jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thomas Adelskov

Thomas Strecker Lerbak Adelskov (født 25. juni 1964 i København) er en dansk politiker. Han var
borgermester i Odsherred kommune i tidsrommet 2010–2021. Han representerer Socialdemokratiet.
Adelskov var medlem av Folketinget for Socialdemokratiet fra 1. september 2000 til 31. desember 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Thomas Adelskov hos Folketinget 
(da) Thomas Adelskov på Twitter 
(da) Thomas Adelskov på Facebook
Arve Heimdal

Arve Heimdal (født 28. januar 1971 på Gjøvik) er en norsk trommeslager som har vært medlem av bandet Conception siden 1990 og medvirket på utgivelser og konserter med bandene Nickels & Dimes (1998-2001), Crest of Darkness (1998-1999) og Glow (2014-)
Arve Heimdal er far til den norske sangeren/artisten Aurora Amalie Heimdal


== Diskografi ==


=== Conception ===
The Last Sunset (1991)
Parallel Minds (1993)
In Your Multitude (1995)
Flow (1997)
My Dark Symphony (EP, 2018)


=== Crest of Darkness ===
The Ogress (1999)


=== Nickels & Dimes ===
Blinded By The White Shade (2000)


=== Glow ===
Continuum (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Arve Heimdal på Discogs 
(en) Arve Heimdal på MusicBrainz
Marie Stærke

Marie Stærke (født 31. august 1979 i København) er en dansk lokalpolitiker og borgermester i Køge kommune siden 2018. Hun representerer Socialdemokratiet.
Stærke var også borgermester i tidsrommet 2007–2013.


== Referanser ==
Gundelach

Kai Gundelach, kjent under artistnavnet Gundelach, (født 1989) er en norsk elektronika/pop-musiker.Han debuterte med EP-en Gundelach i 2016 og ble for den nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen popsolist. I mars 2018 ga han ut sitt første album, Baltus. For produksjonen av albumet den ble han nominert i klassen årets produsent foran Spellemannprisen 2018. For sitt andre album, My Frail Body fra 2020, ble han for tredje gang nominert til Spellemannprisen, denne gangen i klassen elektronika.


== Diskografi ==
Gundelach (Cosmos Music, 2016) - EP
Baltus (U OK?, 2018)
My Frail Body (U OK?, 2020)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kai Gundelach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roger Joya

Roger Asakil Joya (født 31. oktober 1981) er en filippinsk kokk og forretningsmann, kjent for å drive sushirestauranten Sabi Omakase i Stavanger. Sabi Omakase har en Michelin-stjerne. Joya er også medeier i 20 restauranter under Sabi-navnet i Norge.Joya kom til Norge 17 år gammel, etter at faren hans hadde vært gift med en norsk kvinne i mange år. Han jobbet på Alex Sushi i Oslo før han startet Sabi Omakase i 2011.Han deltok i verdensmesterskapet i sushi i 2016.


== Referanser ==
Rosbalt

Rosbalt (russisk Росбалт) er et russisk nyhets- og analysebyrå med hovedkontor i Moskva og St. Petersburg og representanter i andre russiske byer og i det nære utland. Det ble grunnlagt i 2001. Byrået skal ha hatt spesiell innsikt i hva som hender i offisielle russiske sikkerhetstjenester i Moskva, noe som viste seg da det i januar 2018 rapporterte i Frode Berg-saken.


== Historie ==
I oktober 2013 avgjorde byretten i Moskva at sertifiseringen for å drive et massemedium var ugyldig fordi Rosbalt hadde lagt ut en video på Youtube med bannskap. Denne avgjørelsen ble opphevet 19. mars 2014. Rosbalt har et visst bånd til russiske overvåkningsorganer i Moskva, og lederen, Natalia Tsjerkessova, er giftet med en tidligere KGB-agent, Viktor Tsjerkessov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
rusnations.ru Arkivert 23. desember 2018 hos Wayback Machine.
sta-net.ru Arkivert 18. februar 2019 hos Wayback Machine.
Martin Damm (politiker)

Martin Damm (født 17. februar 1963 i Skælskør) er en dansk lokalpolitiker for Venstre og borgermester i Kalundborg kommune siden 2010.
I perioden 2014 til 2018 var han formann i Kommunernes Landsforening.Damm var medlem av kommunestyret i tidligere Gørlev kommune fra 1998 til 2006 og av  
kommunestyret i Kalundborg frem til han ble valgt til kommunens borgermester i 2010.I 2017 ble han ridder av Dannebrogordenen.


== Referanser ==
Donald Keene

Donald Lawrence Keene (japansk: 鬼怒鳴門 Kiin Donarudo; født 6. juni 1922 i New York, død 24. februar 2019 i Tokyo) var en amerikanskfødt japanolog.
Keene underviste i mere enn 50 år ved Columbia University og skrev omtrent 25 bøker på engelsk og 30 på japansk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Donald Keene var sønn av en handelsmann som solgte radioapparatdeler til Europa. Da han reiste sammen med faren til Europe for første gang, da han var ni år gammel, ble han interessert i fremmedspråk og begynte å studerte klassisk litteratur og kinesisk ved Columbia University da han var 16 år gammel. Der fikk han en bachelorgrad i 1942. 
Han studerte japansk i United States Navy og arbeidet som tolk og oversetter av dokumenter under Stillehavskrigen; hans oppdrag var blant annet å forhøre japanske krigsfanger.


=== Japanolog ===
Etter dimittering fortsatte han studiene ved Columbia University, og avsluttet dem i 1947 med en mastergrad. Deretter studerte han ett år til ved Harvard University, samt ett år ved University of Cambridge. Der fikk han en mastergrad til, og var ansatt som lektor mellom 1949 og 1953. Fra 1953 til 1955 studerte han ved Universitetet i Kyoto. Keene hadde to doktorgrader: fra Columbia University (1951) og fra Cambridge University (1978). 
I 1970 ble han innvalgt i American Academy of Arts and Sciences og i 1986 i American Academy of Arts and Letters. Han er mottaker av Den oppadstigende sols orden (2. klasse), av Kulturordenen (2008, som første utlending) og av Litteraturprisen Yomiuri (også som første utlending).Keene oversatte en rekke japanske forfattere til engelsk, blant andre Yukio Mishima (som han var venner med), Yasunari Kawabata, Kōbō Abe og Osamu Dazai.


=== Privat ===
I 2011 bosatte han seg i Japan, og i 2012 ble han japansk statsborger. Han brukte 鬼怒鳴門 som japansk navn (Kiin Donarudo).Keene var aldri gift, men adopterte en sønn i 2013, den da 62 år gamle japanske shamisenutøveren Seiki Uehara, som skiftet etternavn til «Kiin» («Keene»).Keene døde den 24. februar 2019 i Tokyo av hjertesvikt.


=== Æresdoktorgrader ===
University of Cambridge (1978)
St. Andrews Presbyterian College (North Carolina, 1990)
Middlebury College (Vermont, 1995)
Columbia University (New York, 1997)
Universitetet i Tohoku (Sendai, 1997)
Waseda-universitetet (Tokyo, 1998)
Tōkyō Gaikokugo Daigaku (Tokyo, 1999)
Keiwa daigaku (Niigata, 2000)
Kyoto sangyō daigaku (Kyoto, 2002)
Kyorin-universitetet (Tokyo, 2007)
Toyo-universitetet (Tokyo, 2011)
Nihon joshi daigaku (Tokyo, 2012)
Nishogakusha-universitetet (Kyoto, 2012)
Doshisha-universitetet (Kyoto, 2013)I 1999 ble «Donald Keene Center» stiftet i Kashiwazaki i Niigata.


== Verker ==
Selvbiografiske essays «Chronicles of My Life in the 20th Century»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Keene Center
Jurijus Veklenko

Jurijus Veklenko (født 6. juli 1990 i Klaipėda i Litauen), kjent som Jurijus, er en litauisk sanger og musiker. Han representerte Litauen i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel med sangen «Run with the Lions».


== Bakgrunn ==
Jurijus har jobbet med musikk og sang i en årrekke og var blant annet støttevokalist for de litauiske bidragene i Eurovision Song Contest 2013 og 2015. Under den nasjonale finalen i 2017 hadde han hovedvokalen på låten «Get Frighten» med dragartisten Lolita Zero.I 2019 vant han Eurovizijos Atranka, Litauens uttak til Eurovision Song Contest, med sangen «Run with the Lions». Gjennom seieren fikk han representere landet i Eurovision Song Contest i mai 2019. I januar 2019 ble Litauen trukket til å delta i semifinale 2 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel torsdag 16. mai, og Litauen hadde startnummer 13. Veklenko ble imidlertid ikke blant de ti beste i semifinalen, og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 18. mai.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jurijus Veklenko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jurijus Veklenko på Discogs 
(en) Jurijus Veklenko på MusicBrainz 
(en) Jurijus Veklenko på Last.fm 
(en) Jurijus Veklenko på Genius — sangtekster
Andy Griffiths

Andrew Noel «Andy» Griffiths (født 3. september 1961 i Melbourne) er en australsk barnebokforfatter. 
Griffiths studerte engelsk litteratur ved Monash University 1980–1984. Hans første utgitte bok var Just Tricking! fra 1997. Han har utgitt over 30 bøker som er solgt i over fem millioner eksemplarer.I Norge er han særlig kjent for bokserien Gutta i trehuset (original treehouse series) som er illustrert av Terry Denton. 


== Bibliografi ==
«Bad books»The Bad Book (2004)
The Very Bad Book (2010)Gutta i trehusetGutta i trehuset med 13 etasjer (The 13-Storey Treehouse 2011)
Gutta i det enda større trehuset med 26 etasjer (The 26-Storey Treehouse 2012)
Gutta i det enorme trehuset med 39 etasjer (The 39-Storey Treehouse 2013)
Gutta i det du-tror-det-ikke-før-du-får-se-det store trehuset med 52 etasjer (The 52-Storey Treehouse 2014)
Gutta i trehuset med 65 etasjer (The 65-Storey Treehouse 2015)
Gutta i trehuset med 78 etasjer blir filmstjerner (The 78-Storey Treehouse 2016)
Gutta i trehuset med 91 etasjer sitter barnevakt i en bagett (The 91-Storey Treehouse 2017)
Gutta i trehuset med 104 etasjer (The 104-Storey Treehouse 2018)
Gutta i trehuset med 117 etasjer (The 117-Storey Treehouse 2019)
The Tree House Fun Book (2016)
The Tree House Fun Book 2 (2017)
Terry's Dumb Dot Story: A Treehouse Tale (2018)
The Tree House Fun Book 3 (2018)«Bum»-serienThe Day My Bum Went Psycho  (2001)
Zombie Bums from Uranus (2003)
Bumageddon: The Final Pongflict (2005)«A&T's World of Stupidity»-serienWhat Bumosaur is That? (2007)
What Body Part is That? (2011)BilledbøkerStinky Stories, illustrert av Jeff Raglus
Fast Food and No Play Make Jack a Fat Boy (2006)
The Big Fat Cow That Goes KAPOW! (2008)
The Naked Boy and the Crocodile (2011)
Andypedia (2012)
Once Upon a Slime (2013)
The Cat, the Rat, and the Baseball Bat (2013)
Ed and Ted and Ted’s Dog Fred (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Andy Griffiths – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andy Griffiths på Internet Movie Database 
(en) Andy Griffiths på Twitter
Kanadabalsam

Kanadabalsam (balsamum canadense) er en klar, gulaktig kvae som utvinnes av balsamgran (Abies balsamea) ved å tappe ut barkens dyneformig oppsvulmede harpiksbeholdere. Den er tidligere brukt til fremstilling av finere lakker og kitt.Kanadabalsam har også vært brukt i mikroskopisk teknikk, oppløst i toluen eller xylen, men er nå avløst av syntetiske harpikser.


== Referanser ==
Niels Emil Hörup

Niels Emil Hörup (født 12. juni 1963) er en dansk lokalpolitiker for Venstre. Han var borgermester i Solrød kommune 2006–2021.


== Referanser ==
Environmental Health Trust

Environmental Health Trust (EHT) er en tankesmie etablert i 2007.EHF ledes av den amerikanske epidemiologen Devra Lee Davis som sammen med den franske forskeren David Servan-Schreiber grunnla tankesmien. Det uttalte formålet er å øke oppmerksomheten rundt det som hevdes å være helserisiko ved mobilstråling. Servan-Schreiber ble i 1992 diagnostisert med hjernekreft. Han ble operert flere ganger, men døde i 2011.
Organisasjonen er en av flere som har gått til søksmål mot Federal Communications Commission (FCC) i et forsøk på å tvinge gjennom en oppdatering av sikkerhetsvurderingene i forkant av masseutrulling av 5G. EHT har også forsøkt å stanse utbygging av mobilantenner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Slaget ved Aiken

Slaget ved Aiken (også kjent som Trefningen ved Aiken) fant sted 11. februar 1865 da general William Tecumseh Sherman krysset Sør-Carolina. Hovedkommandantene var generalmajor Hugh Judson Kilpatrick for unionen og generalmajor Joseph Wheeler for de konfødererte. Wheeler klarte å vinne en liten seier over Kilpatrick. I nyere tid blir det årlig gjenskapt i den siste hele helgen i februar.


== Referanser ==


== Videre lesing ==
David O. Carpenter

David Orlo Carpenter (født 27. januar 1937) er en amerikansk professor i miljømedisin ved State University of New York at Albany hvor han er direktør ved Institutt for Helse og Miljø. Han er medredaktør (sammen med Peter Sly) for det akademiske tidsskriftet Reviews on Environtmental Health, og medredaktør av tidsskriftet Environmental Pollution.


== Utdanning ==
Carpenter tok graden MD ved Harvard University i 1964.


== Vitenskapelig arbeid ==
Carpenter har forfattet mer enn 370 fagfellevurderte publikasjoner og seks bøker. Hans forskning inkluderer studier på ugunstig virkninger av hydraulisk oppsprekking, oppdrettslaks, og elektromagnetiske felt,


== Elektromagnetisk stråling ==
Carpenter har uttalt at "opp til 15 prosent" av tilfeller av barnekreft kan være forårsaket av eksponering for magnetiske felt fra kraftledninger. I 2007 var han sammen med den amerikanske forskeren Cindy Sage initiativtaker til rapporten BioInitiative Report som går kraftig ut mot etablerte grenseverdier for elektromagnetisk stråling. Rapporten som ble gitt ut på nytt i 2012 har blitt karakterisert som pseudovitenskapelig av ledende eksperter på fagområdet. I 2019 deltok Carpenter i en reportasjeserie for den russiske propagandakanalen Russia Today hvor han advarte mot innføring av 5G-teknologi.


== Referanser ==
Hageballblom

Hageballblom (Trollius x cultorum) er en flerårig plante i soleiefamilien. Det er en dyrket form (hybrid) av ballblom med guloransje blomster.


== Referanser ==
Antti Ojansivu

Antti Ojansivu (født 14. mai 1993 i Tammerfors) er en finsk langrennsløper som representerer Jämin Jänne og debuterte i verdenscupen i Lahtis 3. mars 2012.
Under Junior-VM på ski 2011 i Otepää tok Ojansivu bronse for Finland på stafetten bak Norge og Russland, på lag med Sami Lähdemäki, Iivo Niskanen og Perttu Hyvärinen.
Ojansivu ble tatt ut i den finske troppen til Ski-VM 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antti Ojansivu – FIS (langrenn)
Tropisk skog

Tropisk skog er en samlebetegnelse for en rekke ulike skogstyper:

Tropisk regnskog
Tropisk lauvfellende skog
Monsunskog
Tåkeskog
Montan regnskog
Mangrove
Slaget ved Anderson

Slaget ved Anderson var en mindre trefning under den amerikanske borgerkrigen som ble utkjempet i Anderson County, Sør-Carolina 1. mai 1865.  Slaget var et av de siste krigen og fant sted tre uker etter at Robert E. Lee overga seg til overga seg til Ulysses S. Grant i Appomattox tinghus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Battle of Anderson
Joni Mäki

Joni Mäki (født 24. januar 1995 i Vasa) er en finsk langrennsløper som representerer Pyhäjärven Pohti og debuterte i verdenscupen i Lahtis 1. mars 2014.
Under Junior-VM på ski 2014 i Val di Fiemme tok Mäki bronsemedalje i sprint fri teknikk, bak franske Jean Tiberghien og svenske Oskar Svensson.
Mäki ble tatt ut i den finske troppen til Ski-VM 2019 og 2021. I Oberstdorf tok han sølv på lagsprint i fri teknikk med Ristomatti Hakola.
Han tok sølv på lagsprint i klassisk teknikk under vinter-OL 2022 der han gikk sammen med Iivo Niskanen.
I verdenscupen har Mäki sammenlagt tre pallplasseringer, en fra individuell sprint og to fra stafetter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joni Mäki – Olympics.com 
(en) Joni Mäki – Olympedia 
(en) Joni Mäki – FIS (langrenn)
San Jacinto (Masbate)

San Jacinto (Bayan ng San Jacinto) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Masbate. Folkemengden var på 30 372 innbyggere i 2015.Kommunen ligger på øya Ticao.


== Arkeologi, økologi ==
Kommunen utgjør en stor del av Ticao, som betegnes som et distinkt arkeologisk landskap, med tusener og prekoloniale artefakter som for eksempel Rizal  stone med baybayininskripsjon, Ticao gold spike teeth, begravelsesurner av varierende utforminger og størrelser, jadekjeder, klippeuthugninger av menneskeansikter, og  Ticao-petrografene. Mange av funnene smykker som interiørelementer boliger på øya. 
Øya er også en ecological frontier for bevaringen av skater. På øye finnes en sjelden og utryddelsestruet art av visayavortesvin (sus cebifrons).


== Barangayer ==
San Jacinto er inndelt i 21 barangayer.


== Referanser ==


== Kilder ==
2015 Census of Population and Housing Report Philippine Statistics Authority
RBG (film)

RBG er en dokumentarfilm fra 2018 om den amerikanske høyesterettsdommeren Ruth Bader Ginsburg. Dokumentaren forteller historien om hvordan Ruth Bader Ginsburg trosset alle kjønnsnormer på sin ferd mot dommerstillingen i USAs høyesterett. På veien fra Harvard-student til Populærkultur-ikon kjempet hun for at kvinner skulle bli behandlet på lik linje med menn i arbeidslivet. Filmen forteller også om Ginsburgs privatliv og ekteskapet med Martin Ginsburg, som døde av kreft i 2010.
Filmen ble produsert av Betsy West og Julie Cohen. Den hadde verdenspremiere på Sundance filmfestival 21. januar 2018 og fikk senere kinoutgivelse i USA. Filmen fikk god kritikk og ble nominert til to Oscar-priser for beste dokumentarfilm og beste sang («I'll Fight»).Låten «I'll Fight», som spilles under rulleteksten, ble skrevet av Diane Warren og spilt inn av Jennifer Hudson.


== Handling ==
Filmen er en biografisk skildring av Ginsburg fra hennes fødsel i Brooklyn i New York, som første generasjon amerikansk-jødisk familie, hennes utdannelse og påfølgende karriere som professor, utnevnelsen til det føderale rettsvesenet av president Jimmy Carter og endelig hennes utnevnelse til den amerikanske Høyesterett av president Bill Clinton. Ginsburg studerte til en bachelorgrad ved Cornell University, hvor hun møtte den fremtidige ektemannen sin, Martin Ginsburg, og de forble gift til hans dødsfall i 2010. Deretter studerte hun ved Harvard Law School, før hun gikk over til Columbia Law School. Samtidig startet Martin Ginsburg en vellykket karriere som advokat i New York City. 
Blant de mange sakene Ginsburg representerte, var Sharron Frontiero, en kvinne som møtte diskriminering i det amerikanske United States Air Force, og en mannlig aleneforelder som ble nektet trygdeytelser som normalt bare ble betalt til enslige alenemødre. Ginsburg argumenterte for disse sakene på 1970-tallet, da kjønnsdiskriminering var mer utbredt i det amerikanske samfunnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) RBG på Internet Movie Database 
(da) RBG i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) RBG på Allociné 
(nl) RBG på MovieMeter 
(en) RBG på Rotten Tomatoes
San Fernando (Masbate)

San Fernando (Bayan ng San Fernando) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Masbate og ligger på øya Ticao. Folkemengden var på 23 057 innbyggere i 2015.


== Arkeologi, økologi ==
Kommunen utgjør en del av Ticao, som betegnes som et distinkt arkeologisk landskap, med tusener og prekoloniale artefakter som for eksempel Rizal  stone med baybayininskripsjon, Ticao gold spike teeth, begravelsesurner av varierende utforminger og størrelser, jadekjeder, klippeuthugninger av menneskeansikter, og  Ticao-petrografene. Mange av funnene smykker som interiørelementer boliger på øya. 
Øya er også en ecological frontier for bevaringen av skater. På øye finnes en sjelden og utryddelsestruet art av visayavortesvin (sus cebifrons).


== Barangayer ==
San Fernando har 26 barangayer.


== Referanser ==


== Kilder ==
2018 Philippine Standard Geographic Code (PSGC) Philippine Statistics Authority
2015 Census of Population and Housing Report Philippine Statistics Authority
San Pascual (Masbate)

San Pascual er en filippinsk kommune i provinsen Masbate. Den ligger nord på øya Burias,og omfatter også de mindre øyene Busing, Templo (eller Iniwaran) og seks ubefolkede og enda mindre øyer. San Pascual hadde 46 674 innbyggere i 2015.


== Barangayer ==
San Pascual er inndelt i 22 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Manuel Lisa

Manuel Lisa (født 8. september 1772 i New Orleans, død 12. august 1820 i Saint Louis) var pelshandler og grunnlegger av Missouri Fur Company.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===

Lisa ble født i en spansk kolonitjenestemannsfamilie i Nueva Orleans som da var i spansk Louisiana. Hans foreldre var fra Murcia i Spania. Som tenåring begynte han å handle med skinn og pelsverk.


=== Handelspionér ===
Ved det at han i 1796 giftet seg med Polly Charles Chew, en svært formuende enke, og slik skaffet han seg en betydelig startkapital. Han kunne derfor kjøpe seg en egen elvebåt og foretok med den handelsferder langs Mississippifloden. Han klarte ved hjelp av farens politiske kontakter i 1802 å utvirke enerett av det franske keiserdømme for handel med osageindianene.Lisa deltok i forberedelsene til Lewis og Clarks ekspedisjon og ble samtidig inspirert til en egen. Fra og med 1807 foretok Lisa jevnlige reiser opp langs Missourifloden og dens bielver, med hovedformål å finne fortsatt uutnyttede handelsmuligheter og gode steder å anlegge handelsstasjoner på. På sin første reise grunnla han sammen med William Morrison og Pierre Menard en handelsstasjon ved Bighorn Rivers munning i Montana. Stedet ble befestet på grunn av trusselen fra svartfotindianernes konføderasjon, og blv senere kjent som Fort Raymond.


=== Selskapsdannelse ===
Lisa grunnla i 1809 St.Louis Missouri Fur Company sammen med William Clark, Andrew Henry, Pierre og Auguste Chouteau, Pierre Menard og andre. Med den kapital som ble tilført av hans formuende kompanjonger kunne 350 personer ansettes for handelskompaniets første pelsoppkjøpsekspedisjon. Dermed kunde Lisa og hans kompanjonger utkonkurrere astorianerne i Missouriområdet.På 1809 års reise ble det etablert handelsforbindelser med arikaraer, hidatsaer og mandaner. Derimot mislyktes Andrew Henry og Pierre Menard med å inngå handelskontakter med svartfotindianerne. De ble angrepet av indianerne ved Three Forks og tvunget til panikkartet flukt.


=== Nebraska ===
Lisa fikk amerikansk statsborgerskap og ble derigjennom den første representanten for USA som bosatte seg i Nebraska, der han bygde Fort Lisa i nærheten av den nåværende by Omaha. William Clark, som var guvernør for Missouriterritoriet, utnevnte i 1814 Lisa til USAs offisielle representant for kontaktene med de indianske urbefolkninger som bodde i området. 
Samme år giftet Lisa seg for andre gang, nå med en kvinne fra omahastammen. Han rakk å ta seg ytterligere en hustru, Mary Hempstead Keeney, som tilbragte vinteren 1819-20 i Fort Lisa med ham. Hun syntes imidlertid at tilværelsen i Nebraska var for spartansk om vinteren og overtalte våren 1820 Lisa til å bosette seg i Saint Louis, der han døde sensommeren samme år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Walter Bond Douglas, Manuel Lisa. With hitherto unpublished material, annotated and edited by Abraham P. Nasatir (New York, Argosy-Antiquarian, 1964).
Richard E. Oglesby, Manuel Lisa and the opening of the Missouri fur trade (Norman: University of Oklahoma Press, 1963).