jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elle-Máijá Tailfeathers

Elle-Máijá Apiniskim Tailfeathers (født i 1986 i Halifax, Nova Scotia, Canada) er en kainai-svartfotisk og samisk skuespiller, produsent og filmskaper. Hun bor dels i Vancouver i Canada, dels i Blood-reservatet og dels i Sápmi. 


== Biografi ==
Elle-Máijá Apiniskim Tailfeathers er datter av Bjarne Store-Jakobsen, en samisk aktivist og journalist, og Esther Tailfeathers, en kainai-svartfotisk aktivist og lege. De møtte hverandre på en internasjonal konferanse for urfolk i 1981 i Australia og giftet seg ikke lenge etter.Etter Elle-Máijá Tailfeathers fødsel flyttet familien til Karasjok. Der bodde de til hun var rundt seks år gammel; da flyttet familien til Nord-Dakota og hennes mor begynte å studere medisin ved University of North Dakota. Senere flyttet familien til Canada.


== Utdannelse og karriere ==
Tailfeathers flyttet til Vancouver for å studere skuespill ved Vancouver Film School og ble uteksaminert derfra i 2006. Frustrert over kvinnefiendtlige og rasistiske holdninger i industrien, bestemte hun seg for å legge skuespillerkarrieren bak seg og begynte i stedet å studere humaniora ved University of British Columbia (UBC). Der hun studerte First Nations-studier og kvinne- og kjønnsstudier. Hun tok en bachelorgrad fra universitetet i 2011.Året før hun ble uteksaminert fra universitetet, deltok hun på et kurs som filmproduksjon og urfolksstudier organiserte i lag. På kurset skrev, regisserte og produserte hun en kortfilm som fikk tittelen Bloodland. Filmen ble antatt av flere internasjonale filmfestivaler i 2011, blant annet ble den vist på Vancouver International Film Festival, imagineNATIVE, Yellowknife International Film Festival og Tulsa International Film Festival. Samme året ble filmen vist også på urfilmprogrammet under Riddu Riđđu-festivalen i Troms. Året etter ble filmen også vist under urfolksfilmfestivalen Skábmagovat i Enare.


== Priser og utmerkelser ==
Sammen med sin medregissør Kathleen Hepburn vant Tailfeathers i 2020 to Canadian Screen Award -priser for filmen The Body Remembers When the World Broke Open, henholdsvis for beste regissør og beste originalmanus. Samme året vant Tailfeathers Skábmagovat-prisen 2020 for sin innsats til urfolksfilm.I 2021 vant hun Emerging Canadian Filmmaker Award -prisen under årets Hot Docs Canadian International Documentary Film Festival for filmen Kímmapiiyipitssini: The Meaning of Empathy.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Elle-Máijá Tailfeathers på Internet Movie Database 
(da) Elle-Máijá Tailfeathers på Filmdatabasen 
(en) Elle-Máijá Tailfeathers hos Rotten Tomatoes 
(en) Elle-Máijá Tailfeathers hos The Movie Database
EM på skøyter 2021 – Sprint menn

EM på skøyter 2021 – Sprint menn, det tredje europamesterskap i sprint for menn, ble avholdt lørdag 16. og søndag 17. januar 2021 i Thialf i Heerenveen, Nederland og teknisk arrangør var den lokale arrangørkomitéen «House of Sports» på vegne av Koninklijke Nederlandsche Schaatsenrijders Bond (KNSB).Følgende tre nordmenn med en reserve ble tatt ut til mesterskapet: Håvard Holmefjord Lorentzen fra Fana IL, Odin By Farstad fra Spk Falken, Bjørn Magnussen fra Spk Falken og som reserve Henrik Fagerli Rukke fra Hol IL.


== Medaljører ==
SammenlagtDistansemedaljører


== Sammenlagt ==


== Aktuelle rekorder ==


=== Gjeldende mesterskapsrekorder for menn sprint ===


==== Nye mesterskapsrekorder ====
Første dag av mesterskapet ble mesterskapsrekordene forbedret på begge distanseøvelser. Nederlenderen Thomas Krol forbedret sin egen 1 000 meterrekord etter å ha midlertidig mistet den i et tidligere par til landsmannen Hein Otterspeer i lørdagens konkurranser. På søndagens distanser ble 500 meter-mesterskapsrekorden ytterligere forbedret av Kai Verbij som tok rekorden tilbake på nederlandske bein, etter at den hadde vært innom tyske Joel Dufter og russiske Viktor Musjtakov etter første dags konkurranse. Mesterskapsrekorden sammenlagt sprint firkamp for menn ble også forbedret av europamesteren. Totalt ble mesterskapsrekordene forbedret i 4 konkurranser.


== Funksjonærer ==
Overdommer var Kalle Skoog, Sverige.Assisterende overdommer var Bert Timmerman, Nederland.
Starter var Jevgenij Bojarskij, Russland.I tillegg til disse var det også andre funksjonærer og andre ansvarlige for arrangementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Altinget

Altinget er en partipolitisk uavhengig nettavis om politikk, grunnlagt i 2000 i Danmark. Avisen har redaksjoner på Christiansborg og administrasjon på Ny Kongensgade i København. I 2014 etablerte avisen seg i nabolandet Sverige, og i 2022 etablerte den seg i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(sv) Offisielt nettsted 
(no) Offisielt nettsted
Prosopocoilus (Metopodontus) reni

Prosopocoilus reni er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor, noe bred, brunsvart hjortebille. Hannen har lange kjever, disse er lett krummede med spredte tenner i den ytre delen, og en større tann nær roten. Hodet er litt lengre enn bredt, i pannen rundet innsvinget med et kort, bredt, todelt framspring i midten og en markert midtfure. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er glatte og nokså blanke. Beina er svarte. Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere, tett og kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Hainan, Kina.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir noen ganger plassert som en underart av Prosopocoilus (Metopodontus) astacoides, men skilles lett fra typiske former av denne på sin mørke farge.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Metopodontus Westwood in Hope, 1845
Prosopocoilus (Metopodontus) reni Huang & Chen, 2011


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus (Metopodontus) reni i Global Biodiversity Information Facility 
Prosopocoilus reni – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hexarthrius bowringii

Hexarthrius bowringi er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En stor og avlang (hannen opptil 78 millimeter), blank, svart hjortebille, dekkvingene mørkbrune til brunsvarte. Hannens kjever er lange, nokså rette, gjerne med én kraftig, to-spisset tann nær roten og én liten tann nær spissen. Hos små eksemplarer er kjevene gjerne rettere og tennene mindre utviklet. Antennene er nokså tynne, med en smal, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, noe bredere enn langt. Hunnen er mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever, hodet er svært tett og kraftig punktert bortsett fra et felt bak i midten.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent det nordlige India (Vest-Bengal, Assam, Arunachal Pradesh) og Myanmar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Lucanini Latreille, 1806
Slekten Hexarthrius Hope, 1842 – 15 arter
Hexarthrius bowringi Parry, 1862
Hexarthrius bowringi baminorum Okuda & Maeda, 2016
Hexarthrius bowringi bowringi Parry, 1862


== Referanser ==


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over preparerte eksemplarer
coleoptera-atlas.com - Hexarthrius bowringi
Hexarthrius bowringii – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hexarthrius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lucanus moae

Lucanus moae er en billeart i famillien hjortebiller (Lucanidae).


== Kjennetegn ==
En middelsstor (hannen 26-35 millimeter, hunnen ca. 25 millimeter), blank, rødbrun til brunsvart hjortebille. Mandiblene hos hannen er omtrent så lange som hode + pronotum, lett krumme, med nokså små tenner i den ytre halvdelen, ingen nær roten. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Beina er tofargede med varierende innslag av brunrødt og svart på legger og lår. 
Hunnen er svart, hos denne arten ligner den forholdsvis mye på hannen bortsett fra at kjevene er mindre (kraftige og krumme) og hodet mindre, men av omtrent samme form.


== Levevis ==
Arten er kjent fra et fjellområde mellom 2800-2950 meter over havet.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Sichuan, Kina.


== Systematisk plassering ==

Insekter, Insecta
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien Lucaninae Latreille, 1806
Stammen Lucanini Latreille, 1806
Slekten Lucanus Scopoli, 1763
Lucanus moae Qi, 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucanus moae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lucanus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Platyceroides potax

Platyceroides potax er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstore (ca. 12 millimeter), parallellsidig, halvblankt svart hjortebille, kan ha litt blålig metallskimmer. Kroppen er ganske kraftig punktert, oftest noe matt glinsende. Antennene har en tre-leddet klubbe. Hannens kjever er ikke merkbart forstørret. Pronotum har sterkt rundede sider og er nærmest ovalt på form, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene har tydelige lengdestriper, mellom disse kraftig punktert.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved, gjerne av løvtrær. Voksne individer blir tiltrukket til etanol, trolig fordi dette blir utviklet av gjærende, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra California.


== Systematisk inndeling ==
Artene ble tidligere ført til slekten Platycerus, men er neppe i nær slekt med denne.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Platyceroidini
Slekten Platyceroides Benesh, 1946
Underslekten Platyceroides (i snever forstand)
Platyceroides potax Paulsen, 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Platyceroides potax i Global Biodiversity Information Facility 
Platyceroides potax – detaljert informasjon på Wikispecies 
Oversikt over artene
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Platyceroides. Med bilder av flere av artene.
Spirachtha

Spirachtha er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Denne gruppen lever i et tett samliv med termitter.


== Utseende ==
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).


== Levevis ==
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.


== Utbredelse ==
Gruppen følger termittenes utbredelse og er for det aller meste tropiske. Denne slekten lever i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Corotocini Fenyes, 1918
Understammen Corotocina
Slekten Spirachtha Schiødte, 1853Spirachtha eurymedusa Schiødte, 1853
Spirachtha mirabilis Mann, 1923
Spirachtha schioedtei Mann, 1923


== Referanser ==


== Kilder ==
Christopher Taylor (2012) Catalogue of Organisms - The Corotocini in their Gut-Swollen Glory. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Spirachtha i Global Biodiversity Information Facility 
Spirachtha – detaljert informasjon på Wikispecies
Forholdning

Forholdning eller suspensjon er i harmonilæren en måte skape spenning ved å holde en konsonant tone over et akkordskifte, vanligvis på et betont taktslag. 
Den holdte tonen ligger et helt eller halvt tonetrinn over eller under sin oppløsningstone og er funksjonsfremmed i den endrede akkorden slik at den skaper en spenning (dissonans) som varer til tonen skiftes til en konsonant tone i den nye akkorden. Halvtoneforholdning har ledetonekarakter.
Forholdning kan brytes ned i tre trinn:

Tonen forberedes i en konsonant sammenheng
Tonen holdes over et betont taktslag og opptrer nå i en endret harmonisk sammenheng som fører til at det oppstår en dissonans mellom den forholdte tonen og en tone i den nye akkorden
Tonen endres slik at konsonans igjen oppstårEksemplerF-dur til C-durakkord (IV – I) uten forholdning: 

F-dur- til C-durakkord (IV – I) med forholdning: 


== Kilder ==
Vorhalte, lehrklaenge.de
suspension, britannica.com
Suspensions, musictheoryacademy.com
Forholdning i Store norske leksikon
Novaeratitae

Novaeratitae er en klade som opprinnelig ble definert til å inneholde de siste felles forfedrene til ordenene av kasuarfugler (Casuariiformes) og kivifugler (Apterygiformes). Senere er det imidlertid oppdaget at den utdødde ordenen av elefantfugler (Aepyornithiformes) var kivienes nærmeste slektninger, og derfor et medlem av denne gruppen. Implikasjonen er at disse strutsfuglene må ha mistet sine flyegenskaper uavhengig av hverandre i hver sine grupper, da elefantfuglene er de eneste i denne gruppen som finnes utenfor Oseania.


== Inndeling ==

Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
Struthioniformes, strutsefugler
Notopalaeognathae
Rheiformes, nandufugler
Novaeratitae
Casuariiformes, kasuarfugler
†Aepyornithiformes, elefantfugler
Apterygiformes, kivifugler
Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
†Dinornithiformes, moafugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Crematoxenus

Crematoxenus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 2,5 millimeter), spinkle, maurlignende, brungule kortvinger. Antennene er ganske kraftige, kroppsbygningen spinkel. Bakkroppen er gjerne mer eller mindre pæreformet med smal "stilk" ved roten, som hos maurene.


== Levevis ==
Denne gruppen er knyttet til maur (myrmekofile), særlig i slekten Neivamyrmex.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
Stammen Crematoxenini Mann, 1921Slekten Crematoxenus Mann, 1921
Crematoxenus aenigma Mann, 1921


== Referanser ==


== Kilder ==
Nettside om slekten Arkivert 10. november 2021 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Crematoxenus i Global Biodiversity Information Facility 
Crematoxenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Norgescupen i langrenn 2020/21

Norgescupen i langrenn 2020/21 gikk over 16 renn, fra 4. desember 2020 på Lillehammer til 7. mars 2021 i Gålå. Det siste rennet i Trondheim ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.I klassen kvinner senior vant Kathrine Rolsted Harsem norgescupen sammenlagt, og hun vant både distansecupen og sprintcupen. I klassen menn senior vant Johannes Høsflot Klæbo norgescupen sammenlagt, mens Daniel Stock vant distansecupen og Kasper Stadaas sprintcupen.


== Kvinner senior ==

Therese Johaug vant seks renn, Kathrine Harsem vant tre renn, og Silje Theodorsen, Helene Fossesholm, Marte Skaanes, Anna Svendsen, Anniken Gjerde Alnæs, Maiken Caspersen Falla (25.-plass) og Kristine Stavås Skistad (36.-plass) vant ett renn hver. 


== Menn senior ==

Johannes Høsflot Klæbo vant tre renn, Sjur Røthe, Vebjørn Turtveit og Kasper Stadaas vant to renn hver, og Pål Golberg, Erik Valnes, Harald Østberg Amundsen, Magne Haga, Håvard Taugbøl og Johan Hoel (25.-plass) vant ett renn hver. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater senior, totalt
Resultater senior, distanse
Resultater senior, sprint
Notopalaeognathae

Notopalaeognathae er en klade i infraklassen Palaeognathae som omhandler flere utdødde og nålevende flygeudyktige fugler. Gruppen teller omkring 60 nålevende arter, hvorav de langt fleste (tinamuene og nanduene) lever i Neotropis og resten i Oseania.
Slektskapsforholdene innad i gruppen har først nylig blitt kartlagt, og det har blant annet blitt klart at tinamufugler (Neotropis) og moafugler (New Zealand) deler en felles progenitor, mens kivifugler (New Zealand) er nærmere beslektet med kasuarfugler (Papua-Australia). Den utdødde gruppen med elefantfugler (Madagaskar) har ganske nylig blitt identifisert som kivifuglenes nærmeste slektninger, mens nandufugler (Sør-Amerika) enten er den mest basale gruppen i Notopalaeognathae eller søstergruppen til Novaeratitae. Søstergruppen til Notopalaeognathae er strutsefuglene (Struthioniformes).


== Inndeling ==

Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
Struthioniformes, strutsefugler
Notopalaeognathae
Rheiformes, nandufugler
Novaeratitae, kasuarfugler, †elefantfugler og kivifugler
Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
†Dinornithiformes, moafuglerNåtidsfuglenes basale klader i etterkomertreet under er i henhold til Sibley & Ahlquist (1990). Inndelingen støttes i hovedtrekk av nyere forskning med genom, jfr. Jarvis et al. (2014). Det er imidlertid nå klart at Notopalaeognathae er søstergruppen til strutsefuglene (Struthioniformes).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Arina Averina

Arina Averina (født 13. august 1998) er en russisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte ROC under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 4 i den individuelle konkurransen.Hun er sammen med tvillingsøsteren, Dina Averina en av de mestvinnende rytmiske gymnaster, og har alene 16 VM-medaljer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arina Averina – Olympics.com 
(en) Arina Averina – Olympedia 
(en) Arina Averina – International World Games Association 
(en) Arina Averina – FIG 
(en) Arina Averina – FIG
Borjana Kalejn

Borjana Nikolaeva Kalejn (bulgarsk: Боряна Николаева Калейн, født 23. august 2000) er en bulgarsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Bulgaria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 5 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Borjana Kalejn – Olympedia 
(en) Borjana Kalejn – FIG 
(en) Borjana Kalejn – FIG 
(en) Borjana Kalejn – TheSports.org
Milena Baldassarri

Milena Baldassarri (født 16. oktober 2001) er en italiensk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Milena Baldassarri – Olympedia 
(en) Milena Baldassarri – FIG 
(en) Milena Baldassarri – FIG
Nicol Zelikman

Nicol Zelikman (født 30. januar 2001) er en israelsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Israel under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicol Zelikman – Olympics.com 
(en) Nicol Zelikman – Olympedia 
(en) Nicol Zelikman – FIG 
(en) Nicol Zelikman – FIG 
(en) Nicol Zelikman – TheSports.org
Nastassia Salas

Nastassia Maksimawna Salas (hviterussisk: Настасся Максімаўна Салас, født 18. februar 2002) er en hviterussisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Hviterussland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nastassia Salas – Olympics.com 
(en) Nastassia Salas – Olympedia 
(en) Nastassia Salas – FIG 
(en) Nastassia Salas – FIG 
(en) Nastassia Salas – TheSports.org
Khrystyna Pohranytsjna

Khrystyna Oleksandrivna Pohranytsjna (ukrainsk: Христина Олександрівна Погранична, født 13. mai 2003) er en ukrainsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 9 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khrystyna Pohranytsjna – Olympics.com 
(en) Khrystyna Pohranytsjna – Olympedia 
(en) Khrystyna Pohranytsjna – FIG 
(en) Khrystyna Pohranytsjna – FIG
Viktorija Onoprijenko

Viktorija Maksymivna Onoprijenko (ukrainsk: Вікторія Максимівна Онопрієнко, født 18. oktober 2003) er en ukrainsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 10 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viktorija Onoprijenko – Olympedia 
(en) Viktorija Onoprijenko – FIG
Sumire Kita

Sumire Kita (født 11. januar 2001) er en japansk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 11 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sumire Kita – Olympics.com 
(en) Sumire Kita – Olympedia 
(en) Sumire Kita – FIG 
(en) Sumire Kita – FIG
Evita Griskenas

Evita Griskenas (født 3. desember 2000) er en amerikansk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 12 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Evita Griskenas – Olympedia 
(en) Evita Griskenas – FIG 
(en) Evita Griskenas – FIG
Katrin Taseva

Katrin Taseva (født 24. november 1997) er en bulgarsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Bulgaria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 14 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katrin Taseva – Olympics.com 
(en) Katrin Taseva – Olympedia 
(en) Katrin Taseva – FIG 
(en) Katrin Taseva – FIG 
(en) Katrin Taseva – TheSports.org
Alexandra Agiurgiuculese

Alexandra Agiurgiuculese (født 15. januar 2001) er en rumensk-italiensk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 15 i den individuelle konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandra Agiurgiuculese – Olympics.com 
(en) Alexandra Agiurgiuculese – Olympedia 
(en) Alexandra Agiurgiuculese – FIG 
(en) Alexandra Agiurgiuculese – FIG 
(en) Alexandra Agiurgiuculese – TheSports.org