jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Temperatur-entropi-diagram

Et temperatur-spesifikk entropi-diagram eller Ts-diagram brukes i termodynamikk å visualisere endringer i temperatur og spesifikk entropi i en termodynamisk prosess eller syklus. Det er en mye anvendt fremstilling fordi det bidrar til å visualisere varmeoverføring som skjer i prosesser. For reversible (ideele) prosesser er arealet under Ts-kurve for en prosess, den varmen som overføres til systemet i løpet av prosessen.Arbeidsmedier blir ofte kategorisert på grunnlag av formen på gjeldende Ts-diagram.
En isotopisk prosessen blir avbildet som en vertikal linje i et Ts-diagram, mens en isotermisk prosess blir en horisontal linje.


== TS-diagram for en termodynamisk syklus ==

Figuren viser en termodynamisk syklus som foregår mellom et varmt reservoar med temperaturen TH og et kaldt reservoar ved temperaturen TC. For reversible prosesser, slik som carnotprosessen beskriver, er det røde arealet QC mengden av energi utvekslet mellom det varme og den kalde reservoaret. Det hvite arealet merket W er mengden av energi utvekslet mellom systemet og omgivelsene. Mengden av varme QH utvekslet med det varme reservoaret er summen av de to. Den termiske virkningsgraden for syklusen er forholdet mellom det hvite arealet (arbeid) dividert på summen av det hvite og røde arealet (total varme). Hvis syklusen beveger seg med klokken er systemet en varmekraftmaskin som avgir arbeid. Motsatt om syklusen beveger seg mot klokken, da har en å gjøre med en varmepumpe som mottar arbeid og flytter varmen QH fra det kalde reservoaret til det varme.


== Se også ==
Carnot-syklus
Clausius–Rankine-prosessen
Arbeidsmedium


== Referanser ==


== Litteratur ==
Buset, Gunnar (1995). Termodynamikk. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200413691.
Sara Neto

Sara Neto (født 22. juni 2002) er en saotomesisk taekwondoutøver.
Hun deltok i Sommer-OL for ungdom 2018, og kom der på niendeplass etter at hun tapte åttendedelsfinalen 0-21 mot Asma Haji fra Tunisia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Buenosaires2018.com (arkivert)
Isaac Herbst

Isaac Herbst (født 18. februar 2002) er en fekter fra USA, som konkurrerer i kårde. Han fikk bronse i mix-lagkonkurransen i fekting under Sommer-OL 2018 for ungdom. 


== Idrettskarriere ==


=== 2017 ===
Herbst deltok i USA-mesterskapet i fekting for junior 2017 (USA Fencing Junior Olympic Championships), der han fikk bronse i juniorklassen (U20). I USA-mesterskapet i fekting 2017 kom han på 33.-plass i Y14-klassen. Han deltok i Cadet European Cup, og fikk der gull individuelt og i lagkonkurransen i et av stevnene; i Esbo i Finland. Han fikk også én seier i juniorklassen og én seier i kadettklassen (U17) i North American Cup.


=== 2018 ===
Han kom på 26.-plass i kadettklassen under USA-mesterskapet i fekting for junior 2017, og åttendeplass i juniorklassen. Han kom på 58.-plass i USA-mesterskapet i fekting for senior. I Junior-VM i fekting 2018 kom han på sjuendeplass. 
I Sommer-OL for ungdom 2018 kom han på åttendeplass i kårde individuelt, og han deltok også på det sammensatte laget Amerika 1 som fikk bronse i mix-lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isaac Herbst – Olympedia 
(en) Isaac Herbst – USAs olympiske komité 
(en) Isaac Herbst – FIE 
(en) Isaac Herbst – TheSports.org 
(en) Profil hos USA Fencing
(en) Buenos Aires 2018 - Isaac Herbst (arkivert)
Pulcinella

Pulcinella var en av de komiske tjenerrollene, i zanni, i den italienske teaterformen Commedia dell’arte. Rollefigurene var knyttet til ulike italienske byer, og Pulcinella var napolitaneren.Han var ikke en av de opprinnelige karakterene i Commedia dell'arte, men ble trolig innført tidlig på 1600-tallet av Andrea Calsea fra Napoli.


== Utseende og karakter ==
Pulcinella var en av maskerollene i Commedia dell’arte. Han hadde en svart halvmaske med en nese krummet som et nebb, og en spiss, hvit narrehatt. Ifølge teaterhistorikeren Jon Nygaard er denne hatten i folketroen forbundet med gjengangere og demoner. Pulcinellas antrekk forøvrig var som oftest en hvit skjorte med et tau i livet. Han var utstoppet både foran og bak, så han hadde tydelig kulemage og pukkelrygg. Det hørte med til rollen å ha en skrikende, kaklende måte å snakke på. Denne stemmen fremkom ved at utøveren hadde et lite metallrør i munnen. Den nebblignende nesa og måten å gå og snakke på, gjorde at han kunne minne om en hanekylling. Han ble som regel fremstilt som lat, feig og storskrytende.


== Opphav ==
To velkjente rollefigurer i Romerrikets komedieteater, fabulæ Atellanæ, var Maccus og Bucco. Disse nevnes i flere kilder som forgjengere for Pulcinella. Bucco var matglad og frekk; Maccus var utstyrt med en diger mage og lang kroknese og var en skrythals, som Pulcinella.


== Etymologi ==
Det er flere teorier om opphavet til Pulcinellas navn. Én er at navnet kommer av pullus galinaceus, latin for den stortalende hanekyllingen. Dette var et kallenavn Maccus skal ha hatt. En annen teori er at Pulcinella skal være oppkalt etter tryllekunstneren Pucci d'Anielo.


== Teaterfigur ==

Pulcinella ble etter hvert svært populær i figurteaterforestillinger, enten som marionett eller hanskedukke. Små Pulcinellaspill ble for eksempel vist i figurteaterbokser på torgene i Napoli i karnevalstiden.
Flere Commedia dell'arte-trupper turnerte utenfor Italia, det gjaldt spesielt Pulcinellaspillerne. En av dem, Giovanni Briocci, etablerte seg i Paris i 1649. Han praktiserte som tanntrekker, og brukte en ape og en teaterfigur han kalte Polichinelle for å tiltrekke seg potensielle pasienter. I Italia var Pulcinella én blant mange teaterfigurer. I Frankrike ble Polichinelle den desidert mest populære.
Pulcinella kom også til England og Tyskland. Den første dokumentasjon av en Pulcinellaspiller i Tyskland, er fra Nürnberg i 1649.  Til London kom den første italienske Pulcinellaspilleren i 1662.I tillegg til franske Polichinelle har flere teaterfigurer røtter i den italienske Pulcinella, for eksempel russiske Petrusjka, tyske Kasperle og engelske Punch. I Spania har etterkommeren etter Pulcinella fått både en tittel og et fornavn: Don Christobal Pulcinela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pulcinella i World Encyclopedia of Puppetry Arts Besøkt 22. oktober 2018
Albert Lassen

Albert Peter Lassen (født 1. januar 1788 eller 1789 på Narvestad i Eidsberg, død 21. november 1857 på Tomter i Nes) var en norsk lærer og lærebokforfatter.


== Liv ==
Han var sønn av gårdbruker Hans Christian Lassen og Kirstine Margrethe Ørtlein. Etter morens død bodde han en stund hos sorenskriver Johan Koren, som var gift med forfatterinnen Christiane Koren, på Hovin i Ullensaker. Fra 1803 til 1808 var han elev ved Christiania katedralskole, hvor Jacob Rosted, Paul Arnesen og Ludvig Stoud Platou var blant lærerne hans. Deretter begynte han å studere teologi ved Københavns Universitet, men tok aldri embetseksamen. I 1813 ble han ansatt som lærer i Christiania, og fra 1824 var han overlærer. I 1828 ble han nødt til å gå av på grunn av drikk. Han bodde de siste årene av sitt liv i Nes på Romerike, hvor søsteren Alette Jacobine og hennes mann Caspar Hagemann bodde. Han bodde først hos dem, senere hos en bonde på gården Tomter.
Lassen utga flere lærebøker i historie. Disse utkom etter at han var flyttet til Nes. Den største, Lærebog i den almindelige Historie for Studerende og de lærde Skolers høiere Klasser utkom i fem bind fra 1829 til 1842. Siden det var for stort til å brukes i skolen, utkom verket også i forkortede utgaver. En av disse var utarbeidet til en danske konkurranse for å avhjelpe mangelen på danske lærebøker i historie. Lassens arbeid blev rost, men fordi han ikke hadde tatt hensyn til nyere vitenskapelig historisk forskning, vant han ikke konkurransen. En annen bok, De merkeligste Personers Levnetsbeskrivelser og de vigtigste Tildragelser gjennem alle Tidsaldre, utkom i fire opplag.
Lassen var Henrik Wergelands historielærer ved latinskolen i Christiania.


== Litteratur ==
Ludvig Daae: «Albert Peter Lassen», i Illustreret Nyhedsblad. Christiania: Dzwonkowski. 
Laache, Rolv (1945). Henrik Wergeland og hans historielærer. Oslo: Brøgger.
Stikkball

Stikkball har flere betydninger: 

Kanonball, et spell der en skal slå ut motspellere ved å treffe dem med en ball
Slåball, en leik der et utelag skal prøve å treffe spellere på et innelag med en ball for å kunne bytte posisjon
Linnéfjella

Linnéfjella er en fjellrekke i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Fjellryggen går rett nord-sør langs kysten ved Isfjordflya og Nordenskiöldkysten, sørøst for Isfjord Radio. Minste avstand til havet i vest er 3 kilometer. Øst for fjellryggen strekker Linnéelva (Linnédalen) seg og renner ut i Linnévannet i nordøst. 
Dette er viktige fuglefjell med kolonier av alkefugl, krykkje og havhest. Geologisk tilhører området Det sørvestlige terreng med grunnfjell.
Fra nord består fjellryggen av Griegaksla (478 m), Griegfjellet (778 m), Aagaardtoppen (730 m, 631 m), og i sørvest Solryggen (756 m). Fra fjellkjeden renner Griegbekken og Solfonnbekken rett vestover i havet, sistnevnte elv løper fra isbreen Solfonna. 
Nordenskiöld Land Nasjonalpark omfatter bare sørveggen av Solryggen helt sør i fjellformasjonen.
Fjellet er oppkalt etter den svenske botanikeren Carl von Linné (1707-1778).Vest for fjellryggen ligger fangsthytta Camp Anthon, og i nord en rekke hytter rundt Isfjord Radio.


== Referanser ==
Griegfjellet

Griegfjellet er et fjell som inngår i den nord-sør-vendte fjellrekken Linnéfjella i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Fjellryggen ligger langs kysten ved Isfjordflya, like sørøst for Isfjord Radio. 
Høyden er 778 meter over havet, med bitopper på 697 m, 657 m, og Griegaksla på 478 m.
Fjellet er oppkalt etter den bergenske skipsmegleren og stortingsrepresentanten Joachim Grieg.


== Referanser ==
Aagaardtoppen

Aagaardtoppen er et fjell som inngår i den nord-sør-vendte fjellrekken Linnéfjella i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Fjellryggen ligger langs kysten ved Isfjordflya, like sørøst for Isfjord Radio. 
Høyden er 730 meter over havet, med bitopper på 631 m.
Fjellet er oppkalt etter Andreas Zacharias Aagaard.


== Referanser ==
Solryggen

Solryggen er et 5 km langt fjell som inngår i den nord-sør-vendte fjellrekken Linnéfjella i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. Fjellryggen ligger langs kysten ved Isfjordflya, like sørøst for Isfjord Radio. 
Høyden er 756 meter over havet, med bitopper på 570 m. I juvet i nordskyggen ligger isbreen Solfonna som gir vann til Solfonnbekken vestover.


== Referanser ==
Christensenfjella

Christensenfjella er et fjell i fjellområdet vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I vest ligger Linnébreen, Systemafjellet og Nordenskiöldkysten. I øst følger Aldegondabreen og sør for denne Qvigstadfjellet. Linnébreen gir vann til Linnéelva som renner nord til Isfjorden i nord. 
Fjellet tilhører geologisk sett Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter.
Fjellformasjonen har topper på 682, 635 og 533 meter.  Det er oppkalt etter hvalfanger og skipsreder Christen Christensen (1845-1923).


== Referanser ==
Systemafjellet

Systemafjellet er et fjell i fjellområdet vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger Linnébreen, i øst Christensenfjella og mot vest Nordenskiöldkysten. Linnébreen gir vann til Linnéelva som renner nord til Isfjorden i nord. 
Fjellet ble besteget for trigonometrisk kartlegging under A Staxrud's ekspedisjon 17. juli 1911.
Fjellformasjonen har topper på 745 og 667 meter.  Det er oppkalt etter botanikeren Carl von Linné's verk Systema Naturae.


== Referanser ==
Hermod Petersenfjellet

Hermod Petersenfjellet er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger Flintkammen, i øst Productustoppen og Aldegondabreen og mot vest Christensenfjella og Linnédalen med Linnéelva som renner nord til Isfjorden i nord. 
Fjellformasjonen har topper på 588 og 571 meter.  Det er oppkalt etter telegrafdirektør Hermod Petersen som grunnla Grønfjord Radio i 1911.


== Referanser ==
Qvigstadfjellet

Qvigstadfjellet er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger Hermod Petersenfjellet og Aldegondabreen, og mot vest Christensenfjella, Systemafjellet og Orustdalen.  Øst for fjeltoppen løper en smal fjellrygg rett øst mot toppen Strandlinuten, og sør for denne strekker Vestre Grønfjordbreen seg nedover mot Grønfjorden.
Fjellet tilhører geologisk sett Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter.
Fjellformasjonen har topper på 770 og 668 meter.  Det er oppkalt etter filolog og utdanningsminister Just Knud Qvigstad (1853-1957).


== Referanser ==
Hubert Aiwanger

Hubert Aiwanger (født 26. januar 1971 i Ergoldsbach i Landkreis Landshut i Niederbayern) er en tysk bonde og politiker (Freie Wähler). Han har vært medlem av Bayerns landdag siden valget i 2008. Han er leder av det riksdekkende partiet Freie Wähler og Bayerns delstatsparti med samme navn.


== Referanser ==
Strandlinuten

Strandlinuten er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger  Aldegondabreen, og mot vest en smal fjellrygg som går over mot Qvigstadfjellet. Sør for denne strekker Vestre Grønfjordbreen seg nedover mot Grønfjorden, mens Aldegondabreen strekker seg tilsvarende nord for fjellryggen.
Fjellet tilhører geologisk sett Spitsbergens sentrale karbon-permbasseng med sedimenter.
Fjellformasjonen har topper på 519 og 668 (Qvigstadfjellet) meter.  Det er oppkalt naturformasjonen.


== Referanser ==
Productustoppen

Productustoppen er et 3 km langt øst-vest-gående fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger Stenbrohultdalen med Brydebekken, og mot vest en smal fjellrygg som går over mot Hermod Petersenfjellet og deretter Flintkammen. Sør for fjellryggen strekker Aldegondabreen seg nedover mot Grønfjorden i øst.
Fjellet tilhører geologisk sett Spitsbergens sentrale karbon-perm-basseng.
Fjellformasjonen har topper på 527 og 524 meter.  Det er oppkalt fossilet Productus som er en armfoting fra karbon-perm-perioden.


== Referanser ==
Vøringen (Svalbard)

Vøringen er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord ligger  Vøringbreen, og mot vest Linnévannet. Sør for fjellet strekker Kongressdalen seg nedover mot Grønfjorden i øst, mens Sokolovtoppen er forbundet via en smal rygg i nord.
Fjellet ligger geologisk sett langs forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst.
Nede ved fjorden øst for fjellfoten ligger Kokerineset med Minervahytta.
Fjellformasjonen har topper på 676 meter og 428 (Bodylevskijhøgda) meter.  Det er oppkalt dampbåten "Vøringen" fra den norske Nord-Atlanterhavs-ekspedisjonen 1876-1878.


== Referanser ==
Sokolovtoppen

Sokolovtoppen er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I øst ligger  Vøringbreen, og mot vest Linnévannet. Sør for fjellet strekker  en smal rygg seg sørover til fjellet Vøringen. I nord ligger det store fjellmassivet Vardeborg.
Fjellet ligger geologisk sett langs forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst.
Fjellformasjonen har topper på 545 meter og 542 meter. Det er oppkalt den russiske paleontologen Dimitrij Nikolajevitsj Sokolov (1867-1922) som sammen med W Bodylevskij beskrev mesozoiske fossiler fra Festningen-formasjonen litt lengre nord.


== Referanser ==
Vardeborg (Svalbard)

Vardeborg er et fjell i fjellområdet umiddelbart vest for Grønfjorden i Nordenskiöld Land på Spitsbergen, Svalbard. I nord fortsetter ryggen Starostinaksla rett nordover til Kapp Starostin ved Isfjorden, i øst ligger  Vardebreen.  I vest ligger Vardeborgsletta og Linnevannet. Sør for fjellet strekker  en smal rygg seg sørover til fjellet Sokolovtoppen.
Fjellet ligger geologisk sett langs forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst.
Fjellformasjonen har en rekke topper på 589 meter, 582 meter, 575 meter, 514 meter (Vardåsen), og 440 meter. Den er oppkalt etter boligen Vardeborg i Asker, som tilhørte polfareren Gunnar Isachsen.


== Referanser ==
Fygle

Fygle er en tettbebyggelse utenfor Leknes.


== Utdanning ==
I Fygle ligger Fygle skole, som er en grunnskole. Skoleåret 2019/2020 hadde skolen 118 elever og 16 lærere, hvorav ni med kontaktlærerfunksjon. Høsten 2020 mobiliserte foreldrene til skolens elever for å protestere mot et forslag til nedleggelse av Fygle skole.Fygle har også to barnehager.


== Kultur ==
Fygle Museum/Vestvågøy Museum er en del av stiftelsen Museum Nord. Museet har to museumsbygninger; Gammelskolen fra 1898 og en rorbu fra 1834 som ble flyttet fra Ure til tomten der den gamle skolebygningen står.


== Næringsliv ==
Horns slakteri er Lofotens største og mest kjente slakteri og befinner seg nederst i Fygle.


== Referanser ==
Øvrighetstat

Øvrighetstat (tysk: Obrigkeitsstaat) er betegnelsen på en statsmodell, som i utgangspunktet ble brukt som begrep i motsetning til rådsdemokratiet i monokratiske stater. I denne forstand er en stat karakterisert som øvrighetstat, når de offentlige anliggender nesten utelukkende styres av en hersker såvel som et av han underordnet aristokrati, og av en militær eller byråkratisk ledende gruppe. Likeledes blir begrepet i historievitenskapen, ikke minst på grunn av det inflatoriske i begrepet «øvrighet», anvendt på tidsperioden 15. til det 17. århundre, og brukes også om tidsperioden med absolutismen. I videste forstand er også det konstitusjonelle monarki under det tyske rike i det 19. århundre blitt betegnet som en øvrighetstat, fordi borgernes medbestemmelse i statlige beslutninger var mindre enn i dagens Tyskland.


== Referanser ==
Robert Vidovszky

Robert Vidovszky (født 20. september 2001) er en fekter fra USA, som konkurrerer i sabel. Han fikk bronse i mix-lagkonkurransen i fekting under Sommer-OL 2018 for ungdom, og fikk sølv individuelt under Junior-VM i fekting 2018. 


== Idrettskarriere ==


=== 2017 ===
Vidovszky deltok i USA-mesterskapet i fekting for junior 2017 (USA Fencing Junior Olympic Championships), der han kom på 15.-plass i kadettklassen (U20) og 62.-plass i juniorklassen (U20). I USA-mesterskapet i fekting 2017 kom han på 30.-plass. Han deltok i Cadet European Cup, og fikk der en ellevteplass som beste enkeltresultat; i Konin i Polen. Han fikk én andreplass i kadettklassen (U17) i North American Cup.


=== 2018 ===
Han kom på 56.-plass i kadettklassen under USA-mesterskapet i fekting for junior 2017, og bronse i juniorklassen. Han kom på 62.-plass i USA-mesterskapet i fekting for senior. I Junior-VM i fekting 2018 fikk han sølv i kadettklassen. 
I Sommer-OL for ungdom 2018 kom han på fjerdeplass i individuelt, og han deltok også på det sammensatte laget Amerika 1 som fikk bronse i mix-lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Vidovszky – Olympedia 
(en) Robert Vidovszky – FIE 
(en) Robert Vidovszky – TheSports.org 
(en) Profil hos USA Fencing
(en) Profil hos United States Olympic Committee
(en) Buenos Aires 2018 - Robert Vidovszky (arkivert)
Invited

«Invited» er en sang skrevet av Emanuel Abrahamsson, Tayla Parx, Isabelle Zikai, Patrik Jean Olsson, Marcus Gunnarsen og Martinus Gunnarsen som ble spilt inn og gitt ut på singel med Marcus & Martinus i 2018.
Paracalybistum

Paracalybistum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørke trebukker, i alle fall én art artene med grønnlig metallglans. Hode, antenner og bein er brunrøde. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, en tanke smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede. Beina er middels lange med klubbeformede lår.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det vestlige og sentrale Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Oemini blir ofte slått sammen med Xystrocerini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Oemini Pascoe, 1869
Slekten Paracalybistum Lepesme, 1952
Paracalybistum intermedium Adlbauer, 2000
Paracalybistum teocchii Mourglia, 1989
Paracalybistum villiersi Lepesme, 1952


== Kilder ==
Cerambycidae.org - Oemina
Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Paracalybistum i Encyclopedia of Life 
(en) Paracalybistum i Global Biodiversity Information Facility 
Paracalybistum – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Oemini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trichopsathyrus

Trichopsathyrus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, lange og slank, mørk trebukk med gulaktige tegninger på dekkvingene. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum er rundet, en tanke smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede. Beina er middels lange med litt klubbeformede lår.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Sør-Afrika (Transvaal).


== Systematisk inndeling ==
Oemini blir ofte slått sammen med Xystrocerini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Oemini Pascoe, 1869
Slekten Trichopsathyrus Breuning, 1958
Trichopsathyrus modestus (Distant, 1898)


== Kilder ==
Cerambycidae.org - Oemina
Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Trichopsathyrus i Encyclopedia of Life 
(en) Trichopsathyrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Trichopsathyrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trichopsathyrus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Oemini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Parahyphus

Parahyphus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, lange og smale, matt brungule trebukker med brune tegninger på dekkvingene. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, noe smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede. Beina er middels lange med slanke lår.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Ny-Caledonia og fra New Britain utenfor Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==
Oemini blir ofte slått sammen med Xystrocerini.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Oemini Pascoe, 1869
Slekten Parahyphus Gressitt, 1959
Parahyphus cazeresae Vives et al. , 2011
Parahyphus comusioides (Gressitt, 1951)


== Kilder ==
Cerambycidae.org - Oemina
Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Parahyphus i Encyclopedia of Life 
(en) Parahyphus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Parahyphus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Parahyphus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Oemini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons