jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
EM i baseball 2003

EM i baseball 2003 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Amsterdam, Rotterdam og Haarlem i Nederland i 2003.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2005

EM i baseball 2005 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Tsjekkia i 2005.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2007

EM i baseball 2007 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Barcelona i Spania i 2007.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2010

EM i baseball 2010 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Tyskland i 2010.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2012

EM i baseball 2012 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Nederland i 2012.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2014

EM i baseball 2014 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Tsjekkia og Tyskland i 2014.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2016

EM i baseball 2016 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Hoofddorp i Nederland i 2016.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
EM i baseball 2019

EM i baseball 2019 (europamesterskapet i baseball) ble arrangert i Bonn og Solingen i Tyskland i 2019.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Sjakk-OL 1924

Sjakk-OL 1924 (sjakkolympiaden) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1924. Olympiaden ble spilt samtidig med Sommer-OL 1924 og har uoffisiell status som OL.


== Resultater ==


== Referanser ==
Mesterligaen 1998/1999 Gruppespill

Gruppespillet i Mesterligaen 1998/1999 begynte 16. september 1998 og ble avsluttet 9. desember 1998. Åtte lag kvalifiserte seg automatisk til gruppespillet, mens 16 kvalifiserte seg gjennom en innledende runde. De 24 lagene ble delt inn i seks grupper på fire, og lagene i hver gruppe spilte mot hverandre hjemme og borte, noe som betyr at hvert lag spilte totalt seks gruppekamper. For hver seier ble lagene tildelt tre poeng, med ett poeng tildelt for uavgjort.


== Seeding ==
Seeding var basert på UEFA-forbundenes rangering 1998., på samme måte som forrige sesong. Tittelholdere og mester for nasjoner rangert 1–5 ble satt i pot 1. Mestere av nasjoner rangert 6–7 samt lag som kom på andreplass i nasjoner rangert 1–5 (unntatt Frankrike) dannet pot 2. De gjenværende kvalifiserte andreplass lagene (fra nasjonene 6–8) og mestere av topp tre nasjoner rangert under 7 dannet pot 3. Til slutt dannet de resterende seks nasjonale mesterne pot 4.


== Grupper ==


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Gruppe D ===


=== Gruppe E ===


=== Gruppe F ===


=== Rangering av andreplass lag ===


== Notater ==
^  Galatasaray-Juventus (Gala): Opprinnelig planlagt til 25. november, forsinket av politiske senninger mellom Tyrkia og Italia på grunn av Öcalan saken.
^ Real Madrid (RM): ble beordret til å spille en kamp på bortebane på grunn av folkemengdeproblemer på deres siste hjemmekamp i UEFA-konkurransen mot Borussia Dortmund i første kamp av semifinalen 1997–98.
^  Panathinaikos (PAN): spilte sin hjemmekamp på Nikos Goumas Stadium isteden for sin vanlige hjemmebane Olympiastadion på grunn av The Rolling Stones konserten ble holdt der.


== Referanser ==
Germano Celant

Germano Celant (født 1940 i Genova i Italia, død 29. april 2020 i Milano) var en italiensk kunsthistoriker, kunstkritiker og kurator. Myntet uttrykket «arte povera» (fattig kunst) i 1967 og skrev mange artikler og bøker om dette.
Germano Celants uttrykk arte povera brukte han om kunsten til en viss gruppe italienske kunstnere: Alighiero Boetti, Luciano Fabro, Jannis Kounellis, Giulio Paolini, Pino Pascali og Emilio Prini, som ble utstilt sammen første gang på Galleria La Bertesca i Genova. Både kunsten og uttrykket gjorde seg bemerket også internasjonalt. Også i Bertesca i Genova presenterte Celant samtidskunsten som han sammenfattet under begrepet Im-Spazio (med eksponenter som kunstnerne Secondo Bignardi, Mario Ceroli, Paolo Icaro, Renato Mambor, Eliseo Mattiacci og Tacchi)..
I 1974 redigerte og kuratorerte Celant den italienske kunstneren Piero Manzonis Catalogue Raisonné. Han kurerte mange utstillinger av italiensk kunst, som blant annet «Identité italienne. L'art en Italie depuis 1959» (Centre Georges Pompidou i Paris, 1981), «Italian art, 1900-1945» (Palazzo Grassi, Venice, 1989; med Pontus Hultén), og «Italian Metamorphosis 1943-1968» (Guggenheimmuseet i New York, 1994).
I 1997 var han direktør for Veneziabiennalen, og i 2004 kurerte han utstillingen «Art and Architecture» i Genova. Fra 1977 var han bidragende redaktør for  Artforum og fra 1991 likeså for Interview.
I 1988 ble Germano Celant utnevnt til seniorkurator for samtidskunst ved Solomon R. Guggenheim Museum i New York City.Den 29. april 2020 døde Celant av covid-19 på Ospedale San Raffaele i Milano, 80 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Germano Celant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Germano Celant på Internet Movie Database
Haydar Baş

Haydar Baş (født 28. januar 1947 i Trabzon i Tyrkia, død 14. april 2020 i Trabzon) var en tyrkisk politiker og forretningsmann. Han var en av grunnleggerne av  Bağımsız Türkiye Partisi (BTP - Tyrkias uavhengige parti, et nasjonalistisk og kemalistisk parti, 2001) og var partiets leder til sin død. Han var også lederen for den mindre gren av qadiriyya tariqa i Tyrkia. Han var også eieren av mange mediaorganisasjoner som for eksempel Meltem TV, Mesaj TV og tidsskriftene Öğüt, Mesaj, İcmal og dessuten avisen  Yeni Mesaj.Han døde 14. april 2020 på et sykehus i Trabzon av covid-19, i en alder av 73 år.


== Referanser ==
Ludvig Fenger

Ludvig Peter Fenger (født 7. juli 1833, død 9. mars 1905) var en dansk arkitekt og stadsarkitekt i København fra 1886 til 1904. Han var en av historisismens fremtredende danske arkitekter.


== Referanser ==
Aedmon

Aedmon er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, avlange, blanke, gulaktige jordlopper. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som kan komme fra mange ulike familier.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Karibia (Cuba, Hispaniola, Puerto Rico).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Monoplatina
Slekten Aedmon Clark, 1860
Aedmon adumbrata Bechyné, 1956
Aedmon albicincta (Blake, 1945)
Aedmon annulicornis (Jacoby, 1897)
Aedmon barberi (Blake, 1943)
Aedmon calva (Blake, 1943)
Aedmon comosa (Blake, 1943)
Aedmon constanzae (Blake, 1943)
Aedmon corrugata (Blake, 1943)
Aedmon crispula (Blake, 1943)
Aedmon darlingtoni Blake, 1943
Aedmon dominicae (Blake, 1943)
Aedmon elachia (Blake, 1943)
Aedmon eugeniae Blake, 1943
Aedmon fennahi (Blake, 1943)
Aedmon ferruginea (Suffrian, 1868)
Aedmon flavicoma (Blake, 1943)
Aedmon fuscomaculata (Blake, 1943)
Aedmon glabra (Blake, 1943)
Aedmon glabroguttata Blake, 1943
Aedmon gracilenta (Blake, 1943)
Aedmon guttata (Blake, 1943)
Aedmon heikertingeri Bechyné, 1956
Aedmon hoffmani (Blake, 1943)
Aedmon hugonis (Blake, 1943)
Aedmon minuta (Blake, 1943)
Aedmon morrisoni Blake, 1943
Aedmon oakleyi Blake, 1943
Aedmon orsodacnina Bechyné, 1956
Aedmon pallida (Blake, 1943)
Aedmon robusta (Blake, 1943)
Aedmon rugosa (Blake, 1943)
Aedmon sericellum Clark, 1860
Aedmon stenotrachela (Blake, 1943)
Aedmon tabebuiae (Blake, 1943)
Aedmon turquinensis (Blake, 1943)
Aedmon varicornis (Blake, 1943)
Aedmon verrucosa (Blake, 1943)


== Eksterne lenker ==
(en) Aedmon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aedmon hos NCBI
Allochroma

Allochroma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, avlange, blanke, rødlige jordlopper, gjerne med svarte tegninger på dekkvingene. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som gjerne r fra familien Buddlejaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Monoplatina
Slekten Allochroma Clark, 1860
Allochroma acroxanthus (Kirsch, 1883)
Allochroma apicalis Jacoby, 1886
Allochroma apicicornis
Allochroma assimilis Clark, 1860
Allochroma balyi Clark, 1860
Allochroma bicolor Harold, 1875
Allochroma bimaculatus (Jacoby, 1879)
Allochroma biplagiatum Jacoby, 1886
Allochroma castaneus Jacoby, 1886
Allochroma chiriquensis Jacoby, 1886
Allochroma chiriquianus Csiki, 1940
Allochroma coccineus Clark, 1860
Allochroma coloratus Harold, 1875
Allochroma fasciatum Clark, 1860
Allochroma festivus Clark, 1860
Allochroma flavicollis Jacoby, 1886
Allochroma flavonotatus Jacoby, 1886
Allochroma flavovittatus Clark, 1860
Allochroma flohri Jacoby, 1892
Allochroma frontalis Jacoby, 1886
Allochroma fruhstorferi Jacoby, 1890
Allochroma fulvoplagiatum Jacoby, 1886
Allochroma generosus Clark, 1860
Allochroma globosus Clark, 1860
Allochroma godmani Jacoby, 1886
Allochroma guatemalensis Jacoby, 1886
Allochroma guttipennis Harold, 1875
Allochroma hoegei Jacoby, 1886
Allochroma humeralis Clark, 1860
Allochroma intermedius Jacoby, 1886
Allochroma jucundus (Kirsch, 1883)
Allochroma lunatum Clark, 1860
Allochroma mexicanum Jacoby, 1886
Allochroma minutus Jacoby, 1889
Allochroma nigripes
Allochroma nigromarginatus Clark, 1860
Allochroma nigroplagiatus Jacoby, 1886
Allochroma nobilis Clark, 1860
Allochroma piceus Clark, 1860
Allochroma posticatus Jacoby, 1886
Allochroma puncticollis Jacoby, 1886
Allochroma quatuorpustulatus Clark, 1860
Allochroma scutellaris Clark, 1860
Allochroma semipunctatum Jacoby, 1886
Allochroma sexmaculatum Clark, 1860
Allochroma sexsignatus Clark, 1860
Allochroma teapense Jacoby, 1892
Allochroma venustus Clark, 1860


== Eksterne lenker ==
(en) Allochroma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Allochroma hos NCBI
Tone Marie Myklevoll

Tone Marie Myklevoll (født 18. juli 1980) er en norsk politiker (Ap) i Tromsø kommune. Hun har vært medlem av kommunestyret fra september 2008 og er det fortsatt. 
Ved kommunevalget i 2019 var hun Arbeiderpartiets varaordførerkandidat. Hun har vært medlem av Formannskapet siden oktober 2019 og leder av hovedutvalg for kommune og byutvikling fra samme tidspunkt.Myklevoll er født i Harstad og vokst opp der og i Skånland kommune. Hun er barnebarnet til tidligere Stortingspolitiker og statsråd Kirsten Myklevoll (Ap).
Hun er utdannet jurist ved universitetet i Tromsø, uteksaminert i juni 2009.
Hun har tidligere jobbet som underdirektør i Skatt nord og som juridisk rådgiver i NAV Kontroll nord. Hun har hatt en rekke verv i Tromsø Arbeiderparti, blant annet politisk nestleder og kvinnekontakt.


== Referanser ==
Eve Southern

Eve Southern (født Elva L. McDowell, 23. august 1900 i Ranger, Texas, USA, død 29. november 1972 i Santa Monica, California, USA) var en amerikansk filmskuespiller. Hun opptrådte i 38 filmer fra 1916 til 1936. Southern er gravlagt på Valhalla Memorial Park Cemetery.Southern avsluttet karrieren som skuespiller etter at hun brakk ryggen i en bilulykke. Hun avsluttet sitt yrkesaktive liv ved å arbeide som retusjerer i Hollywood. Southern var gift med Robert F. Shepherd fra 24. juni 1925 til paret ble skilt 4. mai 1928.


== Filmografi ==
Intolerance (1916)
Conscience (1917)
Broadway Love (1918)
Greater Than Love (1921)
After the Show (1921)
The Rage of Paris (1921)
The Golden Gallows (1922)
Nice People (1922)
Souls for Sale (1923)
Trimmed in Scarlet (1923)
The Chorus Lady (1924)
The Dangerous Blonde (1924)
Morals for Men (1925)
A Woman of the Sea (1926)
With Love and Hisses (1927)
Wild Geese (1927)
The Gaucho (1927)
Clothes Make the Woman (1928)
The Naughty Duchess (1928)
Stormy Waters (1928)
The Haunted House (1928)
Whispering Winds (1929)
Marocco (1930)
Lilies of the Field (1930)
Fighting Caravans (1931)
Law of the Sea (1932)
The Ghost Walks (1934)
Stage Frights (1935)
The King Steps Out (1936)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eve Southern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eve Southern på Internet Movie Database 
(sv) Eve Southern i Svensk Filmdatabas 
(da) Eve Southern på Filmdatabasen 
(fr) Eve Southern på Allociné 
(en) Eve Southern på AllMovie 
(en) Eve Southern hos The Movie Database
Homotyphus

Homotyphus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, halvmatte, mørkbrunlige jordlopper. Antennene er fortykkede mot spissen. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som gjerne er fra palmefamilien.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Brasil i sør, med flest arter i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Monoplatina
Slekten Homotyphus Clark, 1860
Homotyphus albomaculatus Jacoby, 1886
Homotyphus artitus Clark, 1860
Homotyphus asper Clark, 1860
Homotyphus bimaculatus Clark, 1860
Homotyphus binotatus Clark, 1860
Homotyphus bituberculatus Clark, 1860
Homotyphus bolivianus Bowditch, 1915
Homotyphus braccatus Clark, 1860
Homotyphus carinatus Jacoby, 1889
Homotyphus chiriquensis Jacoby, 1886
Homotyphus choroniensis Bechyne, 1997
Homotyphus cionoides Clark, 1860
Homotyphus cleroides Harold, 1875
Homotyphus crassicornis Harold, 1875
Homotyphus crassus Bowditch, 1915
Homotyphus discoidalis Jacoby, 1886
Homotyphus dohrni Clark, 1860
Homotyphus erichsoni Balý, 1879
Homotyphus ferrugineus Suffrian, 1868
Homotyphus fuliginosus Clark, 1860
Homotyphus holosericeus Clark, 1860
Homotyphus humeronotatus Clark, 1860
Homotyphus iridipennis Bowditch, 1915
Homotyphus jacobyi Bowditch, 1915
Homotyphus lacunosus Clark, 1860
Homotyphus maculicornis Clark, 1860
Homotyphus maculipennis Jacoby, 1886
Homotyphus morosus Clark, 1860
Homotyphus nodosus Clark, 1860
Homotyphus panamensis Csiki, 1940
Homotyphus quadripes Clark, 1860
Homotyphus rosenbergi Bowditch, 1915
Homotyphus rubripennis Jacoby, 1879
Homotyphus rufolimbatus Jacoby, 1879
Homotyphus sericeopubescens Clark, 1860
Homotyphus sexmaculatus Clark, 1860
Homotyphus sexnotatus Clark, 1860
Homotyphus spinipennis Bowditch, 1915
Homotyphus tibialis Jacoby, 1886
Homotyphus transversonotatus Clark, 1860
Homotyphus tuberculatus Clark, 1860
Homotyphus varicornis Jacoby, 1886
Homotyphus vellereus Clark, 1860
Homotyphus wollastoni Clark, 1860


== Eksterne lenker ==
(en) Homotyphus i Encyclopedia of Life 
(en) Homotyphus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homotyphus hos NCBI
Reka (elv)

Reka («elv» på slovensk, også kalt Notranjska Reka) er en elv i Slovenia, Kroatia og Italia (underjordisk).
Elven starter som Vela voda («Store bekk») i Kroatia, på sørsiden av platået Snežnik, og flyter gjennom det sørlige Slovenia, hvor den her også først er kjent som Velika voda. Elven er 54 kilometer lang, hvorav 51 kilometer er i Slovenia. Ved landsbyen Škocjan forsvinner den under jorda gjennom Škocjanske jame (Škocjangrottene, et UNESCO verdensarvsted), og flyter 38 kilometer under den slovenske Karst. Elven fortsetter som en del av den korte elven Timavo i Italia, som har utløp til Adriaterhavet. Studier har vist at den også fôrer kilder andre steder langs kysten mellom Trieste og Monfalcone.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reka (river) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sapodilletre

Sapodilletre (Manilkara zapota) er et eviggrønt tre i sapodillefamilien.
Når det vokser i skog, blir det mer enn 30 m høyt med en stammediameter på 1,5 m. Dyrkede trær er mindre, 9–15 m høye med en stammediameter på maksimalt 50 cm. Krona er tett, og stammen er lang med mørkebrun, dypt furet bark. Bladene er læraktige og glinsende, og sitter spiralstilt i enden av skuddene. Blomstene er grønnhvite med en hårete stilk.
Frukten kalles sapodilla eller sapodilleeple. Den er kulerund med rutt, brunt skall og er like stort som et eple. Fruktkjøttet er søtt og saftig med opptil 12 svarte eller brune frø. Melkesafta blir tappet for å framstille chicle, som tidligere ble brukt i produksjon av tyggegummi.
Sapodilletre vokser vilt i tropisk regnskog i sørlige Mexico, Mellom-Amerika og nordlige Sør-Amerika. Det blir mye dyrket som frukttre i tropisk Asia.


== Litteratur ==
«Manilkara zapota». World Agroforestry Centre. Besøkt 3. mai 2020. 
Navn på frukt, bær og nøtter. Ås: Statens fagtjeneste for landbruket. 1993. s. 42. ISSN 0803-2173. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sapodilletre – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sapodilletre i Encyclopedia of Life 
(en) Sapodilletre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sapodilletre hos ITIS 
(en) Sapodilletre hos NCBI 
(en) Sapodilletre hos The International Plant Names Index 
(en) Sapodilletre hos Tropicos 
(en) Kategori:Manilkara zapota – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Manilkara zapota – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Manilkara zapota – detaljert informasjon på Wikispecies
Institut Gustave Roussy

Institut Gustave-Roussy er et fransk institutt for kreftforskning. Det ligger i Villejuif, sør i Paris. Det er et ledende senter for omsorg, forskning og undervisning i onkologi i Europa..
Senteret er oppkalt etter den sveitsisk-franske nevropatologen Gustave Roussy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Institut Gustave-Roussy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chicle

Chicle (fra nahuatl tzictli) er et gummilignende stoff som framstilles av melkesafta til sapodilletreet (Manilkara zapota), som vokser i sørlige Mexico og Mellom-Amerika. Det ble  brukt i produksjonen av tyggegummi, men er fra 1950-årene stort sett erstattet av syntetisk plast.


== Litteratur ==
«Chicle». Store norske leksikon. Besøkt 3. mai 2020.
Ratataa, The Staffan Stolle Story

Ratataa, The Staffan Stolle Story er en svensk filmkomedie fra 1956, i regi av Hasse Ekman. Hovedrollene spilles av Povel Ramel, Martin Ljung og Gunwer Bergkvist.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Povel Ramel – greve Staffan Lefverhielm/Staffan Stolle
Martin Ljung – Vicke Wickberg
Gunwer Bergkvist – Tipsie Blink
Yvonne Lombard – Charlotte Nibbing, Staffans trolovade
Hasse Ekman – ryttmästare Klåd Tränger
Birgitta Valberg – Theodora Lefverhielm
Sigge Fürst – Oberst Nibbing, Charlottes far
Georg Funkquist – Fabiansson, krögare på Restaurante Stångryttaren
Julia Cæsar – Bestemor Lefverhielm
Gunnar Sjöberg – Rurik Lefverhielm
Siv Ericks – Josephine Lefverhielm, hans fru
Stig Järrel – Ulf-Christer Lefverhielm
Lissi Alandh – Talita
Sif Ruud – Kristin
Mona Geijer-Falkner – Madam Blink, Tipsies mor
Georg Rydeberg – Dirty Dick
Ingvar Kjellson – Rabites
Erik «Bullen» Berglund – Albert Ramp
Wiktor «Kulörten» Andersson – vaktmester på teatret
Hugo Björne – Konge
Yngve Gamlin – Olja Schlaskokowitsch


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ratataa, The Staffan Stolle Story på Internet Movie Database 
(no) Ratataa, The Staffan Stolle Story hos Filmfront 
(sv) Ratataa, The Staffan Stolle Story i Svensk Filmdatabas 
(en) Ratataa, The Staffan Stolle Story på AllMovie
Møte i natten

Møte i natten er en svensk film fra 1946, i regi av Hasse Ekman. Hovedrollene spilles av Hasse Ekman og Eva Dahlbeck.


== Handling ==
En svensk journalist, Åke Bergström, skriver en kritisk artikkel om fengsel i Sverige. Men magasinets redaktør er uenig med  Bergström, og bestemmer seg for å fjerne hele artikkelen.
Redaktøren gir også Bergström sparken, som deretter får en ide om at han burde late som han skal myrde en venn for å få ekte kunnskap om livet innenfor murene i et fengsel. Men det som først høres ut som en smart plan, viser seg snart å være et skikkelig mareritt. 


== Rolleliste (i utvalg) ==
Hasse Ekman - Åke Bergström
Eva Dahlbeck - Marit Rylander
Ulf Palme - Sune Berger
Tord Bernheim - Svarten
Peter Lindgren - Filarn
Hugo Björne - direktør Rylander
Elsa Widborg - Argonda
Eivor Landström - Sonja
Karin Alexandersson - Lovisa
Sigge Fürst - Spacklarn
Gösta Cederlund - Holmstedt
Carl Reinholdz - Lången
Wiktor «Kulörten» Andersson - Darris
Josua Bengtson - Eskil
Charlie Almlöf - mann på Gröna Lund
Artur Rolén - Karlsson
Tord Stål - Karl-Axel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Møte i natten på Internet Movie Database 
(no) Møte i natten hos Filmfront 
(sv) Møte i natten i Svensk Filmdatabas 
(en) Møte i natten på AllMovie
Olav Bjarte Fosso

Olav Bjarte Fosso (født 1958) er en norsk sivilingeniør og professor i elkraftteknikk ved NTNU. Han forsker på planlegging i vannkraftbaserte systemer, analyse og optimalisering av kraftnett, integrasjon av fornybare energikilder og smarte nett.Han er utdannet sivilingeniør og dr.ing. fra NTNU, og var seniorforsker ved SINTEF før han ble professor ved NTNU i 2002. Han var instituttleder ved Institutt for elkrafteknikk 2009–2013 og var leder for det tematiske satsingsområdet energi ved NTNU 2014–2016. Han ble rådsleder for Norsk klimastiftelse i 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Olav Bjarte Fosso i BIBSYS 
(en) Olav Bjarte Fosso – profil hos Google Scholar
Borettslaget Kollektivet

Borettslaget Kollektivet er et bofellesskap på Hovseter i Oslo. Borettslaget ble innviet i 1975/1976.


== Historikk ==
De tre kvinneorganisasjonene Oslo Kvinnesaksforening, Oslo Kvinnelige Akademikere og Oslo Yrkeskvinners klubb tok initiativet til opprettelsen av bofellesskapet. Formålet var blant annet  å gjøre det enklere for kvinner å gå ut i yrkeslivet, ved å etablere en boform der en del av dagliglivets praktiske gjøremål ble løst kollektivt. Ungdommens Selvbyggerlag stod for byggingen, og det ble tegnet av de kjente arkitektene Rinnan og Tveten. Som det første av sitt slag i landet, var det klart for innflytting i 1976. Det ble lagt inn felles forsamlingslokale med storkjøkken, diverse hobbyrom, felles takterrasser, fellesvaskeri, sykkelboder, trimrom, badstu, hybler, barnehage og vaktmestertjeneste. I nesten alle år siden 1976 fram til i dag (2020) har man hatt fellesmiddager noen dager i uka til en rimelig penge, åpent for alle beboere uten påmelding.


== Organisering og bygningsmasse ==
Bofellesskapet er organisert som et borettslag med sosiale funksjoner i tillegg til de selvstendige leilighetene. Borettslaget inneholder omkring 150 boenheter fordelt på to høyblokker og to lavblokker, De fleste av disse er vanlige leiligheter, mens omkring ti er hybler. Hyblene leies ut, hovedsakelig internt, noen til kort tid og andre til lengre tid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lange, T, Wahl Ekedahl, S (red) (2016) Fra servicehus til bofellesskap. Borettslaget Kollektivet 1976 - 2016


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Ikke som alle andre borettslag (Artikkel i Oslo kommunes magasinet ByPlanOslo)