jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bilal Hassani

Bilal Hassani (født 9. september 1999 i Paris i Frankrike) er en fransk sanger, låtskriver, publikumspåvirker og videomaker. Han er kjent for sine musikkvideoer på YouTube, og han deltok i den tv-sendte talentkonkurransen The Voice Kids i 2015. I 2019 representerte han Frankrike i Eurovision Song Contest i Tel Aviv med sangen «Roi».


== Bakgrunn ==
Bilal Hassani ble født Paris og har marokkansk opprinnelse. Foreldrene skilte seg da han var to, og han har en eldre bror, Taha Hassani (født 1995).Som femåring begynte han å opptre og synge for familien, og tok deretter sangtimer. I 2015 ble han overtalt av komikervennen Nemo Schiffman til å delta i den franske talentkonkurransen The Voice Kids på tv-kanalen TF1. Der opptrådte han med Eurovision-vinneren «Rise Like a Phoenix» med idolet sitt, den østerrikske dragqueen-artisten Conchita Wurst. Han ble antatt av dommerne og fikk sangeren Patrick Fiori som mentor. Hassani ble imidlertid slått ut i andre runde.I desember 2018 ble sangeren offentliggjort som en av 18 deltakere i sangkonkurransen Destination Eurovision på France 2, det franske uttaket til Eurovision Song Contest. Han deltok med sangen «Roi» (konge) som ble sluppet 4. januar 2019. Hassani vant sin semifinale 12. januar 2019 og senere finalen lørdag 26. januar 2019. Han fikk dermed representere Frankrike i Eurovision Song Contest i israelske Tel Aviv 14.–18. mai 2019. Som en av de fem største økonomiske bidragsyterne, var Frankrike direktekvalifisert til finalen 18. mai, og Hassani hadde startnummer 21. I finalen ble han nummer 16 av 26 deltakere.


== Privatliv ==
I 2017 ble han uteksaminert fra videregående, og 23. juni samme år kom han offentlig ut som homofil via sosiale medier. Han er kjent for sin androgyne stil og for sine flamboyante opptredener og kostymer. I 2018 utpekte homo-magasinet Têtu ham til en av «30 LHBT-personer som utvikler Frankrike» og kalte ham et «ikon for fransk LHBT-ungdom».Hassani har siden mottatt rasistiske og homofobiske angrep via sosiale medier, og han har mottatt flere dødstrusler via nettet. Foreningene Urgence Homophobie og Stop Homophobie har imidlertid gått sammen om å oppsøke og rettslig forfølge personene som har uttrykt hat mot Bilal Hassani på sosiale medier.


== Diskografi ==


=== Album ===
2019: Kingdom


=== Singler ===
2016: «Wanna Be»
2017: «Follow Me»
2017: «House Down»
2018: «Shadows»
2018: «Heaven With You»
2019: «Roi»
2019: «Jaloux»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bilal Hassani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bilal Hassani på Internet Movie Database 
(en) Bilal Hassani hos The Movie Database 
(en) Bilal Hassani på Discogs 
(en) Bilal Hassani på MusicBrainz 
(en) Bilal Hassani på Spotify 
(en) Bilal Hassani på Last.fm 
(en) Bilal Hassani på Genius — sangtekster 
(en) Bilal Hassani på AllMusic 
Bilal Hassani på Twitter 
Bilal Hassani på Facebook 
Bilal Hassani på Instagram 
Bilal Hassani på YouTube 
Bilal Hassani på Snapchat
Volker Ullrich

Volker Ullrich (født 20. desember 1943 i Celle, Niedersachsen, Tyskland) er en tysk historiker, publisist og journalist.
I 1992 ble Ullrich tildelt Alfred-Kerr-Prisen, og i 2008 ble han æresdoktor ved filosofisk fakultet i Friedrich-Schiller-Universität Jena.


== Referanser ==
Liste over William-Adolphe Bouguereaus malerier

Dette er en liste over William-Adolphe Bouguereaus malerier. Bouguereau var en fransk akademisk professor og maler.
Hans malerier er preget av mange detaljer og nøyaktig teknikk, som resulterer i malerier med høy kvalitet og mye realisme. Han jobbet hovedsakelig innen mytologiske, allegoriske, historiske og religiøse emner; ofte bilder av nakne mennesker og bondejenter.
Han jobbet sammen med faren innen vin- og olivenoljeindustrien i Bordeaux. Hans første tegninger som kunstner var etiketter på matvarer de solgte. I 1846 begynte han på School of Fine Arts og var elev av François-Édouard Picot. På skolen ble Bouguereau  perfeksjonert i akademisk kunst. Sener flyttet han til Villa Medici i Roma, Italia. Der han samtidig tok formelle undervisningstimer, fikk han også studert renessansekunsterne og deres fremste verker. Spesielt gjorde freskomaleren Rafael et sterkt inntrykk på ham. Under sitt opphold i Italia reiste han til forskjellige italienske byer og steder, hvor han ble kjent med den italienske underklassen.
I 1854 reiste han tilbake til Paris, og rundt denne tiden var han meget vellykket som kunstner å hadde en respektabel inntekt ved å selge malerier. I tillegg til kommisjoner, avbildet han komplekse og mytologiske motiver som han konkurrerte med i kunstkonkurranser. På et senere tidspunkt endret han motiver til enklere modeller, for eksempel med motiver av enkle bønder. Disse maleriene ble han veldig berømt og rik for. I tillegg til Frankrike var han i sin levetid også kjent i USA og England. Dette førte blant annet til et stort antall amerikanske kunstnere flyttet til Paris for å studere under Bouguerau.
I 1856 giftet han seg og fikk tre sønner og to døtre. Men bare en av døtrene overlevde, og selv hans kone døde, i en barneseng. I 1879 forlovet han seg med en av hans amerikanske kunstnerstudenter, Elizabeth Jane Gardner. Imidlertid giftet de seg først 17 år senere, ettersom Williams mor og datter stritter imot ekteskapet. Etter Williams mors død ble William og Elizabeth gift, og de var gift livet ut. Han døde i en alder av 79 på grunn av hjerteproblemer.Ved begynnelsen av det 20. århundre hadde Bouguereau og hans kunst mistet sin tiltrekning og interesse fra publikum, da den generelle interessen på malerikunsten hadde endret seg. Men på 1980-tallet gjenoppstod interessen for figurativ kunst, noe som førte til en gjenoppdagelse av Bouguereau og hans verk. I sitt liv gjennomførte han 822 fullførte malerier. Imidlertid har mange malerier siden fått en ukjent skjebne.


== 1840-tallet ==


== 1850-tallet ==


== 1860-tallet ==


== 1870-tallet ==


== 1880-tallet ==


== 1890-tallet ==


== 1900-tallet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William-Adolphe Bouguereau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
William Bouguereau i Christian Blangstrup,Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1915)
Kharkiv internasjonale lufthavn

Kharkiv internasjonale lufthavn  (IATA: HRK, ICAO: UKHH) er en internasjonal lufthavn i Kharkiv oblast i Ukraina.  Lufthavnen betjener blant annet byen Kharkiv, den nest største i landet.Den gamle terminalen i Kharkiv ble bygget på 1950-tallet i nyklassisk stil og er renovert for å bli en VIP-terminal. Et nytt terminalbygg sto ferdig til EM i fotball 2012.Lufthavnen har betydelig utenlandstrafikk til Mellomeuropa, men ikke til Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(uk) Offisielt nettsted 
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Kharkiv International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Daring-klassen

Daring-klassen (også benevnt Type 45 og D-klassen) er en jagerklasse i Royal Navy. Klassen skal erstatte den aldrende Sheffield-klasse. Det første skip i klassen, HMS «Daring» (D 32), ble sjøsatt 1. februar 2006 og inngikk i flåtens tall den 23. juli 2009. Skipene blir bygget av BAE Systems. De første tre skip ble samlet av BAE Systems Surface Fleet Solutions fra prefabrikkerte blokker bygget av BAE Systems selv og VT Group.
Storbritannia søkte opprinnelig å anskaffe luftforsvarsskip som en del av NRF-90-prosjektet, og var senere en del av Horizon-prosjektet sammen med Frankrike og Italia. De valgte dog å trekke seg fra dette prosjekt da det ikke passet inn i de britiske planene. Daring-klassen benytter dog mange av de utviklinger som er gjort i forbindelse med Horizon-klassen, blant annet missilsystemet Sea Viper, som er en del av PAAMS (Principal Anti-Air Missile System). I 2009 ble leveringen av skipenes Aster-missil forsinket på grunn av vanskeligheter under funksjonstester. En senere undersøkelse viste en feilramt sending og leveringen av Aster 30 kom senere tilbake på sporet.I et «intenst angrep» kan en jager av Daring-klassen spore, engasjere og nedskyte flere mål enn fem Birmingham-jagere til sammen. Type 45 er de største eskorteskip som noen gang er bygget til Royal Navy, rent tonnasjemessig. Etter sjøsettingen av HMS «Daring» den 1. februar 2006 uttalte den tidligere First Sea Lord admiral Alan West at det ville bli Royal Navy mest kapable jager noen gang, såvel som verdens beste luftforsvarsskip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Type 45 destroyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
BAE Systems Type 45 page
Official Royal Navy Type 45 page Arkivert 4. april 2011 hos Wayback Machine.
Royal Navy Matters Type 45 page
Utsatt ledende del

Utsatte ledende deler, også bare kalt utsatte deler, er alle deler av en elektrisk installasjon som vanligvis ikke er spenningssatt, men som kan bli spenningsførende ved en elektrisk feil. Eksempelvis vil en skade på isolasjonen rundt en elektrisk leder kunne føre til kontakt mellom leder og en utsatt del, som metallkassen til et elektrisk produkt. Utsatte deler blir derfor koblet til jord og utjevningsledere for å unngå at det kan oppstå farlige berøringsspenninger.


== Referanser ==
Assi Azar

Assi Azar (hebraisk: אסי עזר, født 10. juni 1979 i Holon i Israel) er en israelsk tv-personlighet, programleder og manusforfatter. Han har ledet en rekke show og talentprogrammer på israelsk fjernsyn, og han blir en av fire programledere i Eurovision Song Contest i Tel Aviv i mai 2019. Out Magazine kåret i 2009 Azar til en av de hundre mest innflytelsesrike homofile personene i verden.


== Bakgrunn ==
Azar ble født i Holon i Israel og er av bukharisk-jødisk og jemenittisk-jødisk herkomst.Han dukket første gang opp som programleder for internett-programmet KIK, og i 2004–2005 var han vert for ungdomsprogrammet Exit. Senere deltok han i en rekke  tv-programmer på israelsk fjernsyn, inkludert Big Brother som han ledet sammen med Erez Tal fra 2008 til 2015. Siden 2013 har han også vært programleder for den israelske uttakingen til Eurovision Song Contest, HaKokhav HaBa.
25. januar 2019 kunngjorde Israels offentlige kringkastingsselskap at Azar skulle være programleder for Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv sammen med Lucy Ayoub, Erez Tal og Bar Refaeli. Tal og Refaeli blir hovedverter, mens Azar og Ayoub skal være verter i artistenes oppholdsrom, green room.


== Privatliv ==
I 2005 kom Azar ut som homofil. Kort tid etter begynte han å lage dokumentarfilmen Mom and Dad: I Have Something to Tell You. 11. april 2016 giftet han seg med sin spanske kjæreste Albert Escolà i Barcelona.
Azar er en LHBT-aktivist, og i 2009 ble han kåret til blant de hundre mest innflytelsesrike homofile personene i verden av Out Magazine.


== Referanser ==


== Se også ==
Eurovision Song Contest 2019
Liste over programledere for Eurovision Song Contest


== Eksterne lenker ==
(en) Assi Azar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Assi Azar på Internet Movie Database 
(en) Assi Azar hos The Movie Database 
Assi Azar på Twitter 
Assi Azar på Facebook 
Assi Azar på Facebook 
Assi Azar på Instagram 
Assi Azar på TikTok
Hägglund & Söner

Hägglund & Söner, senere kalt Hägglunds AB, var et svensk verksted-konsern som ble opprettet i Gullänget i Örnsköldsvik.


== Historie ==
Hägglund & Söner ble grunnlagt i 1899 som et snekkerverksted av Johan Hägglund (1866–1956). Firmaet vokste og på 1920-tallet ble man Norrlands største møbelprodusent og senere til et av Norrlands største verksteds-foretak med tillverkning av bland annet buss-komponenter (fra 1921-1922) og busser (fra 1924), løfteverktøy, lastemaskiner, sporvogner (fra 1932) og fly. Johan Hägglunds sønn Pelle Hägglund tok i 1931 over virksomheten. Hägglund & Söner ble i 1971 kjøpt opp av ASEA og fikk så navnet AB Nordbetong. Da ASEA fusjonerte med Brown Boveri til ABB i 1988 ble Hägglunds en del av det såkalte «rest-ASEA», en portefølje av selskaper kalt for Incentive, som ble delt opp i fire deler for å bli solgt:

Traction - fusjonerte med ABB Traction og ble flyttet til Kalmar.
Vehicle - kjent som Hägglunds Vehicle AB f.o.m 1988. Kjøpt opp av Alvis plc i 1997, som ga avdelingen navnet Alvis Hägglunds AB. Konsernet ble siden ble kjøpt opp av BAE Systems, og denne delen heter nå BAE Systems Hägglunds.
Cranes - kjøpt opp av MacGregor som nå er et datterselskap av Cargotec.
Drives - kjøpt opp av Atle AB, og ble eid i flere år av Ratos, men nå eid av Bosch og har fått navnet Bosch Rexroth AB.
Hägglunds Component lagde blant annet gruvemaskiner. Produksjonen av disse gruvemaskinene ble overtatt av enkelte ansatte. De gikk konkurs etter noen år, og Gia Industri AB overtok produksjonen.De tre gjenværende Hägglunds-bedriftene er store lokalt i Örnsköldsvik og Mellansel, og er noen av de viktigste arbeidsplassene i regionen. BAE Systems Hägglunds, som er den største, produserer kampkjøretøy, men også andre former for dekkjøretøy . MacGregor Cranes har i stor grad flyttet all produksjon til Asia, men har fortsatt rundt hundre ansatte i Örnsköldsvik. I Mellansel produserer Bosch Rexroth AB hydrauliske motorer.
I flere år var Denison Hydraulics eid av Hägglunds, og selskapet ble deretter kalt Hägglunds Denison Drives AB.


== Kjøretøy ==
Infanterikanonvagn 91
CV90:
CV9040
CV9030N
Splitterskyddad enhetsplattform
Bv 206
Bv 308
Bv 309
Hägglunds Pbv 302
Bv 410
Hägglunds Pvrbv 551


== Sporvogner ==
Trikker i bruk i Norge:

SM-53
SM-91  (M25 i Sverige)


== Referanser ==
Lucy Ayoub

Lucy Ayoub (arabisk: لوسي ايوب‎, hebraisk: לוסי איוב; født 21. juni 1992) er en israelsk tv-programleder, skribent og radiovert. Hun blir en av programlederne i Eurovision Song Contest 2019 sammen med Assi Azar, Erez Tal og Bar Refaeli.


== Bakgrunn ==
Ayoub ble født i Haifa i Israel. Faren er arabisk-kristen, mens moren er en askenasisk jøde som senere konverterte til kristendommen.Hun tjenestegjorde to år i Israels forsvar som flysimulator-instruktør i Israels luftforsvar. Siden 2016 har hun studert filosofi, økonomi og politikk ved Universitetet i Tel Aviv.


== Karriere ==
I 2016 ble hun kjent i Israel da hun leste flere av sine dikt i en israelsk slampoesi-konkurranse. Samme år begynte hun å jobbe for Israel Broadcasting Authority (IBA) og skrev manus og laget videoer. I 2017 ble Ayoub vert for et ukentlig kulturprogram på israelsk radio og hun ble samtidig programleder for kulturprogrammet  Culture Club på tv-kanalen Kanal 11.
Ayoub var poengoppleser for Israel i Eurovision Song Contest 2018, noe som fikk medieoppmerksomhet etter at Israels kulturminister Miri Regev kritiserte henne for å snakke arabisk under sendingen og uten å nevne Jerusalem.Ayoub skal være programleder i artistenes oppholdsrom, green room under Eurovision Song Contest 2019 sammen med Assi Azar, mens Erez Tal og Bar Refaeli blir hovedprogramledere.


== Se også ==
Eurovision Song Contest 2019
Liste over programledere for Eurovision Song Contest


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucy Ayoub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lucy Ayoub på Internet Movie Database 
Lucy Ayoub på Twitter 
Lucy Ayoub på Facebook 
Lucy Ayoub på Instagram
Fylkesvei 71

I Norge finnes fylkesvei 71 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 71 (Aust-Agder)
Fylkesvei 71 (Buskerud)
Fylkesvei 71 (Finnmark)
Fylkesvei 71 (Hedmark)
Fylkesvei 71 (Hordaland)
Fylkesvei 71 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 71 (Vest-Agder)
Charles Clore-parken

Charles Clore-parken (hebraisk: פארק צ'ארלס קלור, Gan Charles Clore) er en offentlig plenlagt strandpark sørvest i Tel Aviv i Israel. Parken er 0,120 kvadratkilometer stor, ligger langs Middelhavet og er oppkalt etter den britiske forretningsmannen og filantropologen Charles Clore. Parken ble åpnet i 1974 og gjennomgikk en to år lang opprustning i 2007. Terrenget rundt parken er flatt, og den er omgitt av tettbebyggelse mot øst og av Middelhavet mot vest. Nærmeste større bosetning er Jaffa, rundt 1,8 kilometer sørvest for parken.


== Begivenheter ==
I juni hvert år avsluttes Tel Aviv Pride med en stor fest i parken.
I mai 2019 var Tel Aviv vertsby for Eurovision Song Contest 2019, og Charles Clore-parken huset den såkalte Euro Village med restauranter, konserter og suvenirboder. Rundt 20 000 delegater, journalister og turister besøkte parken i løpet av de ni dagene Euro Village pågikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Clore Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andrew E. Lee

Andrew Ericson Lee (født 18. mars 1847 i Haus prestegjeld i Hordaland, død 19. mars 1934 i Vermillion i Sør-Dakota) var en norsk-amerikansk forretningsmann og politiker, mest kjent som Sør-Dakotas guvernør 1897–1901.


== Familie og yrke ==
Han ble født på gården Li i Haus prestegjeld som sønn av gårdbruker Eirik (Erich) Andersen Vaksdal og hustru Ågota Johannesdatter Dale, som begge kom fra Vaksdal. Han ble døpt Anders Lie. Han var i fireårsalderen da familien utvandret til Amerika. De slo seg ned på en gård i et område med mange andre norsk-amerikanere i Dane County i Wisconsin.Lee kom tidlig i handelslære i Wisconsin og Iowa, og fikk tatt noen kurs ved videregående skoler. Han dro lengre vest, til Dakotaterritoriet, og slo seg ned i Vermillion i det nåværende Sør-Dakota i 1867. I 1869 gikk han i kompaniskap med Charles E. Prentis om en forretningsvirksomhet innen landbruket. De drev blant annet med storfeavl. Lee giftet seg i 1871 med Annie Chappell, som døde i 1918, og deretter i 1920 med Myrtle Sophia Shepard, som overlevde ham. I sitt første ekteskap fikk han en datter som vokste opp, Jessamine (gift Fox).Lees søster, Isabel, var gift med norsk-amerikaneren Hans Gunderson, som satt i Representantenes hus i Dakotaterritoriet. Deres sønn var Sør-Dakotas senere guvernør Carl Gunderson.


== Politisk arbeid ==
Lee var medlem av bystyret og senere borgermester i Vermillion. Han ble først og fremst valgt for sin iherdige kamp mot de urimelige kontraktsvilkårene som byens vannverk forlangte av borgerne. Det til tross for at han selv hadde interesser i vannverket.Lee lot seg overtale til å stille som guvernørkandidat i Sør-Dakota for Populistpartiet i 1896. Han vant over en annen norsk-amerikaner, republikaneren Amund O. Ringsrud, med bare 319 stemmers margin. Det året vant også den demokratiske og populistiske presidentkandidaten William Jennings Bryan stort i Sør-Dakota og de andre præriestatene på løftet om fri sølvutmynting. Populistpartiet gikk gradvis opp i Det demokratiske partiet.Lee ville effektivisere forvaltningen og utøve sterkere offentlig kontroll over jernbanen, som hadde avgjørende betydning for leveranser til landbruket i delstaten. Disse initiativene mislyktes, men Lee ble gjenvalgt i 1898 som kandidat for Samlingspartiet, en kortvarig allianse av demokrater, populister og republikanere som støttet fri sølvutmynting. Han var en pådriver bak at Sør-Dakota ble den første delstaten som åpnet for borgerinitiativ. Han søkte ikke gjenvalg i 1900.Populistpartiet vant begge plassene i Representantenes hus fra Sør-Dakota i 1896, men tapte dem til republikanerne i 1898. I 1900 ble Lee nominert som kandidat til Representantenes hus og talte på populistenes delstatsmøte, men tapte i det som ble et valgskred for republikanerne. Hermed mistet populistene sin politiske innflytelse i Sør-Dakota.Lee stilte som demokratenes guvernørkandidat i 1908, men måtte se seg slått av republikaneren Robert S. Vessey.


== Referanser ==
Gull-Maj Norin

Gull-Maj Norin  (født 20. april 1913, død 27. november 1997) var en svenskfødt skuespiller som blant annet ble kjent for hovedrollen i filmen Mordets melodi (1944), som har status som Danmarks første skrekkfilm.Hun var datter av skuespilleren Ann-Sofi Norin (1893–1942) og kom med henne til Danmark som 10-årig. På 1930- og 1940-tallet ble Norin flittig brukt som skuespiller i dansk og svensk teater og film.Hun var gift i annet ekteskap med film- og TV-regissør Søren Melson (1916–1984).


== Filmografi ==
Odds 777 (1932)
Fredløs (1935)
Det begyndte ombord (1937)
De tre, måske fire (1939)
Nordhavets mænd (1939)
Wienerbarnet] (1941)
Alle mand på dæk (1942)
En herre i kjole og hvidt (1942)
Tante Cramers testamente (1942)
Et skud før midnat (1942)
Ballade i Nyhavn (1942)
Drama på slottet (1943)
Mordets melodi (1944)
I går og i morgen (1945)
Så mødes vi hos Tove (1946)
Mani (1947)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gull-Maj Norin på Internet Movie Database 
(sv) Gull-Maj Norin i Svensk Filmdatabas 
(da) Gull-Maj Norin på Filmdatabasen 
(da) Gull-Maj Norin på danskefilm.dk 
(da) Gull-Maj Norin på danskfilmogtv.dk 
(da) Gull-Maj Norin på Scope 
(en) Gull-Maj Norin hos The Movie Database
Cadel Evans Great Ocean Road Race 2019

Cadel Evans Great Ocean Road Race 2019 var den femte utgaven av endagsrittet Cadel Evans Great Ocean Road Race og ble avholdt 27. januar 2019 med start og målgang i Geelong. Rittet ble vunnet av Elia Viviani.


== Lag ==


== Resultat ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cadel Evans Great Ocean Road Race 2019 - ProCyclingStats
Silent Treatment

Silent Treatment er det andre musikkalbumet til Highasakite og ble utgitt i 2014 av Propeller Recordings. 
Albumet medførte at gruppen vant klassen Popgruppe under Spellemannprisen 2014. For albumet fikk også vokalist Ingrid Helene Håvik spellemann for klassen Komponist, samt ble nominert i klassen Tekstforfatter. Albumet oppnådde rekord da det i november 2015 hadde ligger 92 uker sammenhengende på VG-lista, hvilket aldri tidligere var blitt oppnådd siden listen ble opprettet i 1967.


== Sporliste ==
«Lover, Where Do You Live?» (5:04)
«Since Last Wednesday» (3:57)
«Leaving No Traces» (4:21)
«Hiroshima» (6:03)
«My Only Crime» (2:55)
«I, the Hand Grenade» (6:18)
«Darth Vader» (3:30)
«Iran» (4:07)
«The Man on the Ferry» (4:07)
«Science & Blood Tests» (14:14)Alle sporene er skrevet av Ingrid Helene Håvik.


== Referanser ==
Mohammad Hanif Atmar

Mohammad Hanif Atmar (Pashto:  محمد حنیف اتمر, født 1968) var innenriksminister i Afghanistan. Han mistet stillingen sin som innenriksminister i 2010, fordi Hamid Karzai mente at det var hans feil som førte til at Taliban angrep Jirga i juni 2010. Atmar er en av de 15-17 kandidater for presidentvalget som skal finne sted i juli 2019.


== Referanser ==
Oluf Ulseth

Oluf Ulseth (født 1966) er en norsk næringslivsleder og politiker (Høyre). Han var fra januar 2019 statssekretær for statsminister Erna Solberg ved Statsministerens kontor.Ulseth er utdannet siviløkonom fra NHH fra 1991. Fra 1992 til 1995 var han rådgiver for Høyres stortingsgruppe. Deretter hadde han ledende stillinger i Storebrand og If Skadeforsikring. Fra 2001 til 2004 var han statssekretær for statsråd Ansgar Gabrielsen i Nærings- og handelsdepartementet, deretter fra sommeren 2004 til høsten 2005 statssekretær for statsråd Thorhild Widvey i Olje- og energidepartementet. Han var europadirektør i Statkraft fra 2006 til 2010 og administrerende direktør i Energi Norge fra 2011 til 2018.Han sittet i styret i SINTEF Energi, Eurelectric, Agder Energi og Aker Exploration.Ulseth har særlig vært en forkjemper for legging av kraftledninger til utlandet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Oluf Ulseth hos Norsk senter for forskningsdata