jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vegamedaljen

Vegamedaljen er en svensk forskningspris som tildeles personer som "på en utmerket måte har fremmet den geografiske forskningen". Medaljen utdeles av det Svenske selskapet for antropologi og geografi. Vegamedaljen er laget av gull og ble innstiftet 27. oktober 1880 til minne om Vegaekspedisjonen fra 1878-1880Vegamedaljen tildeles "såsom en hedersbetygelse åt svenskar eller utlänningar" og "bör, såvida ej särskilda omständigheter annorlunda föranleda, utdelas på årsdagen av ångfartyget Vegas ankomst till Stockholm den 24 april 1880" .
Deltakerne på Vegaekspedisjonen mottok en vegamedalje i sølv. 


== Prismottakere Vegamedaljen i gull ==
1881 Adolf Erik Nordenskiöld
1882 Louis Palander
1883 Henry Morton Stanley
1884 Nikolaj Przjevalskij
1888 Wilhelm Junker
1889 Fridtjof Nansen
1890 Emin Pascha
1892 Louis Gustave Binger
1897 Otto Sverdrup
1898 Sven Hedin
1899 Georg Schweinfurth
1901 Ludvig Amadeus, hertug av Abruzzerna
1903 Ferdinand von Richthofen
1904 Otto Nordenskjöld og Johan Gunnar Andersson
1905 Robert Falcon Scott
1907 Otto Pettersson
1909 Johan Peter Koch
1910 Ernest Shackleton
1912 John Murray
1913 Roald Amundsen
1915 Gerard De Geer
1919 Knud Rasmussen
1920 William Morris Davis
1922 Albert I av Monaco
1923 Albrecht Penck
1924 Lauge Koch
1926 Boris Vilkitskij
1930 Harald Sverdrup
1931 Émile-Félix Gautier
1932 Albert Defant
1937 Roy Chapman Andrews
1939 Vilhelm Bjerknes og Vagn Walfrid Ekman
1941 Bjørn Helland-Hansen og Hans W:son Ahlmann
1944 Lennart von Post
1946 Emmanuel de Martonne
1948 Richard Byrd
1950 Hans Pettersson
1951 Carl Troll
1954 Laurence Dudley Stamp
1955 Paul-Émile Victor
1957 Carl O. Sauer
1958 Tor Bergeron og Jacob Bjerknes
1959 Mikhail Somov
1961 Richard Joel Russell
1962 Thor Heyerdahl
1963 Louis Leakey
1965 Maurice Ewing
1970 Filip Hjulström og Sigurður Þórarinsson
1972 Albert P. Crary
1975 Willi Dansgaard
1981 Valter Schytt
1983 Cesare Emiliani
1984 Hubert Lamb
1986 J. Ross Mackay
1987 Gunnar Hoppe og Åke Sundborg
1990 George H. Denton
1993 David E. Sugden
1994 Gösta Liljequist
1997 Albert Lincoln Washburn
1999 John Imbrie
2002 Lonnie Thompson
2005 Françoise Gasse
2008 Dorthe Dahl-Jensen
2011 Terry Callaghan
2014 Compton J. Tucker
2017 Tandong Yao
2018 Gillian Hart
2019 Emily Martin
2020 David R. Montgomery
2021 Anssi Ilmari Paasi
2022 Thomas Hylland Eriksen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Vegamedaljen
Lista over alle prismotakere
Eurovision Canada

Eurovision Canada er en planlagt canadisk avløper av Eurovision Song Contest, der ti canadiske provinser og tre territorier skal kjempe om prisen for beste originale sang. Konkurransen skal direkteoverføres på tv, med planlagt premiere i 2023.


== Bakgrunn ==
Konkurransen baserer seg på Eurovision Song Contest, en årlig sangkonkurranse i regi av Den europeiske kringkastingsunion (EBU). Konkurransen har blitt sendt siden 1956, og har årlig opp mot 200 millioner seere verden over. Konkurransen sendes på fjernsyn og går ut på at EBU-medlemmer fra hvert land sender inn et sangbidrag, og vinneren er den som får flest poeng fra de andre landene.


== Deltakere ==
Følgende provinser og territorier skal delta i konkurransen:


== Se også ==
American Song Contest
Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Our Sound
Tyrkvisjonens sangkonkurranse


== Referanser ==
Ene Ergma

Ene Ergma (1944–) er en estisk politiker og vitenskapskvinne. Hun er professor emerita i teoretisk fysikk og astrofysikk ved Universitetet i Tartu.
Hun tok kandidatgraden i fysikk og matematikk ved Statsuniversitetet i Moskva i 1972 og doktorgraden i astronomi ved Insituttet for romforskning i Moskva i 1984. Hun har særlig forsket på utviklingen av faste objekter, som hvite dverger og nøytronstjerner, og på gammaglimt. Hun fikk sin professorstilling ved det daværende Statsuniversitetet i Tartu i 1988. Hun ble senere også instituttleder. Hun emeriterte i 2015.Hun er medlem av Det estiske vitenskapsakademiet og Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien. Hun har mottatt en lang rekke nasjonale og utenlandske ordener og æresbevisninger.Ene Ergma var medlem av Estlands riksforsamling Riigikogu fra 2003 til 2015, som representant for Res Publica og senere Fedreland. Hun var Riigikogus president fra 2003 til 2006 og fra 2007 til 2014. Ergma ivret sterkt for et estisk EU-medlemskap foran folkeavstemningen i 2003, og «kombinerte en formidabel intelligens med en jordnær stil som tiltalte mange estlendere», slik to utenlandske journalister observerte det.I 2006 var hun nær å samle et kvalifisert flertall i Riigikogu for å bli valgt til Estlands president.Hun har senere representert Det estiske reformpartiet i bystyret i Tartu.


== Referanser ==
Shoshanna Lonstein Gruss

Shoshanna Lonstein-Gruss (født 29. mai 1975) er en amerikansk forfatter og motedesigner. Hun er grunnlegger og kreativ leder av motemerket Shoshanna, som ble lansert i 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Offisielt nettsted 
(en) Shoshanna Lonstein Gruss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shoshanna Lonstein Gruss på Internet Movie Database
Johannes J. Vaag

Johannes J. Vaag (født 8. november 1909, død 19. mai 1990 i Aure), også kjent som Johs J. Vaag, var en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet som var ordfører i Aure kommune fra 1967 til 1971, og igjen fra 1973 til 1975.


== Liv og virke ==
Johannes J. Vaag vokste opp på gården Øvre-våg på Våg i Aure kommune, der han tok over gården etter faren i en alder av 13 år.
Han ble første gang valgt inn i Aure Kommunestyre i 1959, og ble første gang valgt som varaordfører 1963-1964 under Ola Eines sin siste periode og fortsatte som varaordfører i 1965-1967 etter sammenslåingen av Aure- og Stemshaug kommuner under den første Arbeiderparti-ordføreren Sivert Haltbakk som vant ordførervervet ved loddtrekking mot Eines. Han ble deretter valgt til ordfører etter valget 1967 en rolle han hadde fram til valget 1971 da høyres Bodolf Hareide vant ordførerklubba som en følge av en splittelse i Senterpartiets gruppe. Han ble da istedet varaordfører igjen i 1971-1973 fram til han igjen fikk ordførerklubba 1973-1975.


== Referanser ==
Storpalestina

Storpalestina er et irredentisk konsept som brukes av palestinere som søker å etablere en palestinsk nasjon-stat over hele det tidligere Palestinamandatet som i dag inkluderer Israel, Vestbredden, Gazastripen og Jordan, samt andre tilstøtende områder som Golanhøydene. PLO har ofte erklært at Jordan er en del av Palestina, og har gjentatte ganger offisielt hevdet det.


== Historie ==
I 1920 etablerte Storbritannia Palestinamandatet i sørlige Levanten, mellom Sinai og Mesopotamiamandatet. Transjordan ble etablert som et britisk protektorat innenfor rammen av det palestinske mandatet, men utenfor bestemmelsene i Balfour-erklæringen. Den åttende palestinske nasjonalrådskonferansen, holdt i februar-mars 1971, besluttet at «det som knytter Jordan med Palestina er et nasjonalt bånd og nasjonal enhet dannet fra en lang tid siden i historie og kultur. Etableringen av en politisk enhet i østlige Jordan og en annen i Palestina er ulovlig.» På en pressekonferanse erklærte Ahmad Shukeiri Jordan «hjemlandet til Palestinas frigjøringsorganisasjon og folket i Jordan sitt folk». Han fortalte også at «tilbakekomsten av Østbredden til moderlandet, i sitt sinn og samvittighet, i ånd og i kroppen, er et viktig skritt mot tilbakekomsten av det stjålne hjemlandet».
I en uttalelse av Salah Khalaf, den andre mannen i PLO på den tiden, om enhet av de to breddene av elven, sa han:
Jeg sier at dagen umiddelbart etter etableringen av en palestinsk stat, vil vi starte enhet med Jordan. Jeg bryr meg ikke om hva slags enhet dette kan være, fordi vi er ett folk og vi har samme historie.I 1989 avslørte Khalaf at palestinske territoriale ambisjoner strekker seg til begge sider av Jordan-elven.
Så tidlig som i 1926 hevdet Abdullah I av Jordan i at «Palestina er en enhet. Delingen mellom Palestina og østlige Jordan er kunstig og sløsing med ressurser, en mening han gjentok flere ganger senere.
Ahmad Shukeiri, den første PLO-formannen, sa Jordans annektering av Vestbredden i 1950, var faktisk annekteringen av Østbredden til Palestina.
I et intervju med Oriana Fallaci fra The New Republic våren 1970, sa Arafat, mens han fortsatt var i Jordan, at PLO handlet på vegne av arabismen mot Israel, og la til: «Det du kaller Øst-Jordan er faktisk Palestina.»


== Referanser ==
Magnus Langsæter

Magnus Langsæter fra Lillestrøm er en norsk politiker for Liberalistisk Ungdom. Han studerer for tiden bachelor i filosofi ved universitetet i Oslo.
Etter å ha vært tidligere styremedlem ble han i 2021 valgt til president i Liberalistisk Ungdom. Saker han er spesielt opptatt av er legalisering og utdanningspolitikk.
Liberalistisk ungdom er ungdompartiet til Liberalistene.


== Referanser ==
William John Waltersheid

William John Waltersheid (født 18. november 1956 i Ashland i Pennsylvania i USA) er en amerikansk katolsk prelat som er hjelpebiskop i Pittsburgh.
Han ble presteviet 11. juli 1992 av biskop Nicholas Carmen Dattilo for bispedømmet Harrisburg.
Den 25. februar 2011 ble han utnevnt av pave Benedikt XVI til titulærbiskop av California og til hjelpebiskop i Harrisburg i Pennsylvania. Han ble bispeviet av David Allen Zubik, biskop av Pittsburg; medkonsekrerende var Joseph Patrick McFadden, biskop av Harrisburg, og Daniel Edward Thomas, hjelpebiskop i Philadelphia.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Donald William Wuerl (1940- ) *1986
Biskop David Allen Zubik (1949- ) *1997
Biskop William John Waltersheid (1956- ) *2011


== Referanser ==
Johannes Walterscheid

Johannes Walterscheid (født 20. juni 1881 i Bödingen i keiserdømmet Tyskland; død 7. juli 1975 i Bonn i Vest-Tyskland) var en tysk katolsk prest, bibeloversetter og forfatter.


== Liv og virke ==
Etter Abitur i 1902 ved gymnasiet i Münstereifel studerte han katolsk teologi i Bonn (1902–1904/1906–1907) og i Innsbruck (1904–1906) og klassisk filologi i Bonn (1910–1914). Etter prestevielse i 1908 var han fra 1908 til 1913 rektor i Rosellen. Fra 1914 til 1915 var han feltprest i første verdenskrig. Etter lærerprøve i 1916 var han fra påske 1916 religionslærer ved Königliches Gymnasium i Bonn. Fra 1951 til 1965 var han subsidiar i Schwarzrheindorf. Fra 1952 til 1960 var han dosent ved katekeseminaret i Venusberg. Han er begravet i Bödingen.


== Skrifter i utvalg) ==
Deutsche Heilige. Eine Geschichte des Reiches im Leben deutscher Heiliger. München 1934, OCLC 493853109.
Glaube und Liebe. Ein Lebensbuch. Freiburg im Breisgau 1939, OCLC 1021047085.
Das größte Gebot des Evangeliums. Eine Geschichte der christlichen Liebestätigkeit in Lebensbildern. Köln 1941, OCLC 1070714484.
Das Leben Jesu. Nach den neutestamentlichen Apokryphen. Düsseldorf 1953, OCLC 1070103862.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bibelpedia.com
Stig Hvide Smith

Stig Hvide Smith er siden 2020 generalsekretær i Kongelig Norsk Båtforbund


== Utdanning ==
Etter ingeniørstudie i Tyskland, har Smith studert innen økonomi og administrasjon ved BI, hvor han også har vært foreleser samt veileder innen helseadministrasjon. Han tok senest mastergrad innen Educational Management ved Utdanningsvitenskapelig fakultet/UiO i 2005. I tillegg til dette har han trenerutdanning NIF/NOK. Smith er videre utdannet Kystskipper D5LA (Sjøfartsdirektoratet) og Forbundsdommer ved Norges Seilforbund (bedriver fortsatt aktiv dømming ved nasjonale mesterskap).


== Idretten ==
Smith var president i Norges Seilforbund fra 2007 til 2009, president i Nordisk Seilforbund 2007-2009, visepresident i EUROSAF - det europeiske seilforbundet 2009-2017, styremedlem for Nord-Europa ved det internasjonale seilforbundet World Sailing 2008-2016. I 2019 ble Smith valgt til visepresident i Idrettspolitisk Forum hvor han fortsatt er nestleder. Smith er videre leder av Folkeaksjonen Frisk Fremtid som arbeider for daglig kroppsøving innen barne- og ungdomsskole og sunn gratis mat i skolen.Smith har tidligere vært landslagstrener innen brettseiling. Han var idrettspresidentkandidat ved NIF i 2007.


== Referanser ==
Coursera

Coursera Inc. er en massiv åpen nettbasert kursleverandør i USA, grunnlagt i 2012 av informatikkprofessorene Andrew Ng og Daphne Koller ved Stanford University. Coursera samarbeider med universiteter og andre organisasjoner for å tilby nettbaserte kurs, sertifiseringer og vitnemål i en rekke fag. I 2021 tilbød anslagsvis 150 universiteter mer enn 4000 Coursera-kurs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisiell blogg
Karen Bentzon

Karen Margrethe Juel Bentzon (født 1945) er en dansk filmmedarbeider. 
Hun har arbeidet med film i mer enn 40 år, blant annet som script og 
produksjonsleder. 
Under Robertfesten 2014 ble hun tildelt Æres-Robert.


== Filmografi (utvalg) ==
2020: Et glass til (line producer)
2020: Rettferdighetens ryttere (line producer)
2018: Så længe jeg lever (line producer)
2013: Kvinnen i buret (line producer)
2012: Jakten (line producer)
2012: En kongelig affære (line producer)
2002: Elsker dig for evigt (line producer)
1989: Dansen med Regitze (scripter)
1987: Babettes gjestebud (innspillingsleder)
1986: Barndommens gate (scripter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karen Bentzon på Internet Movie Database 
(da) Karen Bentzon på Filmdatabasen 
(da) Karen Bentzon på danskefilm.dk 
(en) Karen Bentzon hos The Movie Database
Ivan Iljin

Ivan Aleksandrovitsj Iljin (1883–1954) var en russisk jurist og religiøs filosof.
Han ble født inn i en aristokratisk familie, og var fra 1909 dosent i jus ved universitetet i Moskva. Slik det var vanlig for tsarrikets universitetslærere, foretok han reiser til Europa der han diskuterte med datidens fremtredende intellektuelle. Hans samtalepartnere omfattet blant andre Georg Jellinek i Heidelberg, Heinrich Rickert i Freiburg, Edmund Husserl i Göttingen og Georg Simmel i Berlin. «Jeg lever bare for Russland», uttrykte Iljin i sin selvbiografi. Med Russland oppfattet Iljin det russiske imperiet. Uavhengighet for de tidligere provinsene, for eksempel Ukraina, innebar for ham en begynnelse til oppdelingen av dette imperiet.Iljin var tilhenger av monarkiet og mot revolusjonen. I 1922 ble han utvist fra Sovjetunionen. Han reiste til Tyskland og ble en ideolog i den antikommunistiske bevegelse. Han ønsket Hitlers maktovertakelse velkommen, og mente at Hitler hadde gjort Europa en stor tjeneste ved å stanse kommunistene. Man måtte ikke se denne maktovertakelsen utelukkende fra jødenes side. I 1938 måtte han utvandre til Sveits, der han levde til sin død.Han justerte noen av sine synspunkter på nasjonalsosialismen, men tok ikke helt avstand fra den. I sitt verk fra 1948 med tittelen Über Faschismus (norsk: om fascisme), ga han fascismen rett i sin reaksjon mot kommunismen: «Fascismen hadde rett, fordi den utgikk fra en nasjonalpatriotisk følelse. »  Men fascismen hadde i følge Iljin også begått feil. Det gjaldt med hensyn til dens fiendtlige innstilling til religion, i opprettelsen av diktaturet, i den militære sjåvinisme og ved å innføre monopol til ett parti. Iljin håpte at de russiske patrioter ikke måtte gjenta feilene til de tyske nasjonalsosialistene.
Russlands president Vladimir Putin har flere ganger vist til Iljins teorier, med tanke på Russlands stilling til omverdenen. I sin tale til nasjonen i 2014 siterte han Iljin: «Den som elsker Russland, må ønske dets frihet, fremfor alt frihet for Russland selv, dets internasjonale uavhengighet og selvstendighet». I 2005 fikk Putin bragt Iljins jordiske levninger til Russland, og i 2006 ble det reist et gravmonument over dem. I 2006 ble Iljins arkiver overført til Russland. Det har særlig vært den russiske politikeren og forretningsmannen Vladislav Surkov som skal ha gjort Putin oppmerksom på Iljins verker.
		
		
		


== Referanser ==
Falkeid Idrettslag

Falkeid Idrettslag (stiftet i 1963) er et idrettslag i Søre Tysvær i Tysvær kommune i Rogaland. Idrettslaget driver per 2022 med allidrett, boccia, fotball, håndball innebandy og sykling.


== Referanser ==
Miklukho-Maklaj

Miklukho-Maklaj (originaltittel: Миклухо-Маклай) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Aleksandr Razumnyj.


== Skuespillere ==
Sergej Kurilov som Nikolaj Miklukho-Maklaj
Galina Grigorjeva som Margaret Robertson
Mikhail Astangov som Brandler
Aleksej Maksimov som Robertson
Georgij Budarov som Thompson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miklukho-Maklaj på Internet Movie Database
Pirogov

Pirogov (originaltittel: Пирогов) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Grigorij Kozintsev.


== Skuespillere ==
Konstantin Skorobogatov - Pirogov
Vladimir Tsjestnokov - Ipatov
Sergej Jarov - Skulatsjenko
Aleksej Dikij
Olga Lebzak - Vakulina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pirogov på Internet Movie Database 
(fr) Pirogov på Allociné 
(en) Pirogov på AllMovie
Rjadovoj Aleksandr Matrosov

Rjadovoj Aleksandr Matrosov (originaltittel: Рядовой Александр Матросов) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Leonid Lukov.


== Skuespillere ==
Anatolij Ignatjev som Aleksandr Matrosov
Pjotr Konstantinov som Ivan Tsjumakov
Konstantin Sorokin som Misja Skvortsov
Shamsi Kijamov som Khadyn Abdurakhmanov
Lavrentij Masokha som Vasja Petrov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rjadovoj Aleksandr Matrosov på Internet Movie Database
Robinzon Kruzo

Robinzon Kruzo (originaltittel: Робинзон Крузо) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Aleksandr Andrijevskij.


== Skuespillere ==
Pavel Kadotsjnikov - Robinson Crusoe
Jurij Ljubimov
Aleksandr Smiranin
E. Sanikidze
V. Pavlenko - Liza


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robinzon Kruzo på Internet Movie Database 
(fr) Robinzon Kruzo på Allociné 
(nl) Robinzon Kruzo på MovieMeter 
(en) Robinzon Kruzo på Rotten Tomatoes
Solistka baleta

Solistka baleta (originaltittel: Солистка балета) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Aleksandr Ivanovskij.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Solistka baleta på Internet Movie Database
Podvig razvedtsjika

Podvig razvedtsjika (originaltittel: Подвиг разведчика) er en sovjetisk film fra 1947, regissert av Boris Barnet.


== Handling ==
Den sovjetiske etterretningsagenten Aleksei Fedotov reiser til det tysk-okkuperte Vinnytsia. Hans formål er å skaffe general Kuhns hemmelige korrespondanse med Adolf Hitlers hovedkvarter.
Men når radio-operatøren hans blir henrettet, må Fedotov selv lete etter en ny passende kontakt i lokal-miljøet. Men ved et uhell oppdager Fedotov også at en av disse arbeiderne faktisk er en hemmelig provokatør.


== Skuespillere ==
Pavel Kadochnikov som major Aleksei Fedotov
Amvrosy Buchma som Grigory Leschuk.
Viktor Dobrovolsky som Chief.
Dmitri Milyutenko som Berezhnoy
Sergey Martinson som Willi Pommer
Mikhail Romanov som Erich von Rummelsburg.
Pyotr Arzhanov som Karpovsky.
Boris Barnet som general von Kuhn
Yelena Izmailova som Theresa Gruber.
Valentina Ulesova som Nina.
Sergei Petrov som Astakhov.
Viktor Khalatov som Friedrich Pommer
Valeriya Draga-Sumarokova som Frau Pommer
Aleksei Bykov som Medvedev.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Podvig razvedtsjika på Internet Movie Database 
(sv) Podvig razvedtsjika i Svensk Filmdatabas 
(nl) Podvig razvedtsjika på MovieMeter 
(en) Podvig razvedtsjika på AllMovie
Pojezd idjot na vostok

Pojezd idjot na vostok (originaltittel: Поезд идёт на восток) er en sovjetisk film fra 1947 regissert av Julij Rajzman.


== Skuespillere ==
Lidija Dranovskaja som Sokolova
Leonid Gallis som Lavrentjev
Marija Jarotskaja som Zakharova
Mikhail Vorobjov som Berezin
Konstantin Sorokin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pojezd idjot na vostok på Internet Movie Database 
(en) Pojezd idjot na vostok på AllMovie
Skazanije o zemle Sibirskoj

Skazanije o zemle Sibirskoj (originaltittel: Сказание о земле Сибирской) er en sovjetisk film fra 1948, regissert av Ivan Pyrjev.


== Handling ==
Den anerkjente pianisten Andrei Balashov (portrettert av Vladimir Druzhnikov) blir hardt såret i hånden, under den andre verdenskrig. På grunn av denne skaden mister han muligheten til å fortsette med musikk på profesjonelt nivå. Uten å si farvel til vennene sine eller sin elskede Natasha (spilt av Marina Ladynina) velger Balashow å reise til Sibir. Han begynner å arbeide med bygging av et anlegg, og synger om kveldene ved et tehus.
Men ved en tilfeldighet tvinger vær-forholdene et fly som frakter Andreys venner, Boris Olenich (spilt av Vladimir Zeldin) og Natasha, som var på vei til en konkurranse i utlandet, til å lande på en flyplass i nærheten bygningen av det nye anlegget. Andrey møter sine tidligere kamerater, og dette forandrer livet hans. Han reiser deretter til Arktis, og inspirert av byggernes heroiske arbeid for å skrive et symfonisk oratorium kalt «Ballad of Siberia» som snart får internasjonal anerkjennelse.


== Skuespillere ==
Vladimir Druzhnikov som Andrei Nikolayevich Balashov
Marina Ladynina som Natasha Pavlovna Malinina
Boris Andreyev som Yakov Zakharonovich Burmak
Vera Vasileva som Nastenka Petrovna Gusenkova
Sergei Kalinin som Kornei Nefedovich Zavorin
Yelena Savitskaya som Kapitolina Kondratyevna
Vladimir Zeldin som Boris Olenich
Mikhail Sidorkin som Sergei Tomakurov
Grigoriy Shpigel som Grigori "Grisha" Galadya


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skazanije o zemle Sibirskoj på Internet Movie Database 
(sv) Skazanije o zemle Sibirskoj i Svensk Filmdatabas 
(nl) Skazanije o zemle Sibirskoj på MovieMeter 
(en) Skazanije o zemle Sibirskoj på AllMovie
Liste over presidentene for Extremaduras regjering

Presidenten for Extremaduras regjering (spansk: Presidente de la Junta de Extremadura) er leder for regjeringen til den spanske autonome regionen Extremadura.
      Unión de Centro Democrático (UCD)
      Partido Socialista Obrero Español (PSOE) 
      Partido Socialista Obrero Español de Extremadura (PSOE de Extremadura)
      Partido Popular de Extremadura (PP de Extremadura)


== Referanser ==
Sud tsjesti

Sud tsjesti (originaltittel: Суд чести) er en sovjetisk film fra 1948, regissert av Abram Room.


== Handling ==
To sovjetiske biokjemikere, Losev og Dobrotvorsky, gjorde en vitenskapelig oppdagelse som tillot en effektivt å kjempe mot smerte. De reiser på en vitenskapelig reise til USA, og delte resultatene av sin forskning med amerikanere som de trodde var kollegaer. Men amerikanerne visste seg å egentlig være forretningsmenn og spioner. Mens de fremdeles befant seg i USA, publiserte Losev og Dobrotvorsky også en artikkel om arbeidet deres.
Men når de kommer tilbake til Sovjetunionen, blir vitenskapsmennene snart kritisert for sine handlinger i utlandet. Men de insisterer på at vitenskapen kjenner ingen landegrenser, og at att kunnskap burde tilhøre hele menneskeheten. Som et resultat av deres handlinger blir de to vitenskapsmennene dømt for kosmopolitisme, og anklaget av en æresdomstol.


== Skuespillere ==
Boris Chirkov som Andrey Vereysky
Antonina Maksimova som Olga.
Evgeniy Samoylov som Nikolay.
Nikolai Annenkov som Professor Aleksandr Dobrotvorsky.
Olga Zhizneva som Dr. Tatyana Dobrotvorskaya
Nikolai Svobodin som Professor Sergey Losev
Lidiya Sukharevskaya som Nina Loseva
Vasili Makarov som Kirillov.
Ivan Pereverzev som Ivan Petrenko.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sud tsjesti på Internet Movie Database 
(en) Sud tsjesti på AllMovie