jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Devil (1921)

The Devil er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av James Young.


== Skuespillere ==
George Arliss som Dr. Muller
Lucy Cotton som Marie Matin
Roland Bottomley som Georges Roben
Sylvia Breamer som Mimi
Florence Arliss
Edmund Lowe som Paul de Veaux
Fredric March


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Devil på Internet Movie Database 
(en) The Devil på AllMovie
The Devil’s Foot (film)

The Devil's Foot er en britisk stumfilm fra 1921 regissert av Maurice Elvey.


== Handling ==
En familie sitter oppreist ved spisebordet deres, og går kledd til middag. Bortsett fra at de alle er døde. Sherlock Holmes blir snart satt på saken, og må finne ut hvordan og hvorfor hele denne familien ble myrdet. Broren til offrene, Tregennis er er den første som blir mistenkt. Men når han blir myrdet på en lignende måte som resten av familien, blir i stedet oppdageren og eventyreren Dr. Sterndale mistenkt.
Sterndale viser Holmes og Watson en beskjed hvor Tregennis skal ha tilstått drapene på familien sin, fordi han ønsket å få kontroll over eiendommen deres. Men den siste delen av filmen viser Dr. Sterndales historie fortalt gjennom en rekke flashbacks. Sterndale forteller dem at Tregennis hadde vist stor interesse for Sterndales eksotiske giftstoffer, og at Sterndale var forelsket i søsteren hans.


== Skuespillere ==
Eille Norwood som Sherlock Holmes
Hubert Willis som Dr. John Watson
Harvey Braban som Mortimer Tregennis
Hugh Buckler som Dr. Sterndale


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Devil's Foot på Internet Movie Database
Cephaloinae

Cephaloinae er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika). 


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne mørke på farge, noen med svak metallglans. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Nord-Amerika og Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
Familien bastardbukker, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
Underfamilien Cephaloinae
Slekten Cephaloon Newman, 1838
Cephaloon bicolor (Horn, 1896)
Cephaloon lepturidis Newman, 1838
Cephaloon pacificum van Dyke, 1928
Cephaloon pallens (Motschulsky, 1860)
Cephaloon simulans Casey
Cephaloon tenuicorne LeConte, 1874
Cephaloon ungulare LeConte, 1874
Cephaloon vandykei Hopping & Hopping, 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cephaloon lepturidis: [1]. Cephaloon sp.: [2]. 

bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [3]
(en) Cephaloinae hos Fossilworks 
(en) Cephaloinae hos ITIS 
(en) Kategori:Cephaloinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cephaloinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Nematoplinae

Nematoplinae  er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika). 


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne mørke på farge, noen med svak metallglans, pronotum kan være rødt. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Øst-Asia (Japan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
Familien bastardbukker, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
Underfamilien Nematoplinae LeConte, 1862
Slekten Nematoplus LeConte, 1855
Nematoplus collaris LeConte, 1855
Nematoplus konoi (Nakane, 1963)
Nematoplus semenovi Nikitsky, 1973
Nematoplus yamato Nakane, 1987


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nematoplus semenovi: [1]. '

(en) Nematoplinae hos Fossilworks 
(en) Nematoplinae hos ITIS 
Nematoplinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Stenotrachelinae

Bastardbukker (Stenotrachelinae) er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. Det norske navnet viser til at de ligner på trebukker (Cerambycidae), men ikke er nært beslektet med disse. Tidligere ble bastardbukkene regnet til familien vedborere (Melandryidae). Bastardbukkene finnes bare i den nordlige delen av det Holarktiske området (Europa, Nord-Asia og Nord-Amerika). Det finnes to arter i Europa og én i Norge.


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne rundt 10 mm), avlange biller, gjerne mørke på farge, noen med svak metallglans. Oversiden er fint hårete. Hodet er fremstrakt, omtrent firkantet sett ovenfra. Fasettøynene sitter nær hodets fremkant, er ikke spesielt store og mer eller mindre nyreformede. Palpene er ofte ganske lange, det ytterste leddet kan være stort og økse- eller knivformet. Antennene er omtrent så lange som halve kroppslengden, 11-leddete og trådformede. Brystkjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, sterkt hvelvet, ved fremkanten smalere enn hodet. Ved bakkanten kan brystskjoldet være nesten så bredt som dekkvingene eller mye smalere. Dekkvingene er langstrakte med tydelige "skuldre", fint hårete, uten påfallende lengdestriper. De er vanligvis forholdsvis tynne (lite sklerotisert) og kan ha noen skrå, utstrakte groper. Beina er lange og tynne, føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene (tibiae). Fram- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. Stenotrachelus aeneus er regnet som truet i Norge og står på rødlisten over norske biller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
Familien bastardbukker, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
Underfamilien Bastardbukker, Stenotrachelinae Thomson, 1859  – eneste underfamilie som forekommer i Europa
Slekten Anelpistus Horn, 1870
Anelpistus americanus Horn, 1870
Anelpistus canadensis Mark, 1942
Slekten Scotodes Eschscholtz, 1818
Scotodes annulatus Eschscholtz, 1818  – funnet i Finland men ikke i Norge
Scotodes luteotessellatus Pic, 1953
Scotodes uniformis Motschulsky, 1873
Slekten Stenocephaloon Pic, 1932
Stenocephaloon metallicum Pic, 1932
Slekten Stenotrachelus Berthold, 1827
Stenotrachelus aeneus (Paykull, 1799) – eneste art i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Scotodes annulatus (foto av K.V. Makarov): [1], Stenotrachelus aeneus [2]

(no) bastardbukker hos Artsdatabanken 
(en) bastardbukker hos Fossilworks 
(en) bastardbukker hos ITIS 
Stenotrachelinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Stoliinae

Stoliinae er en liten gruppe biller med larver som lever i død ved. 


== Utseende ==
En middelsstor, slank, halvblank, fint hårete, svartbrun bastardbukk. Hodet er rundet med middelsstore fasettøyne, antennene er nokså korte, omtrent så lange som hode + pronotum, tynne med en tre-leddet klubbe. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Larvene lever i råtten død ved, særlig greiner av bartrær. De voksne kan finnes på blomster der de spiser pollen. Bastardbukkene er ikke særlig vanlige insekter. 


== Utbredelse ==
Slekten lever i Japan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1810
Familien bastardbukker, Stenotrachelidae Thomson, 1859 (=Cephaloidae)
Underfamilien Stoliinae Nikitsky, 1985
Slekten Stolius Lewis, 1895
Stolius diversipes (Pic, 1932)
Stolius vagepictus Lewis, 1895


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stoliinae hos Fossilworks 
(en) Stoliinae hos ITIS 
Stoliinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Litteraturåret 1879

Litteraturåret 1879 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1879.


== Fødsler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1879 in literature – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Litteraturåret 1824

Litteraturåret 1824 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1824.


== Fødsler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1824 books – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pirate Gold

Pirate Gold har flere betydninger:

Pirate Gold (film, 1913), amerikansk stumkortfilm fra 1913
Pirate Gold (kinoføljetong), amerikansk kinoføljetong fra 1920
Carl Christian Møller

Carl Christian Møller (født 18. mars 1875 i Drammen, død 7. desember 1960) var sønn av Bundtmaker og fabrikkeier Wilhelm Christian Møller (1829-1911) fra Drammen. Carl Christian vokste opp i handelsgården på hjørnet av Nedre Storgate og Schwenckegata som bestod av butikk, lager og verksted, gårdens andre etasje var familiens private bolig. Carl Christian Møller ble opptatt som kompanjong i W.C. Møller den 1. januar 1901 og overtok forretningen ved sin fars død i 1911. Forretningene gikk så bra og leveransene var så store at firmaet ikke lenger plass i den gamle gården i Schwenckegaten, så i 1916 bygde han den nye fabrikken i Bragerhagen 16 på Brakerøya. Der fikk de moderne lokaler og større plass, flere ansatte og høyere omsetning.


== Utdannelse ==
Carl Christian hadde middelskoleeksamen og gått privat handelsskole. Under utdannelsen reiste han ut, for å studere det europeiske motebildet. Han oppholdt seg et halvannet år i Tyskland, halvannet år i England og til slutt to og et halvt år i Frankrike. Han har vært generalkonsul for Ungarn.


== Andre verdenskrig ==
Det var Carl Christian og hans sønn Alf Møller, som ledet bedriften da tyskerne angrep Norge i april 1940. Da de tyske troppene hadde besatt Akershus festning fant de et stort lager med pels produsert av Møller for det norske forsvaret. Tyskerne sendte bud til Møller om at de nå skulle produsere pels og vinterbekledning for den tyske krigsmakten. For å unngå fengsel og konfiskering av fabrikken og alle eiendeler valgte de å gå med okkupasjonsmaktens krav og forøke å stikke kjepper i hjulene for produksjonen underveis. Dette valget ville de senere komme til å angre på da det skulle koste familien dyrt. 
Ikke bare produserte Møller pels til de tyske soldatene, de produserte også vakre pelskåper til de tyske offisersfruene og pelsposer til tyske babyer. Hans sønn Alf Møller var sammtidig Milorgs økonomisjef, han sørget for luftslipp av utstyr til gutta på skauen, han betalte av egen lomme for å hjelpe enkene av norske motstandsmenn flykte til Sverige og England, i tilegg distribuerte de illegale aviser «Ja vi elsker» og «London – nytt». Når krigen var over ble det tatt noe hensyn til motstandskampen og Alfs rolle i Milorg, dommen lød på «hederlig landssvik». Carl Christian og Alf ble også dømt til å betale tilbake overskuddene fra krigsproduksjonen som var på hele 2,2 millioner kroner i 1946. 
Det skulle vise seg at det sosiale stigmaet var verst. De begge mistet alle sine verv og sin sosiale rang. Carl Christian hadde vært i direksjonen i teatret, styret i kunstforeningen og han var ordfører i styret for forsikringsselskapet Norge. Alf var styremedlem i roklubben, styremedlem i Konfeksjonsfabrikantenes landsforbund og i Norske luefabrikanters forening, men nå var de begge utstøtt og uglesett, sammen med resten av familien. For Alf ble etter hvert skammen for tung å bære på da han i 1956 skjøt seg selv på kontoret. Fire år senere døde Carl Christian i 1960, da var det sønnen til Alf, Wilhelm Christian, som overtok firmaet.


== Referanser ==
Sani Ibrahim Azar

Sani Ibrahim Charlie Azar (født 22. juni 1961 i Libanon) er en palestinsk evangelisk-luthersk geistlig og fra januar 2018 biskop av den evangelisk-lutherske kirke i Jordan og Det hellige land (ELCJHL). 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ibrahim Azar Azar ble født i Libanon til Charlie Azar opprinnelig fra Jaffa og hans hustru Jihan Azar, opprinnelig fra Nasaret. Han gikk til 1979 på Jerusalemsvereins lutherske skole  i Berlinmisjonsselskapet i Betlehem. Han studerte luthersk teologi ved Ludwig-Maximilians-Universität München, der han tok slutteksamen i 1987.


=== Prest ===
I 1988 ble han ordinert til prest for den evangelisk-lutherske kirke i Jordan og Det hellige land. Han var pastor for ELCJHL-menigheten ved Forløserens kirke i Jerusalem. 


=== Biskop ===
I januar 2017 valgte kirkens synode ham til etterfølger etter biskop Munib Younan.Han ble innført i sitt embede den 12. januar 2018 i Forløserens kirke  i Jerusalem.Han er gift med Nahla Elias Azar. Paret har tre døtre, hvorav den eldste er Sally Azar.


== Referanser ==
Benjamin Kristoffer Golding

Benjamin Kristoffer Golding er administrerende direktør i Arendals Fossekompani. Han er født 1980 og oppvokst i Arendal. Han har mastergrad i, kybernetikk fra NTNU. 
Han er også styreleder i Bits AS, styremedllem i Vipps AS og Bankid Bankaxept AS. 


== Referanser ==
Wang Wenjiao

Wang Wenjiao (kinesisk: 王文教; født 22. november 1933 i Surakarta (Solo) i Nederlandsk Ostindia, død 25. desember 2022 i Beijing i Kina) var en kinesisk badmintonspiller og -trener.


== Bakgrunn ==
Wang Wenjiao kom fra det kinesiske folkegruppen på øya Java, og hans slekts jiaxiang (hjemstavn) i Kina er Nan’an i provinsen Fujian. 
Han ble Indonesias stjernespiller i badminton tidlig på 1950-tallet.  Ut på 1950-tallet besøkte han Kina som indonesisk badmintonspiller, og bestemte seg for å bosette seg i Kina og bidra til å bygge opp badmintonsporten i forfedrenes hjemland.


== Karriere ==
Wang Wenjiao ble kinesisk verdensmester i 1957. Ved de kinesiske nasjonallekene i 1959 vant han både individuelt gull og gull i double. I 1962 begynte han som trener, og ble etter hvert trener for det kinesiske herrelandslaget, som under hans ledelse vant blant annet Thomas Cup, Asialekene, og enkeltdisiplinene i verdenscupen.
I 21 år svar han Kinas hovedtrener i disiplinen, og trente en rekke verdensmestere, som Han Jian, Yang Yang, Zhao Jianhua, Xiong Guobao, Li Yongbo, og Tian Bingyi, som i alt vant 56 verdenstitler. Kineserne vant Thomas Cup tre ganger, i 1986, 1988 og 1990, og fem andre verdensmesterskap. 
Wang var medlem av den 5. og den 6. kinesiske folks politisk rådgivende konferanse fra 1978 til 1988. 
Han gikk i pensjon i 1993.Wang døde den 25. desember 2022, i en alder av 89 år, av covid-19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
badmintoncn.com
Ben Masters

Benjamin «Ben» Masters (født 6. mai 1947 i Corvallis i Oregon i USA, død 11. januar 2023 i Palm Springs i Florida) var en amerikansk skuespiller.


== Biografi ==
Etter å ha studert ved University of Oregon flyttet han til New York hvor han begynte å opptre i teaterroller, som i The Boys in the Band. I denne perioden arbeidet han med Ingrid Bergman på Captain Brassbound's Conversion og med Meryl Streep på The Cherry Orchard.Han filmdebuterte i 1975 i filmen Mandingo, og på TV to år senere i serien Muggsy. I de påfølgende årene konsentrerte han seg hovedsakelig om TV-produksjoner, som i rollen som Julian Crane i Passions, som gjorde ham kjent som såpeoperaskuespiller.Ben Masters, som hadde lidd av demens i noen år, døde den 11. januar 2023 av komplikasjoner av covid-19.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ben Masters på Internet Movie Database 
(en) Ben Masters hos The Movie Database 
(en) Ben Masters hos Internet Broadway Database
Eleticinae

Eleticinae er en underfamilie av plasterbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunrøde til brunsvarte plasterbiller, hode og forkropp kan ha noe metallglans. Hodet er forholdsvis stort, nesten firkantet, med middelsstore fasettøyne, antennene er nokså korte til nokså lange, kan være trådformede, sagtakkede eller kamformede. Pronotum er nokså lite, neppe bredere enn hodet, dekkvingene er betydelig bredere og jevnbrede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg som rovdyr på egg av bier, veps eller gresshopper, mens de voksne billene er planteetere. Oljebillene er godt beskyttet av sitt kjemiske forsvar og prøver ikke å gjemme seg vekk eller stikke av. Siden de også gjerne er tunge av egg, virker disse billene trege. Blir billene irritert, skiller de ut et sterkt luktende, oljeaktig sekret, blant annet mellom leddene i beina. Dette inneholder cantharidin og andre stoffer, og vil, om det kommer i kontakt med huden, forårsake blemmer eller åpne sår. Om det svelges, kan det være dødelig for et mindre dyr. Billene beskytter også eggene sine med giftstoffer. Oljebillene er gjerne fargerike, i gult, rødt og svart, eller metalliske. Disse fargene signaliserer at billene er giftige eller usmakelige (aposematisme). Noen arter av plasterbiller kan gjøre skade på jordbruksvekster, blant annet hirse.


== Utbredelse ==
Gruppen forekommer i Sør-Amerika, Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien plasterbiller Meloidae Gyllenhal, 1810
Underfamilien Eleticinae Wellman, 1910
Stammen Derideini Wellman, 1910
Slekten Anthicoxenus Fairmaire & Germain, 1860
Slekten Deridea Westwood, 1875
Slekten Iselma Haag-Rutenberg, 1879
Slekten Iselmeletica Kaszab, 1966
Stammen Eleticini Wellman, 1910
Understammen Eleticina Wellman, 1910
Slekten Eletica Dejean, 1834
Slekten Namibeletica Bologna, Amore & Pitzalis, 2018
Understammen Eospastina Selander, 1966
Slekten Eospasta Selander, 1966
Slekten Serrospasta Selander, 1966
Stammen Morphozonitini Kaszab, 1969
Slekten Afrospasta Bologna, 1995
Slekten Ceriselma Borchmann, 1942
Slekten Mimiselma Bologna, 2009
Slekten Morphozonitis Pic, 1922
Slekten Steniselma Borchmann, 1942
Stammen Spasticini Kaszab, 1959
Understammen Protomeloina Abdullah, 1965
Slekten Protomeloe Abdullah
Understammen Spasticina Kaszab, 1959
Slekten Spastica Lacordaire
Understammen Xenospastina Selander, 1966
Slekten Xenospasta Selander, 1966


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Eletica colorata
(en) Eleticinae hos Fossilworks 
(en) Eleticinae hos ITIS 
(en) Eleticinae hos NCBI 
Eleticinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Johannes Magnussen

Johannes Magnussen (født 6. mars 1996) er en norsk realityseriedeltaker fra Melbu i Nordland. Magnussen er kjent for sine deltakelser i blant annet Paradise hotel i 2020 og Ex on the Beach i 2021 I 2023 deltar han i realityserien Good Luck Guys Norway.
Johannes Magnussen startet i 2020 boybandet «Det skjønna du» sammen med realityseriedeltakeren Erik Sæter; de signerte kontrakt med Warner Music i 2021.


== Diskografi ==


=== Enkeltstående sanger ===
2020: «Gutta backer»
2020: «Kongen ifra nord»
2021: «Ung og deilig»
2021: «Sorry Mamma»
2021: «Ingen vei tilbake»
2022: «Untamed 2022»
2022: «Afterski»


== TV-opptredener ==
2020: Paradise Hotel (sesong 13), TV3
2021: Ex on the Beach (sesong 4), FEM
2021: Paradise Hotel (sesong 14), TV3
2023: Good Luck Guys Norway (sesong 1), Prime Video


== Referanser ==
James Patrick O’Collins

James Patrick O'Collins KBE (født 31. mars 1892 i Port Melbourne i Victoria i Australia; død 25. november 1983) var en australsk katolsk prelat som var biskop først av Geraldton og deretter av Ballarat.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
James Patrick O'Collins ble presteviet den 23. desember 1922 av Romas generalvikar titulærerkebiskop Giuseppe Palica.


=== Biskop av Geraldton ===
Han ble utnevnt av pave Pius XI til biskop av Geraldton i Western Australia den 11. februar 1930 av erkebiskop Daniel Mannix av Melbourne, og medkonsekrantene biskop John Joseph Carroll av Lismore,  og biskop Edmund John Aloysius Gleeson, C.SS.R.


=== Biskop av Ballarat ===
Den 23. desember 1941 utnevnte pave Pius XII ham til biskop av Ballarat, og dermed kom han tilbake til Victoria. 
O'Collins trakk seg tilbake den 1. mai 1971.Han ble utnevnt til Knight Commander of the Order of the British Empire (KBE) i 1980 for innsats for religion og samfunn.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
Erkebiskop Joseph Dixon (1806-1866) * 1852
Erkebiskop Daniel McGettigan (1815-1887) *1856
Kardinal Michael Logue (1840-1924) *1879
Erkebiskop Daniel Mannix (1864-1963) *1912
Biskop James Patrick O'Collins (1892-1983) *1930


== Referanser ==