jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chontalia

Chontalia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 10 millimeter), litt bred, svart trebukk, dekkvingene delvis brungule, pronotum med grønnlig, metallisk glans. Antennene er noe kraftige, litt sagtakkede og kortere enn kroppen. Pronotum er klokkeformet med noe uttrukne bakhjørner, dekkvingene jevnbrede. Hos hunnen er dekkvingene brungule i den fremre halvdelen, svarte i den bakre, hos hannen er de brungule med en bred, svart stripe langs sømmen. Beina er middels lange, lårene slanke.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg trolig i død ved, men det synes ikke finnes noe sikker informasjon om dette. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Guatemala i nord til Costa Rica i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Slekten Chontalia Bates, 1872
Chontalia cyanicollis Bates, 1872


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [2]
Oversikt over litteratur om arten Arkivert 16. november 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Chontalia i Encyclopedia of Life 
(en) Chontalia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Chontalia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chontalia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Chontalia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
Bildegalleri Arkivert 16. november 2018 hos Wayback Machine.
Speculum Maius

Speculum maius (også Speculum majus; latinsk og betyr «det store speil») er en encyklopedi skrevet av Vincent av Beauvais på 1200-tallet. 


== Oversikt ==
Dominikanermunken Vincent av Beauvais (latinisert Vincentius Bellovacensis) forfattet ca 1247 (andre kilder: 1260) den vel mest innflytelsesrike encyklopedi fra Middelalderen. Speculum maius er et tidlig eksempel på speillitteratur.
Han organiserte materialet i 80 bøker, bearbeidet over 2.000 kilder, bestående av teologiske skrifter og verker av greske, hebraiske og latinske autorer. Speculum maius er forfattet på latin og ble trykket første gang i  1473/74 (fjerde og siste utgave: Douai 1624 i 32 bøker).


== Inndeling ==
Verket har tre hoveddeler, som i de overleverte håndskriftversjonene er i åtte til ti bind, og i der første trykte utgaver i fem bind:

Bind 1–2: Speculum historiale – en historiografi fra Adam og Evas utdrivelse fra Edens have og frem til året 1244
Bind 3: Speculum doctrinale
Bind 4–5: Speculum naturale – en naturencyklopedi, ederav flere rdarunter diverse bøker om planteverdenen, hagebruk om urter med videre.En fjerde del, Speculum morale, tilkom senere. Échard antar at dette tilkom tidlig på 1300-tallet.


== Følgeverker ==
Betydningsfulgte følgeverker som fulgte i Speculum maius tradisjonsbane er:

Joachim Sterck van Ringelbergh: Lucubrationes, uel potius absolutissima kyklopaideia, Basel: Westheimer 1538
Paul Scalich: Encyclopaedia, seu orbis disciplinarum tam sacrarum quam prophanarum epistemon, Basel: Oporinus 1559
Matthias Martinius: Idea methodica et brevis encyclopaediae, seu adumbratio universitatis, Herborn: Corvinus 1606
Johann Heinrich Alsted: Encyclopaedia Cursus Philosophici, Herborn: Corvinus 1620


== Litteratur ==
Willem J. Aerts, Edmé R. Smits, Johan B. Voorbij (utg.): Vincent of Beauvais and Alexander the Great. Studies on the ‚Speculum Maius‘ and its translations into Medieval vernaculars. Egbert Forsten, Groningen, 1986 (Mediaevalia Groningana, 7).
Anna-Dorothea von den Brincken: Geschichtsbetrachtung bei Vincenz von Beauvais. Die Apologia Actoris zum Speculum Maius. I: H. Fuhrmann, H.-M. Schaller (utsg.). Deutsches Archiv für Erforschung des Mittelalters namens der MGH 34. Köln, Wien: Böhlau, 1978. S. 410–499
Rudolf Weigand: Vinzenz von Beauvais. Scholastische Universalchronistik als Quelle volkssprachiger Geschichtsschreibung. Olms, Hildesheim/Zürich/New York 1991 (Germanistische Texte und Studien, 36).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitalisat. UB Düsseldorf
Detaillierte Inhaltsübersicht des speculum naturale
Abbildungen von Buchseiten und den Einbänden, Universitätsbibliothek Salzburg Arkivert 15. januar 2006 hos Wayback Machine.
Bellamira

Bellamira er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
En nokså stor (17-26 millimeter), lang og tynn, brunrød til brunsvart trebukk, dekkvingene med mer eller mindre tydelige, gulaktige tegninger. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet med litt uttrukne bakhjørner, foran med en litt innsnevret "krage". Dekkvingene er smale, betydelig avsmalnende rundt midten. Beina er middels lange, lårene nokså slanke. Hos hannene r bakkroppen utvidet i spissen.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, men kan også gå i furu. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika vest til Texas, skal også være funnet på Puerto Rico (innført?).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Slekten Bellamira LeConte, 1873
Bellamira scalaris (Say, 1826)


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Bellamira i Encyclopedia of Life 
(en) Bellamira i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bellamira hos ITIS 
(en) Bellamira hos NCBI 
(en) Kategori:Bellamira – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bellamira – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bellamira – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Hoskovec, M. og Rezek, M. Cerambycidae. Longicorn Beetles of the West Palaearctic Region. Stort fotogalleri med bilder av ca. 600 arter.
Bildegalleri Arkivert 16. november 2018 hos Wayback Machine.
EM i terrengduatlon 2018

EM i terrengduatlon 2018 (ETU Cross Duathlon European Championships) ble arrangert 23. oktober 2018, som en del av EM i multisport. Mesterskapet ble arrangert på Ibiza i Spania. 


== Resultater menn ==


=== Senior ===

21 utøvere deltok.


=== U23 ===

6 utøvere deltok.


=== Junior ===

9 utøvere deltok. 


== Resultater kvinner ==


=== Senior ===

8 utøvere deltok. 


=== U23 ===

2 utøvere deltok. 


=== Junior ===
Ingen deltok i juniorklassen.


== Resultater paratriatlon ==


=== Menn ===


==== PTS2 ====

Kun én utøver deltok.


==== PTS3 ====

Kun to utøvere deltok. 


==== PTS4 ====

Kun tre utøvere deltok.


== Kilder ==
Resultater mennSenior - U23 - junior - PTS2 - PTS3 - PTS4Resultater kvinnerSenior - U23


== Eksterne lenker ==
International Triathlon Union
Medianfiguren

Medianfiguren er en statue i sink som er plassert utenfor Realfagsbiblioteket i Oslo, foran Pytagoras' hage. Den har stått på denne plassen siden 1980-tallet. I venstre hånd holder medianfiguren en liten Athenefigur med hjelmen skjøvet bakover.


== Historie ==
Skulpturen ble bestilt fra Moritz Geiss sinkstøperi i Berlin av Universitetet i Oslos arkitekt, Christian Heinrich Grosch. Den 25. oktober 1853 var statuen plassert på gavlen til Domus Media. Dette er trolig hvor navnet kommer fra.Skulpturen forestiller en seiersgudinne. Da den ble satt opp i 1853, utløste den harme protester, blant annet i form av leserbrev. Kritikken gikk ut på at figuren var stygg og at symbolikken var feilslått. Rundt inngangen til 1900-tallet ble figuren fjernet og satt bort på et lager.I 1998 ble Medianfiguren restaurert ved Akerselva på Torshov. Den ene hånden til statuen var blitt reparert ved en tidligere anledning, og som en del av reparasjonen var den blitt fylt med bly. Dette førte til at hånden falt av på nytt. Ved denne anledning falt også vingene til statuen av, da boltene som holdt de på plass var rustet.
Den 22. mars 2018 ble statuen igjen sendt til restaurering, denne gangen på grunn av slitasje av vær og vind. Restaureringen skjedde ved Nationalmuseet i Danmark.


== Referanser ==
Carl Simony

Carl Frederik Simony (født 28. april 1806 i Aalborg, død 30. november 1872 i København) var en dansk embedsmann og nasjonalliberal politiker. 
Simony var kultusminister (kirke- og undervisningsminister) i Regjeringen Bluhme I fra 3. juni 1852 til 21. april 1853, innenriksminister i Regjeringen Bang fra 18. februar 1856 til 4. juni 1856, justisminister i Regjeringen Andræ fra 18. oktober 1856 til 13. mai 1857, justisminister i Regjeringen Hall I fra 13. mai 1857 til 2. desember 1859 og minister for Slesvig i Regjeringen Monrad fra 31. desember 1863 til 24. januar 1864.Han var medlem av Landstinget fra 1849 til 1866 og satt i riksrådet fra 1858 til 1866. Etter at han trådte ut av politkken var han amtmann over Københavns amt og stiftamtmann for Sjællands stift.Simony ble ridder av Dannebrogordenen i 1850 og kommandør i 1855. Han mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1855.


== Referanser ==
Havern

Havern er innsjø sørvest i Ånge og Härjedalen kommuner i Sverige. Innsjøen er langsmal i retning nord-sør, og har innløp i begge ender. Fra nord kommer Ljungan fra Handsjön og Mellansjön, og i sør kommer Fossjöån gjennom Flarksjön. Haverns utløp er mot øst, der Ljungan renner ut gjennom Haverö strömmars naturreservat til Holmsjön. Sjøen ligger 260,1 meter over havet, og dekker 29,54 kvadratkilometer. Innsføen er innsnevret omtrent midt på, der det 200 meter brede Noret binder sammen den sørlige og den nordlige delen. Den nordlige delen har også navnet Kyrksjön. Her finnes halvøya Haverön med Haverö kirke.I sjøen finnes abbor, gjedde, harr og ørret.Sjøens økologiske status er klassifisert som «utilfredsstillende», mye på grunn av vannstandsendringer.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==
Speillitteratur

Speilitteratur er en tekstgruppen innenfor den europeiske middelalderens litteratur der helst ordet speil inngikk i verktittelen (for eksempel på latin: speculum). I disse speilene / specula gjennomgåes de forskjelligste livsområder, som for ensempel rett, regjeringskunst, moral, religion ov verdensviten / naturfilosofi (naturvitenskap). Speillitteraturen spenner mellom eller kombinerer oppbyggelse og læring; den informerer og belærer.


== Innhold og former ==

Til den tidligere speillitteratur tilregnes høymiddelalderske middelalderlatinske verker som for eksempel Speculum regnum Gottfried av Viterbo (ca 1185) som tar for seg paver og konger, Speculum stultorum av Nigellus de Longchamp  (ca 1180) som er et narrespeil, og Speculum maius av Vincent av Beauvais (ca 1250) som var middelalderens største encyklopedi.
De første speilverker på tysk var for det meste sammenstillinger av rettskilder, og er de første bevarte prosatekster på folkespråket: det av Eike von Repgow kompilerte mellomnedertyske Spegel aller Sassen (Sachsenspiegel) fra tidlig 1200-tall, og det ca. 1275 derutav utviklede  middelhøytyske Spiegel aller deutschen Leute, Conrad Heydens Klagspiegel (1436) og Ulrich Tenglers Laienspiegel (1509). Man har også Schwabenspiegel fra 1200-tallet, men dette navn ble ikke benyttet om verket før senere, fra 1600-tallet.
På tysk og latin var det også en del oppbyggelseslitteratur, som for eksempel Spiegel des Sünders og Spiegelbuch (1400-tallet), en rekke fyrste- og frelsesspeil; dessuten stenderlærer som Johannes Rothes Ritter-Spiegel (ca 1410). Så var det verker av medisinsk art (Spygel der gesuntheit, Der frawn spiegel, begge fra 1300-tallet og fabelsamlinger (Spygel der Wyßheit, 1520).
I form og oppbygning var speilene, skjønt oftest i bundet tale, ikke innskrenket. Anliggendet er ikke den språklige form, men formidlingen av et panorama med innblikk i enkeltscener uten fast komposisjon.   Jomfruspeilet, latin Speculum virginum fra 1100-tallet er for eksempel i form av en dialog. Fra 1500-tallet kunne man også ha speillitteratur med dramatisk sceniske fremstillinger, et eksempel på dette er erkehertug Ferdinand IIs Speculum vitae humanae (1534).


== Litteratur ==
Herbert Grabes: Speculum, Mirror und Looking-Glass.Tübingen 1973 (= Buchreihe der Anglia, 16)
Uta Störmer-Caysa: Spiegel. In: Reallexikon der deutschen Literaturwissenschaft. Neubearbeitung des Reallexikons der deutschen Literaturgeschichte. Berlin; New York: de Gruyter 1997–2003: Bd. 3: P-Z (2003),  S. 467-469; zum Begriff „Spiegelliteratur“: S. 469.
Gunhild Roth: Spiegelliteratur (I. Mittellateinische Literatur). In: Lexikon des Mittelalters, Jg. 7 (1999), Sp. 2101–2102.


== Referanser ==
Johanne Schmelck

Julie Johanne Christiane Schmelck (født 23. desember 1856 i Maridalen, død 15. november 1913 i Kristiania), var en norsk maler, skoleholder og kunstpedagog.
Johanne Schmelck var datter av Theodor Schmelck, bestyrer for «Schmelckeværket»

i Maridalen – Kjelsaas Staaltraadfabrik og Valseverk, Theodor Henrich Schmelck og hans hustru Elise Cathrine f. Jensen. Sammen med søsteren Marie Schmelck opprettet hun i 1881 en skole i maling og kunstindustri, Frøknene Schmelcks skole for maleri og husflid. Skolen hadde i løpet av de 25 årene den ble drevet et totalt elevantall på 3 000. Her underviste de i et bredt spekter av teknikker for kunst og kunsthåndverk.
Johanne Scmelck var som kunstner mest kjent for sine blamsterkomposisjoner, men selv satte hun det pedagogiske foran sin egen kunstneriske utøvelse. Hun stilte ut på høstutstillingen i 1888.


== Stipender ==
Enkedronning Josefines legat 1897, med studiereiser til Berlin og München.
Studiereiser til blant annet Dresden og Leipzig sammen med søsteren Marie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Wichstrøm, Anne (1997). Kvinneliv, kunstnerliv. Gyldendal. ISBN 8252535208. 
"Norway Baptisms, 1634-1927," database, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/1:1:VWL1-VVF : 10 February 2018), Beathe Marie Theodorsen, ; citing ; FHL microfilm 255,749.
Aftenposten 1913.11.18. Norge;Oslo;;Oslo;;;;. 1913. s. 4.
Stephen Barclay

Stephen Paul Barclay (født 3. mai 1972 i Lytham St. Annes i Lancashire i England) er en britisk konservativ politiker.
Han var minister for uttreden fra EU i Boris Johnsons regjering fra juli 2019 til januar 2020.


== Liv og virke ==


=== Oppvekst og utdannelse ===
Barclay er den yngste av tre brødre. Hans far var fagforeningsmann og hans mor arbeidet i embedsverket.Han vokste opp i Lancashire, og utdannet seg ved King Edward VII School i Lytham St Annes. Etter å ha fullført skolen gikk han inn i hæren på en såkalt friår-utevnelse, med studier ved Royal Military Academy Sandhurst og tjeneste som sekondløytnant i Royal Regiment of Fusiliers i fem måneder. Etter dette begynte han å studere historie på Peterhouse, Cambridge og studerte senere ved College of Law, Chester, hvorpå han kvalifiserte seg som advokat i 1998.


=== Politiker ===
Stephen Barclay har vært parlamentmedlem for valgkretsen Nordøst-Cambridgeshire siden 2010. Barclay hadde fra juli 2016 til januar 2018 en rekke stillinger innen finansministeriet. Han var juniorminister i Department of Health and Social Care fra juli 2018 til november 2018. Han ble utnevnt til minister for uttreden fra EU 16. november 2018, etter at Dominic Raab trakk seg fra Theresa Mays regjering. Han ble minister for uttreden fra EU også i Boris Johnsons regjering i juli 2019.


=== Privatliv ===
Stephen Barclay og hans kone Karen har en sønn og to døtre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stephen Barclay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stephen Barclay på Twitter 
Stephen Barclay på Facebook
Leptalia

Leptalia er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
En middelstor (9-12 millimeter), slank, brunsvart trebukk, antenner, bein og noe av dekkvingene brungule. Antennene er tynne, nesten så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk med en liten tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er smale, jevnbrede, brungule med et mørkbrun stripe langs ytterkanten eller mørke med en gulbrun lengdestripe, tett og kraftig punkterte. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved. Utviklingen tar gjerne minst to år. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege. Ulikt de fleste andre blomsterbukker er de også aktive on natten og kommer da til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika nord til Alaska.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Lepturini Latreille, 1802 eller Encyclopini
Slekten Leptalia LeConte, 1873
Leptalia macilenta (Mannerheim, 1853)


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Leptalia i Encyclopedia of Life 
(en) Leptalia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leptalia hos ITIS 
(en) Leptalia hos NCBI 
Leptalia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Leptalia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Bildegalleri Arkivert 17. november 2018 hos Wayback Machine.
Norgesmesterskapet på ski 1970

Norgesmesterskapet på ski 1970 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert.
Mesterskapet ble arrangert i Trondheim og Meldal.


== Langrenn ==


=== Kvinner ===


==== 5 km ====

Dato: 30. januarSted: Meldal


==== 10 km ====

Dato: 28. januarSted: Meldal


==== 3 x 5 km stafett ====

Dato: 1. februarSted: Meldal


=== Menn ===


==== 15 km ====

Dato: 24. januarSted: Trondheim


==== 30 km ====

Dato: 26. januarSted: Trondheim


==== 50 km ====

Dato: 1. februarSted: Meldal


==== 3 x 10 km stafett ====

Dato: 29. januarSted: Meldal


== Skihopping ==


=== Normalbakke ===

Dato: 25. januarSted: Trondheim


=== Stor bakke ===

Dato: 1. februarSted: Meldal


== Kombinert ==

Dato: 24.-25. januarSted: Trondheim


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1970, s. 11-36. Norsk Kunstforlag.
Liste over guvernører i Alabama

Nedenfor følger en liste over personer som har vært guvernør i delstaten Alabama. Alabama ble delstat i USA 14. desember 1819. Alabama gikk ut av USA 11. januar 1861 og var med på å danne Amerikas konfødererte stater 8. februar 1861. Etter den amerikanske borgerkrigen ble Alabama okupert av nordstatene. Alabama ble på nytt delstat i USA 13. juli 1868.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Governors of Alabama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
www.governor.state.al.us Arkivert 15. januar 2020 hos Wayback Machine.
EM i akvatlon 2018

EM i akvatlon 2018 (ETU Aquathlon European Championships) ble arrangert 24. oktober 2018, som en del av EM i multisport. Mesterskapet ble arrangert på Ibiza i Spania. 
Akvatlon er en variant av triatlon og duatlon, i praksis triatlon uten sykling. Løypa i EM var 1000 meter svømming og 5 km løping. 


== Resultater menn ==


=== Senior ===

18 utøvere deltok.


=== U23 ===

7 utøvere deltok.


=== Junior ===

8 utøvere deltok. 


== Resultater kvinner ==


=== Senior ===

18 utøvere deltok. 


=== U23 ===

5 utøvere deltok. 


=== Junior ===

9 utøvere deltok. 


== Resultater paratriatlon ==


=== Menn ===


==== PTWC ====

Kun én utøver deltok.


==== PTS2 ====

Kun én utøver deltok.


==== PTS3 ====

Kun én utøver deltok. 


==== PTS4 ====

Kun tre utøvere deltok.


==== PTS5 ====

Kun én utøver deltok.


==== PTVI ====

Kun én utøver deltok.


=== Kvinner ===


==== PTS4 ====

Kun én utøver deltok.


== Kilder ==
Resultater mennSenior - U23 - junior - PTWC - PTS2 - PTS3 - PTS4 - PTS5 - PTVIResultater kvinnerSenior - U23 - junior - [1]


== Eksterne lenker ==
International Triathlon Union
Egypts nye hovedstad

Egypts nye hovedstad er et egyptisk prosjekt for å anlegge en ny storby i ørkenen rundt 45 kilometer sydøst for Kairo.
Den nye byen har ikke noe offisielt navn. Den går under navnet «Hovedstaden». Egypts president Abd or-Fattah or-Sisi har fremstått som dens fremste initiativtager. Byen ligger cirka midt mellom Kairo og Suez og har et omfang etter gjeldende planer på 700 kvadratkilometer. I første omgang planlegges byen for fem millioner innbyggere. 
Prosjektet ble offentliggjort på en internasjonal konferanse om Egypts utvikling i mars 2015 i Sharm el-Sheikh av boligminister Mostafa Madbouly.  Offisielt startet prosjektet i april 2016, og det ble da angitt at den første etappen skulle være klar innen syv år.
Det angitte formålet med byggingen av en helt ny hovedstad er trengselen i Kairo, som er en av verdens største og mest tettbebygde byer, og med en befolkning som forventes å fordobles om få tiår.
Byen tenkes å bli Egypts nye administrative og finansielle hovedstad, med de viktigste ministeriene og utenlandske ambassader. Byen planlegges med en sentrumspark som er dobbelt så stor som New Yorks Central Park. En elektrifisert jernbane skal knytte byen med Kairo, og en ny internasjonal lufthavn bygges i nærheten, på stedet hvor den militære Jandali flystasjon ligger. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Mitt ute i öknen bygges Egypts nye hovedstad i Dagens Nyheter den 28. mars 2018
Ägypten baut Sisity i Tagesspiegel den 24. januar 2016
Ransarn

Ransarn er innsjø nordvest for Marsfjället i Vilhelmina kommune i Sverige. Sjøen ligger 576 meter over havet, og dekker 29,36 kvadratkilometer. Den er regulert som magasin for kraftverk ved utløpet i sør, med 18 meter reguleringshøyde. 
Sjøen har bestand av røye, lake og ørret.Det er angitt visse miljøproblemer med sjøen, mye på grunn av vannstandsendringer.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==
Údaras Eitlíochta na hÉireann

Údaras Eitlíochta na hÉireann (irsk) eller Irish Aviation Authority (engelsk) er en irsk forvaltningsbedrift med ansvar for å regulere sikkerheten og tryggheten i landets sivile luftfart. Den sørger for områdekontroll i et luftrom på 451 000 km² samt innflyvningskontroll ved de statlige lufthavnene Dublin, Cork og Shannon. Etter EU-regelverket er den også gitt rollen som tilsyn for leverandører av flysikringstjenester.Forvaltningsbedriften har ca. 650 ansatte og har hovedkontor i Dublin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted