jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Teateråret 1979

Teateråret 1979 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1979.


== Hendelser ==
12. mars – Norsk skuespillerforening innleder en 2 uker lang streik. Teatre stenges over hele landet.


== Nye drama ==
Elfriede Jelinek – Was geschah, nachdem Nora ihren Mann verlassen hatte; oder Stützen der Gesellschaften 
Tom Stoppard – Undiscovered Country


== Årets oppsetninger ==
24. januar – Etter Magritte basert på enakteren After Magritte av Tom Stoppard, hadde norgespremiere på Nationaltheatret med Jeremy James Taylor som regissør.
24. januar – Hvem er den gale Inspector Hound? basert på enakteren The Real Inspector Hound av Tom Stoppard, hadde norgespremiere på Nationaltheatret med Jeremy James Taylor som regissør.
25. august – Konsert for lukket avdeling var en musikkteaterproduksjon basert på skuespillet Every Good Boy Deservs a Favour av Tom Stoppard med musikk av Adré Prévin. Det var en norgespremiere på Nationaltheatret med Edith Roger som regissør.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Söderalafløyen

Söderalafløyen eller Söderalaflöjeln er en skipsfløy som satt på Söderala kyrka i søndre Hälsingland fram til 1700-tallet. Den ble imidlertid først oppdaget i 1916. Fløyen er en skipsfløy av typen veðrviti, og én av kun to kjente slike føyer i Sverige. Den andre er Källungefløyen. Sammen med to norske skipsfløyer av samme type, Heggenfløyen og Tingelstadfløyen, utgjør disse fløyene de eneste som er funnet i Skandinavia fra vikingtiden.Fløyen, som dateres til tiden rundt 1050, antas å stamme fra stavnen på et vikingskip. Den er laget av en forgylt bronseplate og rikt dekorert med gjennombrutt dyreornamentikk i ringerikestil. Fløyen er tresidig og kantbårdene er forsterket og utsmykket av smale bladlister.
Originalen oppbevares på Statens historiska museum i Stockholm, men det finnes kopier av den i Söderala kyrka, i Gamla Uppsala museum og i vikingemuseet Haithabu i Tyskland.


== Se også ==
Heggenfløyen
Høyjordfløyen
Tingelstadfløyen
Norderhovfløyen
Källungefløyen


== Referanser ==


== Kilder ==
Nationalencyklopedin


== Litteratur ==
Historiska museet
Åmell, Nils Magnus (1885-1968); Första antikvitetshandelns resa på cykel genom Medelpad - bemärkt besök i Stöde - upptäckten av Söderalaflöjeln, kommentarer av Jonas Källström, Stöde hembygdsförening, Stöde, 1979, LIBRIS-id 485312
Gustafsson, Rune; Söderalaflöjeln - ett mustigt bygdespel om vikingatiden, Videoupptagning, manus: Rune Gustafsson - producent: Rolf Bergstedt - regi: Karin Gustafzon, Intryck Hälsingland förlag, Järvsö, 2004
Paulo Sousa

Paulo Manuel Carvalho de Sousa (født 30. august 1970) er en portugisisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den brasilianske klubben Flamengo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Paulo Sousa – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Paulo Sousa – FIFA 
(en) Paulo Sousa – UEFA 
(fr) Paulo Sousa – LÉquipe 
(en) Paulo Sousa – Transfermarkt 
(en) Paulo Sousa – Transfermarkt (manager) 
(en) Paulo Sousa – national-football-teams.com 
(en) Paulo Sousa – WorldFootball.net 
(en) Paulo Sousa – Soccerbase.com (manager) 
(en) Paulo Sousa – FootballDatabase.eu
Speilvendt

Speilvendt er et musikkalbum utgitt av gitarist og sanger Odin Landbakk. Plata var Odins albumdebut og ble utgitt 4. oktober 2019 under label Rocksport Music. Det ble innspilt i løpet av 6 dager i mai og november 2018 i Velvet Recording på Spydeberg, mikset av Frode Martinsen, mastret av Henning Bortne hos Oslo Mastering, og produsert av Claudia Scott. Tittel henspiller på at gitaristen er venstrehendt. Albumet fikk terningkast 5 i det norske nettmagasinet BluesNews.


== Sporliste ==
«Hymne til en legende» (Odin Landbakk)
«You Should Be Gone By Now» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«Nightbird» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«Too Far Away» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«Olsen på Strekk» (Odin Landbakk/Dag Inge Landbakk)
«Strengedansen» (Frode Alnæs)
«Year In A Minute» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«Time Passes, Things Change» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«I Once Knew» (Odin Landbakk/Claudia Scott)
«Bring It Back» (Odin Landbakk/Claudia Scott)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Odin Landbakk - vokal, gitarer, mandolin, hammondorgel, kor, låtskriver
Claudia Scott - kor, gitarer, låtskriver, produsent
Jørun Bøgeberg - bass
Olaf Olsen - trommer, perkusjon
Frode Martinsen - drone, pumpeorgel, miks
Dag Inge Landbakk - Roland syntesizer


=== Øvrige medvirkende ===
Henning Bortne - mastering. Oslo Mastering
Frode Alnæs - låtskriver
Reidun Berntsen - prosjektmedarbeider
Andrè Ormset - foto cover og gatefold
Dag Inge Landbakk - artwork cover, inlay fotos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Speilvendt
Speilvendt på Spotify
Anmeldelse av Speilvendt på Musikknyheter.no
Anmeldelse av Speilvendt i avisa Tidens Krav
Blues News

Blues News kan vise til

Blues News (Finland) – et finsk magasin viet blues-musikk, som utgis av Finnish Blues Society.
BluesNews (Norge) – et norsk nettmagasin viet blues-musikk, utgitt av en norsk ideell stiftelse ved samme navn
BluesNews (Norge)

BluesNews er et norsk nettmagasin dedikert til blues-musikk. Magasinet utgis av den ideelle stiftelsen BluesNews, som ble etablert 13. september 1997 med det formål å utgi magasinet med samme navn. Magasinet er medlemsorganet til Norsk Bluesunion, men er åpent tilgjengelig også for ikke-medlemmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BluesNews' nettsted Besøkt 28. januar 2021
BluesNews Digitaliserte utgaver på nasjonalbiblioteket
Juan Velasco Alvarado

Juan Velasco Alvarado (1910–1977) var en peruviansk general og politiker. Han tok makten gjennom et militærkupp i 1968, og styrte deretter Peru som president for en militærjunta kjent som «De væpnede styrkers revolusjonære regjering» fram til han selv ble styrtet i et nytt kupp i 1975. Ved makten drev han en venstreorientert økonomisk politikk og nasjonaliserte strategisk viktige deler av økonomien, utførte en jordbruksreform og en utdanningsreform, samtidig som han jobbet for å styrke militæret.


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1973

U18-EM i fotball for menn 1973 ble arrangert i Italia i 1973.


== Deltakere ==
 Østerrike
 Belgia
 Bulgaria
 Tsjekkoslovakia
 Danmark
 Øst-Tyskland
 England
 Vest-Tyskland
 Island
 Italia (vert)
 Norge
 Romania
 Irland
 Skottland
 Sovjetunionen
 Sveits


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1974

U18-EM i fotball for menn 1974 ble arrangert i Sverige i 1974.


== Deltakere ==
 Bulgaria
 Danmark
 Øst-Tyskland
 Finland
 Hellas
 Island
 Luxembourg
 Polen
 Portugal
 Romania
 Skottland
 Spania
 Sverige (vert)
 Tyrkia
 Wales
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1975

U18-EM i fotball for menn 1975 ble arrangert i Sveits i 1975.


== Deltakere ==
 Danmark
 Øst-Tyskland
 England
 Finland
 Frankrike
 Vest-Tyskland
 Ungarn
 Italia
 Luxembourg
 Nord-Irland
 Polen
 Irland
 Sovjetunionen
 Sveits (vert)
 Tyrkia
 Wales


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1976

U18-EM i fotball for menn 1976 ble arrangert i Ungarn i 1976.


== Deltakere ==
 Tsjekkoslovakia
 Danmark
 Finland
 Frankrike
 Vest-Tyskland
 Ungarn (vert)
 Island
 Italia
 Nederland
 Nord-Irland
 Sovjetunionen
 Spania
 Sveits
 Tyrkia
 Wales
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1977

U18-EM i fotball for menn 1977 ble arrangert i Belgia i 1977.


== Deltakere ==
 Østerrike
 Belgia (vert)
 Bulgaria
 England
 Frankrike
 Vest-Tyskland
 Hellas
 Island
 Italia
 Malta
 Nederland
 Nord-Irland
 Irland
 Sovjetunionen
 Sverige
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1978

U18-EM i fotball for menn 1978 ble arrangert i Polen i 1978.


== Deltakere ==
 Belgia
 England
 Vest-Tyskland
 Hellas
 Ungarn
 Island
 Italia
 Nederland
 Norge (mottok wildcard)
 Polen (vert)
 Portugal
 Skottland
 Sovjetunionen
 Spania
 Tyrkia
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1979

U18-EM i fotball for menn 1979 ble arrangert i Østerrike i 1979.


== Deltakere ==
 Østerrike (vert)
 Belgia
 Bulgaria
 Tsjekkoslovakia
 Danmark
 England
 Frankrike
 Vest-Tyskland
 Ungarn
 Malta
 Nederland
 Norge
 Polen
 Skottland
 Sveits
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1980

U18-EM i fotball for menn 1980 ble arrangert i Øst-Tyskland i 1980.


== Deltakere ==
 Bulgaria
 Øst-Tyskland (vert)
 England
 Finland
 Frankrike
 Vest-Tyskland
 Ungarn
 Italia
 Nederland
 Nord-Irland
 Norge
 Polen
 Portugal
 Romania
 Spania
 Jugoslavia


== Finale ==


== Referanser ==
U18-EM i fotball for menn 1981

U18-EM i fotball for menn 1981 ble arrangert i Vest-Tyskland i 1981.


== Deltakere ==
 Østerrike
 Belgia
 Bulgaria
 Tsjekkoslovakia
 Danmark
 England
 Frankrike
 Vest-Tyskland (vert)
 Hellas
 Italia
 Polen
 Romania
 Skottland
 Spania
 Sverige
 Wales


== Finale ==


== Referanser ==
Sako Quad

Sako Quad er en sylinderlåsrifle laget av den finske våpenprodusenten Sako. Quad fås i mange ulike konfigurasjoner og har et pipeskiftsystem som gjør at man kan skifte pipe ved hjelp av en 5 mm sekskantnøkkel. Hevarmsløftet er på 50 grader. Det kan kjøpes ekstra piper kamret for .17 Mach 2 (.17 HM2), .22 LR, .17 HMR og .22 WMR. Magasinene fås i to typer, hvor magasinene en for de kortere .17 M2 og .22 LR går om hverandre, og magasinene for .17 HMR og .22 WMR går om hverandre. Visuelt har riflen mange likheter med Sako Finnfire. Riflen fås med blånert låskasse, og har fargekoding på pipene i henhold til kamring. I samarbeid med Sako har Burris utviklet et kikkertsikte med tilsvarende fargekoding. Skjeftet kan fås i tre eller laget av syntetisk materiale. Det syntetiske skjeftet kan fås med gummiert grep. Avtrekket er justerbart fra 500 g til 2000 g.


== Se også ==
Sako Finnfire II, en annen salongrifle laget av samme produsent
Tikka T1x, en annen salongrifle laget av samme produsent


== Referanser ==
Huseby ungdomsskole

Huseby ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger på Saupstad sør for Trondheim sentrum. Skolen var tidligere kjent som Huseby skole, og har siden 2015 fungert i midlertidige lokaler frem til nytt skolebygg sto ferdig høsten 2021. Skolen tar imot elever fra barneskolene Romolslia skole og Huseby barneskole.
Det ble vedtatt bygging av nytt kombinert skolebygg for Huseby ungdomsskole og Huseby barneskole på den gamle tomten til Saupstad skole i Saupstadringen, som sto høsten 2021. Frem til bygget står klart disponerer elevene en del av den gamle Heimdal videregående skole i Blisterhaugvegen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trondheim.kommune.no – Huseby ungdomsskole
Huseby ungdomsskole på Facebook
Huseby idrettspark

Huseby idrettspark er en idrettspark som ligger sentralt på Saupstad sør for Trondheim sentrum og som disponeres av Kolstad Idrettslag. Den består av Husebyhallen og to kunstgressbaner i to ulike størrelser, én stor 11-bane og én liten bane. Tett på den store banen er klubbhuset til Kolstad Fotball lokalisert, med tilhørende garderobeanlegg som stod ferdig i 2018.
Kunstgressbanene kom til i 2004 og erstattet en tidligere grusbane fra byggeåret 1975–1976. Mot vest i Blisterhaugvegen ligger både Husebyhallen, Husebybadet, Heimdal videregående skole samt Kolstad Arena, hvor sistnevnte blant annet brukes av Kolstad Håndball.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 244. ISBN 978-82-573-1762-1.
Bruno Ghedina

Bruno Ghedina (født 21. februar 1943 i Cortina d'Ampezzo i Italia, død 10. januar 2021 i Belluno) var en italiensk ishockeyspiller.


== Karriere ==
Bruno Ghedina spilte fra 1960 til 1975 for SG Cortina i Serie A. Det var et lag som i denne perioden vant det italienske ishockeymesterskapet åtte ganger.Han var med i det italienske laget på Vinter-OL 1964 i Innsbruck; da havnet italienerne på 15. plass. Han deltok videre ved ishockeyverdensmesterskapene i 1667 og i 1972.
Den 10. januar 2021 døde Bruno Ghedina i en alder av 77 år bare noen par timer etter sin ektefelle som følge av covid-19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruno Ghedina – Olympedia 
(en) Bruno Ghedina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bruno Ghedina – Eliteprospects.com
Farquhar

Farquhar er en atoll i Farquharøyene tilhørende Seychellene i Indiahavet.


== Geografi ==
Atollen ligger 770 km sørvest for Seychellenes hovedstad Victoria på hovedøya Mahé. Sammen med atollen Providence og øya St. Pierre Island utgjør Farquhar Farquharøyene.
Med et areal på 178 km² er Farquhar den største atollen i Seychellene. Lagunen har en maksimal dybde på 14,6 meter. 


== Navn ==
Farquhar er oppkalt etter guvernør Robert Farquhar.


== Historie ==
Fra 1965 til 1976 tilhørte øya Det britiske territoriet i Indiahavet. På begynnelsen av 1960-tallet var USA i samarbeid med Storbritannia på leting etter «strategiske øyer», steder egnet for flåtebaser og flere av øyene i Seychellene ble undersøkt med tanke på en base i Indiahavet. Farquhar ble kjøpt av britiske myndigheter. I 1965 ble Farquhar, sammen med Aldabra og Desroches, skilt ut fra kolonien Seychellene og slått sammen med Chagosøyene, som ble utskilt fra Mauritius, til den nye kolonien Det britiske territoriet i Indiahavet. Diego Garcia i Chagosøyene ble valgt som sted for militærbasen, da de andre øyene ble ansett som uegnet til formålet. Farquhar, sammen med Aldabra og Desroches, ble tilbakeført til Seychellene før landets uavhengighet i 1976.


== Referanser ==
Xenitenus

Xenitenus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, slanke og litt flate, blanke, gule eller røde og svarte løpebiller. Hodet er rundet med små fasettøyne. Pronotum er hjerteformet, forholdsvis lite. Dekkvingene er jevnbrede, gjerne lyse i midten og mørke på sidene. Beina er gjerne gulaktige.


== Levevis ==
Artene lever på bakken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Xenitenus Péringuey, 1896
Xenitenus andringitranus Mateu, 1975 
Xenitenus bambuseti Basilewsky, 1958 
Xenitenus brincki Basilewsky, 1958 
Xenitenus debilis Peringuey, 1896 
Xenitenus dilucidus Peringuey, 1896 
Xenitenus inornatus Peringuey, 1896 
Xenitenus katanganus Basilewsky, 1958 
Xenitenus lateripictus (Motschulsky, 1864) 
Xenitenus limbatus Peringuey, 1896 
Xenitenus longevittatus Basilewsky, 1958 
Xenitenus lucidus Basilewsky, 1988 
Xenitenus maurus (Motschulsky, 1864) 
Xenitenus natalicus Peringuey, 1904 
Xenitenus occipitalis (Jeannel, 1949) 
Xenitenus ornatellus Peringuey, 1896 
Xenitenus tesselatus Peringuey, 1896


== Eksterne lenker ==
(en) Xenitenus i Global Biodiversity Information Facility 
Xenitenus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettside om slekten
Hordaland tingrett

Hordaland tingrett er en norsk domstol som ble opprettet 26. april 2021 gjennom en sammenslåing av Bergen tingrett og Hardanger tingrett. Domstolen sogner til Vestland lagsogn i Gulating lagdømme og har rettssted i Bergen og på Lofthus.Domstolen har ca. 96 stillinger og er den neststørste i Norge.Tingrettens geografiske virkeområde dekker kommunene Alver, Askøy, Austevoll, Austrheim, Bergen, Bjørnafjorden, Eidfjord, Fedje, Kvam, Masfjorden, Modalen, Osterøy, Samnanger, Ullensvang, Ulvik, Vaksdal, Voss og Øygarden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Leptosarcus

Leptosarcus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Cymindina Laporte de Castelnau, 1834
Slekten Leptosarcus Péringuey, 1896
Leptosarcus hessei Basilewsky, 1954
Leptosarcus porrectus (Peringuey, 1892)


== Eksterne lenker ==
(en) Leptosarcus i Encyclopedia of Life 
(en) Leptosarcus i Global Biodiversity Information Facility 
Leptosarcus – detaljert informasjon på Wikispecies
Astastus

Astastus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
stammen Lebiini Bonelli, 1810
delgruppe Dromiusina Bonelli, 1810
slekten Astastus Péringuey, 1896
Astastus debilis Peringuey, 1896
Astastus quadrimaculatus Basilewsky, 1958


== Eksterne lenker ==
(en) Astastus i Encyclopedia of Life 
(en) Astastus i Global Biodiversity Information Facility 
Astastus – detaljert informasjon på Wikispecies
Annette Kullenberg

Elsa Caroline Annette Kullenberg, opprinnelig Borgström, (født 9. januar 1939 i Stockholm, død 28. januar 2021 i Cascais i Portugal) var en svensk journalist og forfatter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Annette Borgström/Kullenberg var datter av Gustaf Borgström og Helen, født Starck. Hun var søster av Kerstin Vinterhed og Claes Borgström. Hun avla filosofisk ämbetsexamen ved Uppsala universitet.
Hun var gift 1960–1961 med Ingemar Kullenberg.


=== Karriere ===
Annette Borgström/Kullenberg begynte å arbeide som journalist tidlig i 1960-årene. I 1976 kom hun til Aftonbladet, fra avisen Vi. Hun skulle arbeide hos Aftonbladet i 25 år, blant annet som utenrikskorrespondent i seks år med stasjonering i Buenos Aires og Barcelona. Hun sluttet i avisen i 2002 efter en konflikt med sjefredaktøren Anders Gerdin om innholdet i en kronikk om prinsesse Madeleine. Fra 2009 skrev Kullenberg kronikker i Expressen.
Kullenberg var også ordførende i Publicistklubben 1994–1997.
Kullenbergs første roman Vänd på dig kom ut i 1967 og ble fulgt av andre skjønnlitterære bøker. Hun skrev også reportasjebøker, blant andre Överklassen i Sverige (1974) og Urp! sa överklassen (1995). Kullenberg var også dramatiker og skrev et dusin radio- og tv-skuespill. 
I 2001 vant Kullenberg På spåret sammen med Jesper Aspegren, men de ble ikke spurt om å være med i mestersesongen av På spåret.Hun døde 82 år gammel natt til 28. januar 2021 i Portugal som følge av covid-19.


== Bibliografi ==


=== Bøker ===
Vänd på dig, roman (1967)
Pappa mamma barn, roman (1968)
Vad ska vi med teater? (1969)
Gunnar Karlsson reser västerut (1970)
Överklassen i Sverige (1974)
Kärleksbrev till en amerikan (1976)
Kvinnohatare - jag? och andra sensationella reportage (1978)
Sångfågeln från Milano (1989)
Vi som gör jobbet: en bok om IUL i Latinamerika (1990)
Viva! följ med till Spanien 92!: boken om årets land (1992)
Diamanten som log i skymningen, roman (1993)
Urp! sa överklassen: eliten i Sverige (1995)
Palme och kvinnorna (1996)
Annette-kolumner (1996)
Strindberg - murveln: en bok om journalisten August Strindberg (1997)
Mannen som älskade boaormar och andra bagateller (1998)
Glöd, roman (2000)
Lana Turner drack alltid kaffe i mitt kök, roman (2001)
Annette på sista sidan (2001)
Den enödge älskaren, roman (2003)
Censurerad (2004)
Jag var självlockig, moderlös, gripande och ett monster av förljugenhet : en biografi om Marianne Höök (2008)


=== Filmmanuskript ===
1979: Barbies värld
1987: En film om kärlek


== Priser ok utmrrkelser ==
2000 - Publicistklubbens guldpenna
2001 - Lukas Bonniers stora journalistpris
2007 - Jolopriset


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Annette Kullenberg i LIBRIS
Matabele (bille)

Matabele  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, nokså brede, svarte løpebiller med gule flekker på dekkvingene.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Arabia og det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Lebiina Bonelli, 1810
Slekten Matabele Péringuey, 1896
Matabele arabica Mateu, 1986
Matabele miranda Peringuey, 1896


== Eksterne lenker ==
(en) Matabele (bille) i Encyclopedia of Life 
(en) Matabele (bille) i Global Biodiversity Information Facility 
Matabele – detaljert informasjon på Wikispecies
Singiliomimus

Singiliomimus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
stammen Lebiini Bonelli, 1810
delgruppe Lionychina Jeannel, 1948
slekten Singiliomimus Péringuey, 1896
Singiliomimus modestus Peringuey, 1896
Singiliomimus posticallis Peringuey, 1896


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Singiliomimus i Encyclopedia of Life 
(en) Singiliomimus i Global Biodiversity Information Facility 
Singiliomimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Teateråret 1978

Teateråret 1978 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1978.


== Hendelser ==


== Nye drama ==
Douglas Adams – Haikerens guide til galaksen (The Hitchhiker's Guide to the Galaxy) (hørespill på BBC Radio 4)


== Årets oppsettinger ==
12. november – Vi betale ikkje! var basert på Dario Fos skuespill Non si paga! Non si paga! som ble satt opp på Hålogaland Teater med Per Sandborgh som regissør.
Solstreif var en revy som ble satt opp på ABC Teatret med tekster av Alfred Næss, Ole Paus, Bjørn Sand, Rolv Wesenlund og Einar Schanke. Einar Schanke var regissør.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Indre og Østre Finnmark tingrett

Indre og Østre Finnmark tingrett er en norsk domstol som ble opprettet 26. april 2021 gjennom en sammenslåing av Indre Finnmark tingrett og Øst-Finnmark tingrett. Domstolen sogner til Finnmark lagsogn i Hålogaland lagdømme og har rettssted i Tana og Vadsø.Rettskretsen dekker kommunene Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Karasjok, Kautokeino, Lebesby, Nesseby, Sør-Varanger, Tana, Vadsø og Vardø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Loesmoen

Loesmoen er ei øy med Drammenselva i nordøst, Vestfosselva som renner ut i Drammenselva på vestsiden og en arm av Vestfosselva som heter Loeselva (som renner ut i Drammenselva ved Steinberg) på sydsiden. Tidligere ble den også kalt Loesøya, øya er omtrent 10 kilometer i omkrets og er den største i Drammensvassdraget. Loesmoen er en del av Hokksund by i Øvre Eiker kommune.
I forbindelse med fjerning av jernbanebrua ved Steinberg og ny veitrase (E134) mellom Mjøndalen og Hokksund ble deler av Loeselva lagt i rør. Dette har ført til at de fleste nå ikke lenger oppfatter Loesmoen som ei øy. 
Øya tilhørte gårdene Østre og Vestre Loe på andre siden av Loeselva, men også deler tilhørte gårdene Horgen og Sanden på den andre siden av Drammenselva. Navnet kommer fra Loe gårdene.
Det har vært bosetting på øya i flere hundre år, befolkningen var knyttet til elva med fløting, transport, fisking og båtbygging. På slutten av 1800-tallet ble det stadig flere og flere boliger på Loesmoen. Det har også blitt etablert en god del industri i området, med bedrifter som Loe Brug, Krogstad Cementvarefabrik, Hokksund Trævarefabrik, Hokksund elektriske sag og høvleri, Norsk Kabelfabrikk, OSO Hotwater, Eiker Vulk, Hellik Teigen med flere. På Loesmoen ligger også Hokksundhallen og Unicare Hokksund. Nå er hele Loesmoen utbygget med boliger og industri. 


== Kilder ==
Skramstad, Per Arne: «Loesmoens historie og livet der på 1950-tallet.» Utg. 2014.