jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Landsarkivet for Sjælland, Lolland-Falster og Bornholm

Landsarkivet for Sjælland, Lolland-Falster og Bornholm (eller Landsarkivet for Sjælland) lå på Nuuks Plads på Nørrebro i København  og var en del av Statens Arkiver. 
30. mars 1889 vedtok Rigsdagen i Danmark at det skulle opprettes tre landsarkiver i provinsen. Landsarkiverne i Viborg, Odense og København ble heretter oprettet som underavdelinger av Rigsarkivet, hvoretter Landsarkivet for Sjælland åpnet i 1893.


== Bygninger ==
Arkivets eldste bygninger er oppført i nasjonalromantisk stil og er tegnet av Martin Nyrop. De bestod av to adskilte deler; det store arkivhus og en villa til arkivarens tjenestebolig, lesesal og bokbinderi. De to bygningsdelene var forbundne via en lukket overgang.På 1960-tallet ble det bygget nytt i form av en magasinbygning som en skiferbekledd sarkofag parallelt med den gamle bygning. Den var tegnet av Eva og Nils Koppel.I 2012 blev Landsarkivet lagt sammen med Rigsarkivet.


== Referanser ==
Fjodor Matjusjkin

Fjodor Fjodorovitsj Matjusjkin (russisk: Федор Федорович Матюшкин, født 10. juli 1799 i Stuttgart i hertugdømmet Württemberg, død 16. september 1872 i St. Petersburg) var en russisk navigatør og admiral (1867), aig en nær venn av Aleksandr Pusjkin. 


== Liv og virke ==
Fjodor Matjusjkin ble født i Stuttgart der faren var diplomat ved den russiske ambassade til hertugen av Württemberg, gikk på skole i St. Petersburg ved Petrischule (Петришуле), og ble uteksaminert fra lyceet i Tsarskoje Selo i 1817. Han meldte seg til den russiske flåte, og deltok i Vasilij Golovnins verdensomseiling på skipet Kamtsjatka fra 1817 til 1819. 
Årene 1820—1824 var Fjodor Matjusjkin deltaker på Ferdinand von Wrangels arktiske ekspedisjon til Østsibirhavet og Tsjuktsjerhavet. De utforsket og kartla Tsjetirekhstolbovojøya, den sørligste av Medvezjiøyene (Bjørnøyene) til som da var en nesten ukjent øygruppe. Deretter utforsket Matjusjkin på egen hånd vidstrakte tundraområder øst for elven Kolyma og innhentet verdifulle etnografiske data. 
Årene 1825—1827 ledsaget han Ferdinand von Wrangel på hans verdensomseiling på skipet Krotkij. Årene 1828—1829 deltok Matjusjkin under admiral Login Petrovitsj Heiden i den russisk-tyrkiske krig som kommanderende på forskjellige krigsskip. I 1835 tjenestegjorde ham i Svartehavsflåten, og 1850—1851 i Østersjøflåten. Fra 1852 arbeidet han i marineministeriet som admiral. I 1858 ble han valgt til formann for flåtens vitenskapelige komité. I 1861 ble Matjusjkin senator.


== Litteratur ==
Попов-Штарк В. Фёдор Матюшкин. — М.—Л., 1940.
Волков С. В. Генералитет Российской империи. Энциклопедический словарь генералов и адмиралов от Петра I до Николая II. — Т. II: Л—Я. — М., 2009.
Врангель Ф. П. Путешествие по северным берегам Сибири и Ледовитому морю 1820—24. — М., 1948.
Степанов В. С., Григорович П. И. В память столетнего юбилея императорского Военного ордена Святого великомученика и Победоносца Георгия. (1769—1869). — СПб., 1869.


== Eksterne lenker ==
(en) Fjodor Matjusjkin hos Find a Grave
Giuliana Gavilán

Giuliana «Shula» Gavilán (født 7. mars 1996 i Villa María) er en argentinsk profesjonell håndballspiller, som er linjespiller på det argentinske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Argentina under Håndball-VM 2017 i Tyskland og Håndball-VM 2019 i Japan.


== Meritter ==
Søramerikanske leker 2018 - Sølv
Panamerikamesterskapet 2017 - Sølv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Giuliana Gavilán – Ligue Féminine de Handball (LFH)
Hapsodrilus

Hapsodrilus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 9-15 millimeter), litt brede, rødbrune eller mørkbrune smellere. Oversiden er forholdsvis tett hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er lange og sagtakkede. Pronotum er omtrent så langt som bredt, nesten kvadratisk med lysorganer ved bakhjørnene. Også bakkroppen har lysorganer.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Hapsodrilus Costa, 1975Hapsodrilus amydrus Casari-Chen, 1986
Hapsodrilus funale (Candèze, 1863)
Hapsodrilus ignifer (Germar, 1841)
Hapsodrilus luculentus (Germar, 1841)
Hapsodrilus pyrotis (Germar, 1841)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hapsodrilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hapsodrilus hos NCBI
Nyctophyxis

Nyctophyxis er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, litt brede, svarte smellere. Oversiden er forholdsvis tett hårete med mørke, oppstående hår. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Pronotum er noe bredere enn langt, rundet med lysorganer ved bakhjørnene. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne slekten har ikke lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Argentina og Chile.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Nyctophyxis Costa, 1975Nyctophyxis leporinus (Candéze, 1863)
Nyctophyxis ocellatus (Germar, 1841)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cleide Costa (1977) Notes on the genus Nyctophyxis and a redescription of Nyctophyxis ocellatus (Germar, 1841) (Coleoptera, Elateridae, Pyrophorinae). Revista brasileira de entomologia


== Eksterne lenker ==
Bilde av Nyctophyxis ocellatus
(en) Nyctophyxis i Encyclopedia of Life 
(en) Nyctophyxis i Global Biodiversity Information Facility
Deilelater

Deilelater er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (Ca. 15-20 millimeter), litt brede, rødbrune smellere. Oversiden er fint hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax. Pronotum er omtrent så langt som bredt, rundet med lysorganer ved bakhjørnene, so er spisst uttrukne. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne slekten har også lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra det sørlige USA i nord til Peru i sør, de fleste artene i Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Deilelater Costa, 1975Deilelater atlanticus (Hyslop, 1918)
Deilelater bellamyi (Van Zwaluwenburg, 1936)
Deilelater mexicanus (Champion, 1896)
Deilelater physoderus (Germar, 1841)
Deilelater radians (Champion, 1896)
Deilelater sirius (Candèze, 1878)
Deilelater stella (Candèze, 1863)
Deilelater ustulatus Costa, 1983


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Deilelater i Encyclopedia of Life 
(en) Deilelater i Global Biodiversity Information Facility
Ptesimopsia

Ptesimopsia er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, litt brede, mørkbrune smellere. Oversiden er utydelig til forholdsvis tett hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax og sagtakkede. Pronotum er litt lengre enn bredt, trapesformet med lysorganer ved bakhjørnene. Lysorganene på bakkroppen er ganske små eller mangler.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt fra Colombia i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Ptesimopsia Costa, 1975Ptesimopsia brunnea Costa, 1975
Ptesimospia candezei (Fauvel, 1861)
Ptesimopsia elongata Costa, 1975
Ptesimopsia gracilis Rosa, 2004
Ptesimospia lucifuga (Curtis, 1839)
Ptesimopsia luscinia Costa, 1975
Ptesimospia parallela (Germar, 1841)
Ptesimospia pyraustes (Germar, 1841)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ptesimopsia i Encyclopedia of Life 
(en) Ptesimopsia i Global Biodiversity Information Facility
3. luftforsvarsdivisjon

3. luftforsvarsdivisjon (russisk:3-я дивизия ПВО) er i 2019 en del av 45. fly- og luftforsvarsarmé i OSK Nord i Russland. Den har ikke vært oppsatt siden 1942  og er fortsatt under etablering med bakke-til luft-regimenter på Nordkalotten.


== Sammensetning ==
33. luftvernregiment (russisk:33-й зенитный ракетный полк), FPN 23662 Rogatsjovo (flybase)
nn. luftvernregiment (russisk:Н-й зенитный ракетный полк) (Tiksi, Jakutia oppsatt i 2019 med 2 bataljoner S-300 Missilsystem (SA-10 Grumble)
nn. luftvernregiment (russisk:Н-й зенитный ракетный полк) Dikson (tettsted) - planlegges oppsatt etter 2020.


== Referanser ==
Pyroptesis

Pyroptesis er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, blankt svarte smellere, pronotum kan være gult med svart midtflekk. Oversiden er utydelig til forholdsvis tett hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax og sagtakkede. Pronotum er noe lengre enn bredt, trapesformet med lysorganer ved bakhjørnene, bakhjørnene er tydelig uttrukne. Det finnes også lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i det sørlige Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Pyroptesis Costa, 1975Pyroptesis cincticollis (Germar, 1841)
Pyroptesis gilvus Costa, 1975
Pyroptesis maculicollis (Candèze, 1863)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Pyroptesis sp.
(en) Pyroptesis i Encyclopedia of Life 
(en) Pyroptesis i Global Biodiversity Information Facility
Selvdrevet missilrampe

Selvdrevet missilrampe (engelsk: transportar erector launcher forkortet (TEL) er et kjøretøy med en integrert plattform som kan bære, løfte til skytestilling og starte ett eller flere missil. Slike kjøretøy finnes for både Bakke-til-luft-missil og Bakke-til-bakke-missil. Tidligere ble slike missiler skutt opp fra bakken, og måtte lastes på lastebiler for transport, noe som gjorde dem mer sårbare for angrep under flytting.
Selvdrevet missilrampe med radar (engelsk transportar erector launcher and radar, forkortet (TELAR) er den samme som TEL, men omfatter også deler av radarsystemer nødvendig for avfyring av bakke-til-luft-missil. Slike kjøretøy har evne til autonom drift, noe som i stor grad gir økt effektivitet. Med denne type system kan hver selvdrevet missilrampe kjempe selvstendig, og trenger ikke støtte fra bataljonen eller annen støtte.  


== Typer ==
Taian TA580/VERT TEKE5380 8×8 Transportar erector launcher (TEL)
Wanshan WS-51200 16 hjul TLF
M270 Rakettkastar
Pinaka rakettkastar
S-300 TEL med MAZ-7910 8 × 8 hjul lastebil eller MT-T beltetransportkøyretøy
MAZ-547A/MAZ-7916 - 12 hjul TLF
MAZ-7917 - 14 hjul TLF
MZKT-79221 hjul TLF
ASTROS II 6x6 hjul rakettkastar
SPYDER


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Meillerwagen, tt
Mobile plattformer
Rakettanlegg


== Referanser ==
Koljutsjinskajabukten

Koljutsjinskajabukten (russisk Колючинская губа) er en bukt i Tsjuktsjerhavet på nordsiden av Tsjukotkahalvøya i Russland, ca 250 vest for Beringstredet. 
Den har en lengde på 100 km og er bare 2,8 km bred ved munningen på grunn av landtungen Beljaka, som ligger rundt Koljutsjinskajabukta og isolerer den fra Tsjuktsjerhavet. Bredden øker til 37 km sørover og innover i landet. Dypet i bukta er på 7 til 14 meter. Koljutsjinskajabukta er dekket av is store deler av året. 
I 1793 ble bukta kalt Grev Bezborodko-bukta til ære for den russiske statsmannen Aleksander Bezborodko.Леонтьев В. В., Новикова К. А. Топонимический словарь северо-востока СССР. — Магадан: Магаданское книжное издательство, 1989. — С. 199. De lokale bosatte tok ikkj til seg dette navnet og den ble senere kalt Koljutsjinskajabukta etter øya Koljutsjin.
66°50′00″N 174°24′00″V
Neskynpilgynlagunen

Neskynpilgynlagunen (russisk: Лагуна Нэскэнпильгын) er en grunn kystinnsjø i Tsjuktsjerhavet på nordsiden av Tsjukotkahalvøya i Russland. Den ligger 30 km øst for Koljutsjinskajabukten.
Lagunen er 40 km lang og 20 km bred. Neskynpilgynlagunen er skilt fra resten av havet av en smal landtunge som nesten lukker hele lagunen. Landsbyen Nesjkan ligger på selve landtungen, på østsiden av sundet. Administrativt tilhører hele området Tsjukotka. 
Fiskearten hornulke er utbredt her.


== Referanser ==

66°55′00″N 172°55′00″V
1. luftforsvarsdivisjon

1. luftforsvarsdivisjon (russisk:1-я дивизия ПВО), FPN 03123 med hovedkvarter i Severomorsk er fra 2011 en del av 45. fly- og luftforsvarsarmé i OSK Nord i Russland. Divisjonen ble satt opp i 2011 på basis av 1. VKO-brigade.
Divisjonen består av tre luftvernregimenter med SA-10 og SA-21 samt Pantsir-S1  og to regimenter for overvåking av luftrommet  samt målfatning og samband.


== Sammensetning ==
531. luftvernregiment (russisk: 531-й гвардейский зенитный ракетный Невельско-Берлинский ордена Ленина, Краснознамённый, орденов Суворова, Кутузова и Богдана Хмельницкого полк), FPN 70148 i  Poljarnyj: - to bataljoner S-400 (missil) og en bataljon med Pantsir-S1 ( 6 enheter)
583. luftvernregiment (russisk:583-й зенитный ракетный Краснознамённый полк), FPN 36226 i Olenegorsk to bataljoner SA-10
1528. luftvernregiment (russisk:1528-й зенитный ракетный ордена Красной Звезды полк), FPN 92485 i Severodvinsk 3 bataljoner med S-300 Missilsystem.
331. radarovervåkingsregiment (russisk:331-й радиотехнический полк), FPN 36138  i Sjtsjukozero (г. Североморск, пос. Щукозеро);
332. radarovervåkingsregiment (russisk:332-й радиотехнический полк), FPN 21514 i Arkhangelsk
223. sambandsknutepunkt (russisk:223-й узел связи) FPN 03122, i Severomorsk
877. luftmålfatningspunkt i Zapoljarnyj (russisk:877-й пункт наведения авиации FPN 92603, 
1539. sambandsbataljon (russisk: 1539-й отдельный радиорелейный батальон FPN 03777 i Severomorsk


== Referanser ==
Sooporanga

Sooporanga er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, rødgul smeller, pronotum med mørk midtflekk, dekkvingene med en mørk lengdestripe. Oversiden er utydelig hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax. Pronotum er noe lengre enn bredt, trapesformet med lysorganer ved bakhjørnene, bakhjørnene er tydelig uttrukne. Det finnes også lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Sooporanga Costa, 1975Sooporanga formosus (Germar, 1841)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sooporanga i Encyclopedia of Life 
(en) Sooporanga i Global Biodiversity Information Facility
33. luftvernregiment

33. luftvernregiment (russisk:33-й зенитный ракетный полк), FPN 23662 Rogatsjovo (flybase), er en del av 3. luftforsvarsdivisjon i 45. fly- og luftforsvarsarmé i OSK Nord i Russland - 2 bataljoner S-300PM (SA-10 Grumble), med 12 selvdrevne missilramper hver, pluss en bataljon S-400 (missil) (SA-21 Growler) med 12 selvdrevne missilramper.. Regimentet ble satt opp i 2015 og ble tilført det moderne systemet SA-21 i 2016.
.


== Referanser ==
Noxlumenes

Noxlumenes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 21 millimeter), avlang, brunlig smeller. Oversiden er sparsomt hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er lange og sagtakkede. Pronotum er omtrent så bredt som langt, firkantet med lysorganer ved bakhjørnene. Dekkvingene har tydelige punktstriper.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Noxlumenes Costa, 1975Noxlumenes bardus Costa, 1975


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noxlumenes i Encyclopedia of Life 
(en) Noxlumenes i Global Biodiversity Information Facility
Vincent Bueno

Vincent Bueno (født 10. desember 1985 i Wien i Østerrike) er en østerriksk-født sanger med filippinsk bakgrunn. Han ble nasjonalt kjent i januar 2008, da han vant talentkonkurransen Musical! Die Show i regi av den østerrikske kringkasteren ORF. Bueno har også hatt flere show og konserter på Filippinene og har vært oppvarmingsartist for den filippinske sangeren Sarah Geronimo. Siden har han etablert seg som artist på Filippinene, og har platekontrakt gjennom Star Records, et underholdningsselskap under ABS-CBN. Han skulle ha representert Østerrike i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland med sangen «Alive», men konkurransen ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020. Han representerte Østerrike i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Amen».


== Bakgrunn ==
Bueno startet å danse som fireåring og var tidlig i gang med musikk. Faren var en tidligere sanger og gitarist i et lokalt musikkband i 1970-årene. Bueno laget egne sanger og tok kurs innen drama, dans og sang og studerte musikk og utøvende kunst ved Wiens private musikk- og kunstuniversitet. 
I 2008 vant han den tv-sendte talentkonkurransen Musical! Die Show på den østerrikske kringkasteren ORF. Seieren gjorde ham kjent i Østerrike, og siden har han dukket opp i ulike musikk- og teateroppsetninger. I 2009 deltok han i ORF-programmet Dancing Stars, Østerrikes versjon av Skal vi danse. I 2016 deltok han også i den østerrikske nasjonale finalen foran Eurovision Song Contest med sangen «All We Need Is That Love».
I kjølvannet av artistkarrieren i Østerrike, lanserte han også en karriere i Filippinene, blant annet som deltaker i musikkshowet ASAP XV i 2010 og med platekontrakt med selskapet Star Records. 
I 2019 valgte kringkasteren ORF ham til Østerrikes representant til Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam. Han skulle ha deltatt med sangen «Alive». På grunn av koronavirusutbruddet vinteren 2020 besluttet imidlertid EBU å avlyse konkurransen. Dette ble gjort for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19 i Europa. 29. mars kunngjorde den østerriksk kringkasteren ORF at Bueno i stedet fikk representere Østerrike i Eurovision Song Contest 2021 med låten «Amen». Han ble slått ut i semifinale 2 torsdag 20. mai i Rotterdam Ahoy.Bueno snakker tysk, engelsk og tagalog flytende.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
2008: Step by Step
2016: Wieder leben
2018: Invincible
2020: On the Run


=== Singler ===
2009: «Sex Appeal»
2011: «Party Hard»
2016: «Bida Best Sa Tag-Araw» (med Angeline Quinto)
2016: «All We Need Is That Love»
2020: «Alive»
2020: «Walking on Water»
2020: «Instant Dose»
2021: «Amen»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Vincent Bueno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vincent Bueno på Internet Movie Database 
(en) Vincent Bueno på Apple Music 
(en) Vincent Bueno på Discogs 
(en) Vincent Bueno på MusicBrainz 
(en) Vincent Bueno på SoundCloud 
(en) Vincent Bueno på SoundCloud 
(en) Vincent Bueno på Spotify 
(en) Vincent Bueno på Last.fm 
(en) Vincent Bueno på Genius — sangtekster 
(en) Vincent Bueno på AllMusic
Design Museum

Design Museum er et museum i bydelen Kensington i London. Museet dekker design innen områdene produktutvikling, industri, grafisk, mote og arkitektur. 
I 2018  fikk museet prisen som Årets museum i Europa. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Design Museum London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
María de Uriarte

Mariangeles «María» de Uriarte (født 7. juni 1992) er en argentinsk profesjonell håndballspiller, som er linjespiller på det argentinske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Argentina under Håndball-VM 2017 i Tyskland.


== Referanser ==
Joana Bolling

Joana Bolling (født 6. april 1995 i Concepción del Uruguay) er en argentinsk profesjonell håndballspiller, som er venstrekant på det argentinske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut i 18-mannstroppen til Eduardo Gallardo foran Håndball-VM 2019 i Japan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Joana Bolling på Twitter