jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ceradryops

Ceradryops er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.


== Utseende ==
Små (1,7-2 millimeter), avlange, blanke, for det meste svarte mudderbiller med rødbrune bein. Kroppen er tett kledt med ganske korte, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.


== Levevis ==
Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Sri Lanka.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien mudderbiller, Dryopidae
Slekten Ceradryops Hinton, 1937Ceradryops punctatus Hinton, 1937


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ceradryops i Encyclopedia of Life 
(en) Ceradryops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ceradryops hos NCBI
Cephalobyrrhinus

Cephalobyrrhinus er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.


== Utseende ==
Små, ovale, mørke biller. Oversiden er tett kledt med korte, bølgende hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Limnichidae Erichson, 1846
Underfamilien Limnichinae
Slekten Cephalobyrrhinus Pic, 1922
Cephalobyrrhinus brevis Wooldridge, 1986
Cephalobyrrhinus curticornis Pic, 1922
Cephalobyrrhinus impressopunctatus Wooldridge, 1977
Cephalobyrrhinus lineatus Wooldridge, 1986
Cephalobyrrhinus robustus Wooldridge, 1986
Cephalobyrrhinus sedatus Wooldridge, 1986


== Eksterne lenker ==
(en) Cephalobyrrhinus i Encyclopedia of Life 
(en) Cephalobyrrhinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cephalobyrrhinus hos ITIS
Ludyella

Ludyella er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Små, avlange elvebiller. Artene i underfamilien Elminae er glatte og blanke, med litt metallisk glans. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) har opphøyde lengdelister hos underfamilien Elminae. Dekkvingene er avlange med punktrekker, ofte også opphøyde lengdelister. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset. Denne slekten utmerker seg med ganske lange bein med store klør som hjelper dem holde seg fast i rennende vann.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Det er usikkert om denne er å regne som en "god" slekt, eller er et synonym for en av de andre afrikanske slektene.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
Slekten Ludyella Reitter, 1899
Ludyella corticariiformis Reitter, 1899


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ludyella i Encyclopedia of Life 
(en) Ludyella i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ludyella hos ITIS
SdKfz 234

SdKfz 234 var en familie av panserbiler designet og bygget i Tyskland under andre verdenskrig. Kjøretøyene var lett pansrede, bevæpnet med en 20, 50 eller 75 mm hovedkanon, og drevet av en Tatra V12 dieselmotor. I utseendet ligner SdKfz 234 stort sett SdKfz 231.
Forvaltningsprovisjon

Forvaltningsprovisjon, også kalt forvaltningshonorar, er prisen en bank eller forvalter tar for å forvalte et verdipapirfond. Dette er gjerne en årlig avgift som betales på beløpet det er i fondet.Et verdipapirfond er en kollektiv investering der mange sparere går sammen om å plassere pengene sine i verdipapirmarkedet. Vi har 4 hovedgrupper i det norske verdpapirfondsmarkedet: Aksjefond, kombinasjonsfond, pengemarkedsfond og obligasjonsfond.Hvert fond har en profesjonell forvalter til å styre investeringene. Forvalterne gjør investeringene med et overordnet mål om å følge markedet eller gjøre det bedre.Forvaltningsprovisjon vil variere mellom banker og forvaltere. Prisen vil også avhenge av om fondet er aktivt eller passivt forvaltet. Et passivt forvaltet fond har ofte lavere forvaltningsprovisjon enn et aktivt forvaltet et.


== Se også ==
Aksjefond
Verdipapirfond
Aksjemarked


== Referanser ==
Arnold Krog

Arnold Emil Krog (født 18. mars 1856 i Frederiksværk, død 7. juni 1931 i Tisvildeleje), var en dansk arkitekt, kunstmaler og keramiker, som fikk betydelig betydning for Den Kongerlige Porcelænsfabrik fra 1880-årene og en godt stykke inn på 1900-tallet.

Etter en kort karriere som arkitekt etter en italiensk reise i 1881–1882, viet Krog seg hovedsakelig til kunsthåndverk, og da først og fremst keramikk. I årene 1884–1916 var han direktør for Den Kongelige Porcelænsfabrik, hvis produksjon under hans ledelse oppnådde verdensberømmelse, fremfor alt gjennom verdensutstillingene i Paris i 1889 og 1900. Krogs kanskje mest betydningsfulle keramiske verk, modellert og malt av ham selv, er hans «Danmarksfontæne» som står ved Fredspalasset i Haag.


== Referanser ==
Søholsgata

Søholsgata (47-71, 56-70, spredte husnummer) er en vei på Røyse i Hole kommune i Viken fylke. 
Søholsgata er en sidevei til Hundstadveien, østover fra denne, og ligger rett nord for Hundstad store. I østenden deles veien i en nordgående og en sørgående veiarm, der den nordgående ender opp i Søhol gård. Veien ligger cirka 138 meter over havet ved avkjøringen fra Hundstadveien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Søholsgata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Karl Georg Rosenberger

Karl Georg Rosenberger (født i Fredrikstad 1962) er en norsk ingeniør, skytter og eiendomsforvalter. Uteksaminert fra Oslo ingeniørhøgskole i 1985. Arbeidet som salgssjef for hydraulikkfirmaet Maskin AS Feral i Oslo, hvor han var prosjektleder for de elektrohydrauliske styresystemene på Kielfergen "Prinsesse Ragnhild", "Gullfaks" A og "Gullfaks" B. Rosenberger er en aktiv konkurranse-skytter i DFS (Det Frivillige Skyttervesen). Rosenberger ble norgesmester i feltskyting, klasse 1, under Landsskytterstevnet i Evje i 2019.
Listemus

Listemus er en slekt av pillebiller.


== Utseende ==
Små, ovale, blanke, metallskinnende pillebiller. Oversiden er ganske glatt, undersiden fint hårete.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordvestlige Nord-Amerika, fra Alaska i nord til det nordlige California i sør og Idaho i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Pedilophorini
Slekten Listemus Casey, 1912
Listemus acuminatus (Mannerheim, 1852)
Listemus kootenai Johnson, 1991


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Listemus i Encyclopedia of Life 
(en) Listemus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Listemus hos ITIS
Miocyphon

Miocyphon er en utdødd slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.


== Utseende ==


== Levevis ==
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. Hårbillene er ganske vanlige i tempererte områder, mindre vanlige i tropene.


== Utbredelse i tid og rom ==
Arten er beskrevet fra fossiler fra Eocen (37-34 millioner år før nåtid) fra lokaliteten Florissant, Colorado.


== Systematisk innedling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
Slekten †Miocyphon Wickham, 1914
†Miocyphon punctulatus Wickham, 1914


== Referanser ==


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A., Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera). [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Miocyphon i Encyclopedia of Life 
(en) Miocyphon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Miocyphon hos Fossilworks
Vilberg skole

Vilberg skole kan vise til:

Vilberg skole (Eidsvoll), barneskole i Eidsvoll kommune
Vilberg ungdomsskole, ungdomsskole i Eidsvoll kommune
Vilberg skole (Østre Toten), barneskole i Østre Toten kommune
Heinrich Baaken

Heinrich Baaken (født 13. mars 1900 i Budberg i Rheinprovinz i kongedømmet Preussen i keiserdømmet Tyskland, død 11. mai 1976) var en tysk katolsk prelat og hjelpebiskop i bispedømmet Münster.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Heinrich Baaken vokste opp i en bondefamilie i Nedre Rhin-delen av bispedømmet Münster. Han gikk på Adolfinum Gymnasium i Moers, hvor han bestod sin Abitur i 1918. Deretter studerte han filosofi og teologi i Münster. 


=== Prert ===
Den 26. mai 1923 ble han ordinert til prest av erkebiskop Johannes Poggenburg.
Baaken var kapellan i Duisburg, som på den tiden fortsatt tilhørte bispedømmet Münster, fra 1931 prest i St. Frans' menighet i Duisburg-Hamborn og fra 1946 sogneprest i St. Bonifatius i Duisburg. I 1948 ble han valgt til bydekan i Duisburg. 


=== Biskop ===
Den 26. januar 1952 utnevnte pave Pius XII ham til hjelpebiskop i Münster og titulærbiskop av Gordus. Han mottok bispevielsen 25. mars samme år av biskop Michael Keller. 
Fra 1952 til 1966 ledet Baaken bispedømmets skoleavdeling i tillegg til sine sedvanlige oppgaver som hjelpebiskop. Som konsilfader deltok han på alle fire sesjoner av Det andre Vatikankonsil. I 1967 ble han utnevnt til katedraldekan i Münster. Under den bispevakansen etter valget av biskop Joseph Höffner til erkebiskop av Köln i 1969, ledet han bispedømmet Münster som kapitularvikar inntil biskop Heinrich Tenhumberg ble utnevnt.I løpet av sin periode som hjelpebiskop innviet han mer enn 100 nybygde kirker.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
Kardinal Josef Frings (1887-1978) *1942
Biskop  Michael Keller (1896-1961) *1947
Biskop Heinrich Baaken (1900-1976) *1952


== Referanser ==
Lycée Janson-de-Sailly

Lycée Janson-de-Sailly er det største gymnaset i Paris og et av de mest prestisjefylte i Europa, med 3 290 studenter og 624 fagpersoner i studieåret 2014–2015. Det er også en av skolene med høyest antall videregående elever i Frankrike med 1 245 elever fordelt på 30 klasser.Bygningen ligger i det 16. arrondissementet i Paris.


== Berømte alumni ==
Jacques Attali, fransk samfunnsøkonom, forfatter og høyere embedsmann
Valéry Giscard d’Estaing, Frankrikes president fra 1974 til 1981
Henry de Montherlant, fransk essayist, novelist, og dramatiker
Bernardino Piñera Carvallo, chilensk katolsk erkebiskop av La Serena
George Steiner, franskfødt amerikansk litteraturkritiker, professor, filosof, forfatter, oversetter og pedagog


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lycée Janson-de-Sailly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i landeveissykling 2022 – Mennenes temporitt (U23)

VM i landeveissykling 2022 – Mennenes temporitt (U23) ble arrangert 19. september 2022.
Søren Wærenskjold vant.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) VM i landeveissykling 2022 – Mennenes temporitt (U23) - ProCyclingStats
Delfiafett

Delfiafett er herdet kokosfett, og egner seg spesielt godt til baking. Delfiafett er det eneste matfettet som kan benyttes i den norske tradisjonskaken delfiakake, derav navnet.


== Referanser ==
Melkepulver

Melkepulver er et melkeprodukt som blir produsert ved å dehydrere melk til den er uttørket. Det fremstilles av helmelk eller skummet melk. Melkepulver som av helmelk har lett for å harskne ved lagring, det vil si etter at posen er åpnet. Melkepulver av skummet melk har derimot svært lang holdbarhet.Melkepulver kan brukes som ingrediens eller tilsettes vann så det blir omtrent som vanlig melk igjen. «Instant» tørrmelk betyr at pulveret er lett oppløselig i vann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Powdered milk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frantz Christoffer Grabow

Frantz Christoffer von Grabow (1696–1770) var en dansk-norsk offiser. 
Han var sønn av offiseren Rudolph Günter Grabow (d. 1716) og valgte den militære løpebane. Fra 1751 til 1760 var han garnisonert i Sønderborg i Danmark, og fra 22. oktober samme år var han kommandant på Akershus festning i Norge. I 1761 ble han forfremmet til generalmajor, men tok avskjed i 1764. Hans segl finnes i Rigsarkivets seglsamling.  
Han hadde i 1736 fått tillatelse til å ekte Helle Margrethe Rantzau (d. 1771). Etter av Grabow trakk seg tilbake fra det militære slo paret seg ned i Fredericia i Jylland, hvor de kjøpte en stor bygård. Ekteparets bolig der bugnet over med kostbart innbo, mengder av porselen importert fra både Kina og Japan, og en rekke malerier, deriblant malte kongebilder i forgyldte rammer.


== Referanser ==
Kaarlo Kramsu

Kaarlo Kramsu (født 22. desember 1855 i Uleåborg, død 28. august 1895 i Kuopio i Savolaks) var en finsk lærer, avisredaktør og forfatter.
Han var sønn av sjømann Antii Kramsu og Brita Liisa Anglén. 
Han hadde svenskspråklig skolegang i Uleåborg og Borgå, og tok 1874 artium i Borgå. han studerte historie, filosofi og finsk ved Helsingfors universitet, men tok ikke eksamen. 
Kramsu virket som avisredaktør og forfatter i Uleåborg, Åbo, Raumo og Björneborg, og han var også lærer noen år. I sine siste leveår var han periodevis sinnsyk, og døde på asyl. 
Han utga i 1878 en diktsamling.


== Referanser ==
Tyrifjordveien

Tyrifjordveien (1-87, 32-86, spredte husnummer) er en vei på Røyse i Hole kommune i Viken fylke. 
Veien er en sidevei til Gomnesveien, på vestsiden av denne. Den deler seg i flere veiarmer ned mot Tyrifjorden, der én går til Tyrifjord videregående skole og én går til Tyrifjord barne- og ungdomsskole og Tyrifjord barnehage. Veien ligger cirka 135 meter over havet ved avkjøringen fra Gomnesveien.Sersjantløkka er en sidevei til Tyrifjordveien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tyrifjordveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Viksenga

Viksenga (1-7, 2-24) er en vei på Røyse i Hole kommune i Viken fylke. 
Viksenga er en sidevei til Røyseveien, nordover fra denne. Den ligger mellom Jomfrulandsveien og Blomshøgda. Veien ligger cirka 108 meter over havet ved avkjøringen fra Røyseveien.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viksenga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Joachim Wanke

Joachim Wanke (født 4. mai 1941) er katolsk biskop emeritus av Erfurt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Joachim Wanke ble født som sønn av en embetsmann som døde i 1944. Etter å ha blitt fordrevet fra Schlesien, bosatte familien seg i Ilmenau i Thüringen. I 1960 bestod han sin Abitur der og begynte studiene ved seminaret i Erfurt.


=== Prest ===
an ble presteviet 26. juni 1966. Som ny prest ble han først kapellan i Dingelstädt im Eichsfeld, men returnerte til Erfurt i 1969 for å ta doktorgrad og habilitere seg. Han var assistent og prefekt ved seminaret i Erfurt. I 1980 ble han utnevnt til professor i nytestamentlig eksegese ved seminaret i Erfurt.


=== Biskop ===
Den 2. oktober 1980 utnevnte pave Johannes Paul II Joachim Wanke til koadjutorbiskop av det apostoliske administratur Erfurt-Meiningen og til titulærbiskop av Castellum in Mauretania. Han ble ordinert til biskop den 26. november 1980 av biskopen av Berlin, Joachim Meisner. Medkonsekratorer var biskop Bernhard Huhn (Görlitz) og biskop Georg Weinhold (Meissen).
Han overtok embedet som apostolisk administrator for Erfurt-Meiningen den 17. januar 1981 etter Hugo Aufderbecks død.
I 1994 ble bispedømmet Erfurt opprettet, og Wanke ble utnevnt til residerende bispedømmebiskop av pave Johannes Paul II, som var representert av erkebiskop Giovanni Lajolo ved feiringen i Erfurt.
Pave Benedikt XVI aksepterte hans fratreden av helsemessige årsaker 1. oktober 2012.


== Litteratur ==
Clemens Brodkorb: Wanke, Joachim. I: Wer war wer in der DDR? 5. Ausgabe. Band 2. Ch. Links, Berlin 2010, ISBN 978-3-86153-561-4.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1770–1837) *1819
Kardinal Antonio Saverio De Luca (1805–1883) *1845
Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B. (1804–1877) *1856
Erkebiskop Friedrich Josef von Schreiber (1819–1890) *1875
Erkebiskop Franz Joseph von Stein (1832–1909) *1879
Erkebiskop Joseph von Schork (1829–1905) *1891
Biskop Ferdinand von Schlör (1839–1924) *1898
Erkebiskop Johann Jakob von Hauck (1861–1943) *1912
Erkebiskop Joseph Otto Kolb (1881–1955) *1935
Kardinal Julius August Döpfner (1913–1976) *1948
Kardinal Alfred Bengsch (1921–1979) *1959
Biskop Hugo Aufderbeck (1909–1981) *1962
Kardinal Joachim Meisner (1933–2017) *1975
Biskop Joachim Wanke (1941–) *1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joachim Wanke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joachim Wanke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over ordførere i Onsøy

Liste over ordførere i Onsøy er ei liste over ordførere i Onsøy kommune i Østfold fra kommunen ble oppretta i 1837 til den ble innlemma i Fredrikstad kommune 1. januar 1994.


== Kilder ==
Øy, Nils E. (1990). Onsøy leksikon. Norge: Møklegård. s. 115–116. ISBN 8291035008.
Heartsease

Heartsease er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry Beaumont.


== Handling ==
En slitende ung komponist fullfører et mesterverk for en opera. Men stykket hans blir stjålet av en langt mindre talentfull komponist, som oppnår stor suksess med mesterverket.


== Skuespillere ==
Tom Moore som Eric Temple
Helene Chadwick som Margaret Neville
Larry Steers som kaptein O'Hara
Alec B. Francis som lord Neville
Sidney Ainsworth som sir Geoffrey Pomfret
Herbert Prior som major Twombley
William Burgess som Peter Padbury
Rosemary Theby som lady Neville
Mary Warren som Alice Temple


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heartsease på Internet Movie Database