Fermín Emilio Lafitte

Fermín Emilio Lafitte (født 2. november 1888 i Peyrun i Hautes-Pyrénées i Frankrike; død 8. august 1959 i Buenos Aires i Argentina) var en argentinsk katolsk geistlig av fransk opprinnelse, biskop og erkebiskop av Córdoba, militærbiskop for Argentina, og for en kort tid erkebiskop av Buenos Aires.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Lafitte ble født i Frankrike og emigrerte til Argentina. Han mottok prestevielsens sakrament den 15. august 1911.


=== Biskop og så erkebiskop av Cordoba (Argentina) ===
Den 7. juli 1927 ble han av pave Pius XI utnevnt til biskop av Cordoba. Han ble ordinert til biskop 16. oktober 1927 av den apostoliske nuntius i Argentina, erkebiskop Filippo Cortesi; medkonsekratorer var biskopen av La Plata, Francisco Alberti, og biskopen av San Juan de Cuyo, José Américo Orzali. Den 20. april 1934 ble bispedømmet Cordoba av pave Pius XII elevert til metropolitanerkebispedømme, og biskop Fermín Lafitte ble da dets første erkebiskop.
Ansett som en av de ledende konservative i det argentinske bispeembetet, ble han medutløsende for stridigheter i forholdet mellom kirken og Peróns statsmakt. I 1955 støttet han statskuppet som kalte seg «den frigjørende revolusjon» og som styrtet president Juan Domingo Perón; i dagene før kuppet fremmet han de sivile kommandosoldatene, som – selv om de ikke spilte en relevant militær rolle – kjempet mot tropper lojale mot den konstitusjonelle regjering til president Perón i Alta Córdoba, og de angrep og okkuperte offentlige bygninger, og utgjorde en faktor for permanent forbindelse med kuppmilitæret. Bare i Córdoba forårsaket disse kommandosoldatene mer enn 27 dødsfall i løpet av de tre dagene frem til 16. september 1955, for det meste peronistiske sivile som protesterte til fordel for å opprettholde konstitusjonell orden. 
Etter statskuppets triumf arrangerte Lafitte et Te Deum og en festmiddag i erkebiskopens palass for å feire etableringen av militærregimet, hvor lederne for de sivile kommandosoldatene ble underholdt, og overrakte Lafitte gjenstander i gull og sølv fra 1600-tallet som var blitt stjålet fra Cabildo de Córdoba under opprøret.


=== Apostolisk vikar for de argentinske militære styrker ===
Den 8. juli 1957 ble han utnevnt til første apostoliske vikar for det nyopprettede militærvikariat for Argentina. Det skjedde etter påtrykk fra militærdiktatorene Pedro Eugenio Aramburu og Isaac Rojas.
I anledning den peronistiske revolusjon det året, etter at de revolusjonære lederne ble beseiret - blant dem general Juan José Valle - ba den radikale lederen Arturo Frondizi i et møte med biskop Lafitte om dennes inntreden for å søke å forhindre henrettelse av de beseirede opprørsoffiserene. Lafiffe skal ha svart at «nestekjærlighet kan ikke forhindre rettferdighet». De beseirede militære ledere ble henrettet.


=== Koadjutor-erkebiskop for Argentina ===
I 1958 ble han utnevnt til koadjutor-erkebiskop sede plena av erkebispedømmet i Buenos Aires og titulærerkebiskop av Antiokia in Pisidia under erkebiskopen av Buenos Aires, kardinal Santiago Luis Copello, etter at Copello hadde trukket seg tilbake til Roma på grunn av politiske spenninger. Pave Johannes XXIII utnevnte kardinal Copello 26. mai 1959 til administrator av Det apostoliske kanselli i Vatikanet, slik at embetet til erkebiskop av Buenos Aires automatisk gikk over til Lafitte. 
Han var ordinarie erkebiskop av Buenos Aires i mindre enn tre måneder, ettersom han døde 8. august 1959 under en messe med militært personell mens han besøkte Escuela Naval Militar (Sjøkrigsskolen) i Ensenada nær Buenos Aires. Årsak til hans død ble ikke offentliggjort, det var bare kjent at han tidligere hadde klaget over svimmelhet.
Hans levninger ble gravlagt i katedralen i Buenos Aires-katedralen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1887
Kardinal Antonio Vico (1847–1829) *1898
Erkebiskop Filippo Cortesi (1876–1947) *1921
Erkebiskop Fermín Emilio Lafitte (1888–1959) *1927


== Referanser ==