrent «[potte]skårberget» er en kunstig høyde sør i antikkens Roma som ble til ved deponering av knuste leirkar i det som nå er bydelen Testaccio strks sør for Aventinen. Navnet er sammensatt av det latinske og det italienske navnet for leirskår: Testae respektive cocci, og høyden kalles også Monte dei Cocci.

Det består av leirskår fra leirtøy, amforaer som varer ble transportert i til Romas elvehavn i antikken. Amforene kunne vanligvis - men ikke alltid - gjenbrukes. For transportkarene for blant annet olivenolje var engangsforpakninger. Olivenoljen ble helt over i store kar av leire og amforaene da slått i stykkerr. Monte Testaccio består av bitene av disse og er 35 meter høyt. Det er blitt beregnet å inneholde rester av 53 millioner kal som sammenlagt har inneholdt seks milliarder liter olivenolje.Deponeringen begynte en gang i de første årtier e.Kr. og da ble skårene etterlatt planløst der. Senere skjedde det på et kontrollert vis der de ble plassert i terrasser, og for å ta bort stanken fra råtnende olivenolje ble lagene kalket. Kalken fungerte da som et bindemiddel tll haugen og har bevart skrirttegn på skårene. Det dreier seg om merker fra for eksempel oljeprodusentene, skippere og tollen, noe som hjelper med å studere romerrikets økonomiske, byråkratiske og logistiske apparat for produksjon og distribusjon av næringsmiddel.I middelalderen brukte man haugen til skuespill og til påske ble det gjennomført religiøse tablåer der Monte Testaccio fungerte som Golgata, Jesu forsfestelsessted. Rundt haugen ble det gravd inn vinkjellere på 1600-tallet ettersom skårene skaper en varmeveksel der den luftige haugen kjøler den varme sommerluften og mildner vinterluften. En del av haugens skår ble benyttet til fyllmasse i bygg i nærheten.


== Litteratur ==
Dressel, H. 1878. Ricerche sul monte testaccio. Rome : Salviucci, 1878.
Rodriguez Almeida, E. 1980. "Alcuni aspetti della topografia e dell' archeologia attorno al monte Testaccio." In JM Blazquez Martinez, ed. Produccion y comercio del aceite en la antiguedad (Madrid): 103-31. ISBN 84-7491-025-0
Rodriguez Almeida, E. 1984. Il Monte Testaccio, ambiente, storia, materiale. Rome: Quasar. ISBN 88-85020-57-7
Rodriguez Almeida, E. & Remesal Rodríguez, José. 1994. Excavaciones arqueológicas en el Monte Testaccio (Roma). Madrid : Ministerio de Cultura, Dirección General de Bellas Artes y Archivos, Instituto de Conservación y Restauración de Bienes Culturales. ISBN 84-8181-006-1
Remesal Rodríguez J. (2019) Monte Testaccio (Rome, Italy). In: Smith C. (eds) Encyclopedia of Global Archaeology. Springer, Cham. [1]


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monte dei cocci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Federico Coria

Federico Coria (født 9. mars 1992 i Rosario) er en argentinsk profesjonell tennisspiller.
I juni 2018 ble Coria utestengt fra tennis i åtte måneder for å unnlate å rapportere om forsøk på kampfiksing i 2015, og for ikke å samarbeide i den påfølgende etterforskingen.Han er bror til French Open 2004-finalist Guillermo Coria.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Federico Coria – Olympedia 
(en) Federico Coria – ATP-touren 
(en) Federico Coria – ITF Tennis 
(en) Federico Coria – Davis-cupen
João Domingues

João Domingues (født 5. oktober 1993 i Oliveira de Azeméis) er en portugisisk tennisspiller, som deltar på ATP-touren.
Han debuterte for Portugal i Davis Cup i 2015.20. mai 2019 ble Domingues ranket som nr. 160 i verden, hans høyeste ranking i karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) João Domingues – ATP-touren 
(en) João Domingues – ITF Tennis 
(en) João Domingues – Davis-cupen
Attila Balázs

Attila Balázs (født 27. september 1988 i Budapest) er en ungarsk tennisspiller.
Han kom inn blant de 100 best rankede for første gang i februar 2020 da han nådde semifinalen i Rio Open 2020. Han har også vunnet to Challenger-titler. I Grand Slam-sammenheng har han en 2. runde i French Open som beste resultat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Attila Balázs – ATP-touren 
(en) Attila Balázs – ITF Tennis 
(en) Attila Balázs – Davis-cupen
Gianluca Mager

Gianluca Mager (født 1. desember 1994 i Sanremo) er en italiensk profesjonell tennisspiller, som deltar på ATP-touren.
Han ble ranket blant de 100 beste for første gang i feburar 2020 etter å kommet til finalen i Rio Open 2020. Han har vunnet tre titler på Challenger-touren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gianluca Mager – ATP-touren 
(en) Gianluca Mager – ITF Tennis
Thiago Seyboth Wild

Thiago Seyboth Wild (født 10. mars 2000 i Marechal Cândido Rondon) er en brasiliansk profesjonell tennisspiller, som deltar på ATP-touren.
Han vant juniorfinalen under US Open 2018 mot italienske Lorenzo Musetti (6–1, 2–6, 6–2).1. mars 2020 vant han sin første ATP-tittel ved å slå Casper Ruud i finalen av Chile Open.14. september 2020 ble han ranket som nr. 106 i verden, hans høyeste ranking i karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thiago Seyboth Wild – ATP-touren 
(en) Thiago Seyboth Wild – ITF Tennis 
(en) Thiago Seyboth Wild – Davis-cupen
Situasjonens herre

Situasjonens herre (originaltittel: Along Came Jones, også vist i Norge som Jones ordner opp) er en amerikansk westernkomedie fra 1945, regissert av Stuart Heisler. I hovedrollen spiller Gary Cooper, Loretta Young og Dan Duryea. Filmen handler om en intetanende og harmløs cowboy som blir forvekslet med en farlig banditt og havner i et virvar av livsfarlige situasjoner.


== Skuespillere ==

Gary Cooper som Melody Jones.
Loretta Young som Cherry de Longpre.
William Demarest som George Fury.
Dan Duryea som Monte Jarrad.
Frank Sully som Avery de Longpre.
Don Costello som Leo Gledhill.
Walter Sande som Ira Waggoner.
Russell Simpson som Pop de Longpre.
Arthur Loft som en Sheriff
Willard Robertson som Luke Packard.
Ray Teal som Kriendler.
Lane Chandler som Boone.
Erville Alderson som en bartender (ukreditert)
Hank Bell som Posse Rider (ukreditert)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Situasjonens herre på Internet Movie Database 
(no) Situasjonens herre hos Filmfront 
(sv) Situasjonens herre i Svensk Filmdatabas 
(da) Situasjonens herre i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Situasjonens herre på Allociné 
(nl) Situasjonens herre på MovieMeter 
(en) Situasjonens herre på AllMovie 
(en) Situasjonens herre på Turner Classic Movies 
(en) Situasjonens herre på Rotten Tomatoes
Federico Gaio

Federico Gaio (født 5. mars 1992 i Faenza) er en italiensk profesjonell tennisspiller, som deltar på ATP-touren.
Han har vunnet 4 turneringer på Challenger-touren, og har en 1. runde i US Open som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.
19. august 2019 ble han ranket som nr. 144 i verden, hans høyeste ranking i karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Federico Gaio – ATP-touren 
(en) Federico Gaio – ITF Tennis
Moderne ungdom (1925)

Moderne ungdom  (originaltittel: We Moderns) er en amerikansk romantisk stumfilm-komedie fra 1925 regissert av John Francis Dillon og med Colleen Moore i hovedrollen. 
Filmen anses i dag tapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moderne ungdom på Internet Movie Database 
(sv) Moderne ungdom i Svensk Filmdatabas 
(nl) Moderne ungdom på MovieMeter 
(en) Moderne ungdom på AllMovie
22. serierunde i Bundesliga 2019/20

22. runde i Bundesliga 2019-2020 startet med Borussia Dortmund – Eintracht Frankfurt fredag 14. februar 2020, hoveddelen av kampene ble spilt lørdag 15. februar mens runden ble avsluttet med Mainz 05 – Schalke 04 søndag 16. februar.


== Kampfakta ==
Fredag 14. februar

Lørdag 15. februar

Søndag 16. februar


== Referanser ==
Clypeorhagus

Clypeorhagus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små (ca. 4-5 millimeter), avlange, blankt svarte råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, sagtakkede, litt over halve kroppslengden. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, jevnbrede, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte og spinkle.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved, har blitt funnet på poppelslekten (Populus).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Øst-Europa vest til Polen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
Stammen Dirhagini Reitter, 1911
Slekten Clypeorhagus Olexa, 1975
Clypeorhagus clypeatus (Hampe, 1850) - Øst-Europa


== Eksterne lenker ==
Bilde av Clypeorhagus clypeatus
(en) Clypeorhagus i Encyclopedia of Life 
(en) Clypeorhagus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Clypeorhagus hos Artsdatabanken 
(sv) Clypeorhagus hos Dyntaxa 
(en) Clypeorhagus hos Fauna Europaea 
Clypeorhagus – detaljert informasjon på Wikispecies
Asiocnemis

Asiocnemis er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små til middelsstore (5,5-13 millimeter), avlange, mørke råtevedbiller, dekkvingene kan være delvis lysere. Oversiden er fint hårete og tett og fint punktert. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, lange, sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, omtrent så langt som bredt, med litt uttrukne bakhjørner. innefor disse er bakkanten noe innbuktet. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, med tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
Artene har larver som lever i død ved, trolig av bartrær. De forekommer i høytliggende skoger.


== Utbredelse ==
Seks arter lever langs vestkysten av Nord-Amerika, én i Ecuador og Fransk Guyana, den siste arten i Øst-Sibir.


== Systematisk inndeling ==
Navnet blir av og til stavet Asiocnemes.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien linderåtevedbiller (Macraulacinae) Fleutiaux, 1922
Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
Slekten Asiocnemis Mamaev, 1976
Asiocnemis basalis (LeConte, 1866)
Asiocnemis bicolor Otto, 2017 
Asiocnemis boharti Muona, 2000
Asiocnemis hospitalis (Blanchard, 1904)
Asiocnemis mcclayi Muona, 2000
Asiocnemis morawitzi (Semenov, 1891)
Asiocnemis nitens (Horn, 1886)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Asiocnemis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Asiocnemis hos Fossilworks 
(en) Asiocnemis hos NCBI
Santa Maria Madre della Provvidenza a Monte Verde

Santa Maria Madre della Provvidenza, også kjent som Santa Maria Madre della Provvidenza a Monte Verde, er en katolsk sognekirke i Rome, dedisert til Jomfru Maria. Kirken ligger på Via Donna Olimpia i quartiere Gianicolense, som også kalles Monte Verde.


== Beskrivelse ==
Kirken ble oppført i 1937 etter tegninger av arkitekten Tullio Rossi og ble konsakrert samme år. Siden 1973 er Santa Maria Madre della Provvidenza kardinalprestkirke.Interiøreys fresker er utførte av Igino Cupelloni (1918–2008).


== Kardinalprester ==
Luis Aponte Martínez (1973–2012)
Orani João Tempesta (2014–)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. ISBN 88-8289-419-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Madre della Provvidenza (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Gianicolense

Quartiere Gianicolense er et kvarter sørvest i Roma. Navnet kommer fra høyden Gianicolo. Kvarteret har koden Q.XII og er del av Municipio XII. Det har et areal på 7.7682 km². Romerne kaller som oftest kvarteret for Monteverde.
Gianicolense er ett av de første 15 distrikter som ble opprettet i 1911 og offisielt approbert i 1921.
I kvarteret finnes:

Valle dei Casali
Villa Doria Pamphilj
Via Portuensis
Mura Gianicolesi
Istituto nazionale per le malattie infettive
San Pancrazio
Trasfigurazione di Nostro Signore Gesù Cristo
Santa Maria del Carmine e San Giuseppe al Casaletto
Santa Giuliana Falconieri
Santa Maria Regina Pacis
Santa Maria Madre della Provvidenza
Santi Francesco e Caterina Patroni d’Italia
Santa Teresa
Nostra Signora de La Salette
Santa Maria della Provvidenza
Parrochia San Giulio (Rom)
Parrochia San Damaso (Rom)
Nostra Signora di Coromoto
San Francesco di Sales a Via Portuense


== Referanser ==
Villa Doria Pamphilj

Villa Doria Pamphilj (eller Villa Doria Pamphili) er et stort parkanlegg ved Via Aurelia Antica i Roma vest for den historiske bydelen Trastevere, ca. 1,5 km sør for Vatikanet. Den ble anlagt på 1600-tallet for familien ved samme navn og omgestaltet mot slutten av 1700-tallet av Francesco Bettini. Den dekker ca. 1,8 km² og er såledet et av Romas største parkanlegg.
Til villaen hører det barokke landhuset Casino del bel respiro (eller Casino Algardi), bygd 1644–1652 av Alessandro Algardi (1598–1654) og Giovanni Francesco Grimaldi (1606–1680) for prins Camillo Pamphilj, en slektning av pave Innocens X. Den kom i statens eie i 1957.  Staten bruker den gjerne til representasjon, særlig tilø mottagelser for statsledere.
Det fant et slag sted her under risorgimento, i 1849. På dlagstedet bygde man i 1859–1860 en triumbue på det sted der Casino dei Quattro Venti, som vat blitt ødelagt under kampene, hadde stått. Den ble tegnet av arkitekten Andrea Busiri Vici (1817–1911). I 1960 bygde man gaten Via Olimpica gjennom parken. Siden 1971 har parken for det aller meste vært fritt tilgjengelig for almenheten.
Når italienere taler om Villa Doria Pamphilj sikts det til hele parken og dens regjeringstilhørige bygninger. Disse bygningene for seg er Casino dell’Algardi (etter arkitekten) eller Casino del Bel Respiro. 


== Litteratur ==
Heinz-Joachim Fischer: Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt. DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, S. 350–351.
Anton Henze: „Kunstführer Rom“. Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, S. 309.
Rossi, Giovanni Giacomo: Villa Pamphilia, eiusque palatium, cum suis prospectibus, statuae, fontes, vivaria, theatra, areolae, plantarum, viarumque ordines, cum eiusdem villae absoluta delineatione. Rubeis, Rom ca. 1675 (Digitalisierte Ausgabe der Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf).


== Eksterne lenker ==
(en) Villa Doria Pamphilj (Rome) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Villa Doria Pamphili
Villa Pamphili
Saproxylobius

Saproxylobius er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
En liten (3-5 millimeter), avlang, svartbrun råtevedbille med lange og kraftige antenner. Antennene er over halve kroppslengden og sagtakkede. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt, bakhjørnene litt tilbaketrukne. Dekkvingene er nokså jevnbrede med dype punktstriper.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Laos , Malaysia og Taiwan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien kamråtevedbiller (Melasinae) Fleming, 1821
Stammen Xylobiini Reitter, 1911
Slekten Saproxylobius Leiler, 1990
Saproxylobius crassicollaris Leiler, 1990


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saproxylobius i Global Biodiversity Information Facility 
Saproxylobius – detaljert informasjon på Wikispecies
Xylotho

Xylotho er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien kamråtevedbiller (Melasinae) Fleming, 1821
Stammen Xylobiini Reitter, 1911
Slekten Xylotho Lucht, 1990


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Piassavakost

Piassavakost er en kost med et langt skaft der kostens strå - av piassava - er festet ved flatt og oftest rektangulært trestykke. Den er egnet til kosting av grove underlag som for eksempel sementgulv og hageganger. Opprinnelig var kostens strå de grove fibrene fra palmeblader, men moderne kosters strå er gjerne av stiv plast. 
Ordet piassava stammer fra tupi via portugisisk piassaba,  piaçaba, piaçava, som betegner  palmebladsfibre. Ordet piassavakost turde ha vært i bruk i Norge siden midten av 1800-tallet.
De forskjellige aktuelle piassavasorter er ekte eller brasiliansk piassava hentey fra Parápiassavapalmen Leopoldinia piassaba som vokser ved en sideelv  tll Rio Negro, Bahiapiassavapalmen (Attalea funifera) som vokser i Brasiln, afrikansk- eller Rafiapissava som er fra Raphia vinifera eller Raphia farinifera som anses å være av ringere kvalitet. Palmyra- eller Bassiapiassava hentes fra palmyrapalmen og anses som sammenlignbar med kitulpiassavaen som hentes fra Kitulpalmen. Madagaskar- eller vonitrapiassavaen fås fra Madagaskarpiassavapalmen, Dypsis fibrosa, som imidlertid er av lavere kvalitet.


== Kilder ==
Piassava

Piassava, eller piaçava, piaçaba, piasaba, pissaba, piassaba og piaçá er et plantefiberprodukt fra brasilianske palmer: Attalea funifera og Leopoldinia piassaba. De vokser øst i landet, men er egentlig vidt utbredt; mye piassava kommer fra et område som strekker seg inn i Venezuela og i noen grad Colombia.
Piassava brukes gjerne til å lage koster, børster og mapper.
Ordet er opprinnelig indiansk, fra språket tupi før det ble fikk spredning via portugisisk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Exploration of the Valley of the Amazon Vol. I by Lieutenant William Lewis Herndon (1853) chapter 14, p. 285
Webster's Revised Unabridged Dictionary (1913)
Hans Blom Peterson

Hans Blom Peterson, gjerne omtalt som H.B. Peterson, (født 17. mai 1876 i Jeløy, død 15. oktober 1954) var en norsk næringslivsleder og politiker for Høyre. I første halvdel av 1900-tallet var han sagt å være den mektigeste mannen i Moss, og både i firmaet og i lokalsamfunnet ellers blei han omtalt som «Konsulen».Peterson tok eksamen ved Aars og Voss' skole i Kristiania i 1894. Han blei vernepliktig offiser året etter og premierløytnant fra 1904. Han tok juridisk embetseksamen i 1900. Året etter blei han disponent i familiefirmaet M. Peterson & Søn og i Moss Cellulosefabrik, stillinger han hadde de neste femti åra. Han satsa langsiktig på å bygge ut cellulose- og papirproduksjonen i selskapet. Han var formann i De norske Papirfabrikanters Forening i 1913–20 og 1922–27 og kom slik til å prege norsk papirindustri. Fra 1927 til 1930 var han president i Norges Industriforbund. Han hadde også ledende posisjoner i andre deler av Østfolds næringsliv. Fra 1916 til 1933 var han vararepresentant i Statsbanenes hovedstyre. Fra 1902 var han fransk konsul i Moss.Peterson var medlem av Moss bystyre fra 1905 til 1913, hertil ordfører fra 1911. Videre var han overformynder fra 1934. Han var innvalgt på Stortinget 1916–1918 fra Moss og Drøbak krets og satt da i sosialkomiteen. Han var mye brukt i offentlige komiteer og kommisjoner. Som eksempel kan nevnes kullforsyningskomiteen av 1917, utenrikskommisjonen av 1920, krisekomiteen av 1931 og kriserådet av 1934.Han blei utnevnt til ridder av St. Olavs Orden. Han var også offiser av den franske Æreslegionen og officier de l'Instruction Publique. I 1999 blei han kåra til «Århundrets mossing».Mange av H.B. Petersons slekt har vært statsråder og/eller stortingsrepresentanter: faren Theodor Peterson, oldefaren Momme Peterson, morfaren Johan Frederik Thorne, morbroren Johan Thorne og fetteren Ole Rømer Sandberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Blom Peterson hos Norsk senter for forskningsdata