Boris Taslitzky

Boris Taslitzky (født 30. november 1911 i Paris; død 9. desember 2005 samme sted) var en fransk maler som var eksponent for stilen sosialistisk realisme.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Boris Taslitzky var barn av russiske jødiske emigranter. De hadde kommet til Frankrike etter av 1905-revolusjonen i Russland hadde mislykkes. Faren var ingeniør, falt  under første verdenskrig og den franske nasjon overtok forsørgeransvaret for Boris.


=== Maler ===
Han begynte å male da han var femten år gammel. Han fikk til akademier på Montparnasse, besøkte Louvremuseet og kopierte store mestere som Rubens, Delacroix, Géricault og Courbet.Frem til 1941 var hans bopel i fødebyen Paris, der han fra 1928 studerte ved École nationale supérieure des beaux-arts. Han var på 1930-tallet elev av Lucien Simon, Jean Lurçat og ikke minst Jacques Lipchitz.
Politisk engasjerte han seg ved Maison de la Culture Yiddish. I 1935 sluttet han seg også til det franske kommunistiske parti. I 1936 støttet han Front populaire og dens kulturpolitikk. Noen av hans malerier skildret gruvearbeidere involvert i streikene i 1936.Han dro også til Spania under den spanske borgerkrig. Han stilte ut i 1937 ved Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne (Verdensustillingen i Paris), med et maleri kalt  Telegrammet, tributt til García Lorca; det hang nær Guernica av Pablo Picasso.


=== Annen verdenskrig ===
Rett før utbruddet av første verdenskrig ble han innkalt til hæren i august 1939. Han ble krigsfange i juni 1940, klarte å flykte i august, og ble et aktivt medlem av résistance - motstandsbevegelsen mot de tyske okkupanter - med Front national. Han ble arrestert av politiets brigades spéciales i november 1941, dømt til to års fengsel, og til interneringsleirene i Riom og i Mauzac, og deretter i Saint-Sulpice-la-Pointe-leiren i det sørlige Frankrike der han malte fresker på veggene i noen av cellene og i kapellet. Han ble deportert den 5. august 1944 med en av de siste transporter til konsentrasjonen Buchenwald i Tyskland. Også i leiren tegnet Taslitzky, og mange av disse arbeider er blitt bevart for ettertiden. 


=== Etterkrigstiden ===
I 1946, etter krigen, offentliggjorde Louis Aragon hundrevis av hans tegninger fra Buchenwald. Taslitzky begynte å unvervise ved  École Nationale Supérieure des Arts Décoratifs, ble generalsekretær for Union des arts plastiques, og fikk samme år Blumenthalprisen for maling.Taslitzky var representant for den sosialistiske realisme. Han ble særlig kjent for sine portretter, som han med fare for eget liv som fange nr. 69.022 tegnet i Buchenwald på skrivepapir stjålet fra SS (se Utstilling). Hansverker er blitt utstilt på en rekke store gallerier, men på den franske kunstscene ble han imidlertid til en viss grad ignorert. Taslitzky ble ikke med på det 20. århundres store abstrakte trend; han forble rotfestet i det han en gang hadde gjort til sen egen stil.
Boris Taslitzky var nær venn med malerne Pablo Picasso og Alberto Giacometti og med forfatteren Louis Aragon.


== Litteratur ==
Boris Taslitzky, Tu parles... chronique, Paris Les Éditeurs français réunis, 1959 ; rééd. Paris, L'Harmattan, 2004, 220 p. ISBN 2-7475-7089-4
Taslitsky et Guillevic, L'Âge mûr (sept sonnets de Guillevic datant de 1954, 29 dessins de Taslitzky dont un portrait de Guillevic), Paris, Éditions Cercle d'Art, 1955 (n. p.).
Boris Taslitzky, Tambour battant, (1 dessin de Taslitzky) Paris, Les Éditeurs Français Réunis, 1962 ; rééd. Paris, L'Harmattan, 2004, 138 p. ISBN 2-7475-7147-5
Boris Taslitzky, Dessins faits à Buchenwald, textes de Christophe Cognet, Lionel Richard, Annette Wieviorka, Aragon, Julien Cain, Jorge Semprún, Maurice Kriegel-Valrimont, etc., Paris, Éditions Biro, 2009, 251 p.ISBN 978-2-351-19054-8


== Utstilling ==
Buchenwald - l'arme du dessin Utstilling i 2006 i Musée d’art et d’histoire du Judaïsme i Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Homepage Boris Taslitzky
- artfacts.net Arkivert 17. desember 2015 hos Wayback Machine.