jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tjiny i ljudi

Tjiny i ljudi (originaltittel: Чины и люди) er en sovjetisk stumfilm fra 1929 regissert av Jakov Protasanov og Mikhail Doller.


== Handling ==
Den første novellen i antologien – Anna på halsen – er historien om Anna Petrovna (spilt av Maria Strelkova) som i ung alder giftet seg med den middelaldrende og ærverdige Modest Alexeyevich. Ved å gifte seg håper Anna å kunne støtte den fattige faren og brødrene sine økonomisk. Men hun oppdager snart at hennes dydige ektefelle egentlig ikke ønsker å hjelpe familie-medlemmene hennes. Tilværelsen sammen med den nye ektemannen hennes virker snart kjedelig og monotont for Anna.
Men denne situasjonen forandrer seg i løpet av et veldedighetsball, hvor kona til Modest Alexeyevich forårsaker en større sensasjon. Anna aksepterer ivrig et frieri fra guvernøren, og den velstående grunn-eieren, Artynov. Mot slutten av novellen rir den unge kvinnen sammen med en frier i en vogn forbi farens hjem, uten å innse at møbler blir fjernet fra familiens hjem. Den andre delen av antologien – Death of a Government Clerk – er en episode fra livet til en fogd Chervyakov (spilt av Ivan Moskvin) som når han nyser rett på general Bryzgalov under en teater-forestilling. Generalen bryr seg ikke nevneverdig om situasjonen, men Chervyakov blir alt for pinlig berørt. Kort tid senere legger Chervyakov seg ned på en sofa og dør.
Handlingen til den tredje historien - Kameleon - finner sted om sommeren på et marked. Etter å ha drukket vodka forsøker håndverkeren Khriukin (spilt av Vladimir Popov) å leke med en liten hund. Men hunden biter ham i en finger, og i oppstyret fører til at politi-inspektør Ochumelov og politimannen Eldyrin som tilfeldigvis befant seg i området, begynner å lete etter hundens eier. Men etter en rapport om at hunden tilhører broren til general Zhigalov, erklærer Ochumelov at håndverkeren selv var ansvarlig for skaden.


== Skuespillere ==
Mikhail Tarkhanov som Modest Aleksejevitsj
Marija Strelkova som Anna Petrovna
Andrej Petrovskij
N. Sjjerbakov
Viktor Stanitsyn som Artynov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tjiny i ljudi på Internet Movie Database 
(fr) Tjiny i ljudi på Allociné 
(nl) Tjiny i ljudi på MovieMeter
Mikhail Doller

Mikhail Ivanovitsj Doller (russisk: Михаил Иванович Доллер; født 1889 i Vilnius i Det russiske keiserdømmet, død 1952 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1929 – Tjiny i ljudi (Чины и люди)
1930 – Prostoj slutsjaj (Простой случай)
1938 – Pobeda (Победа)
1939 – Moskva brenner (Минин и Пожарский)
1941 – Suvorov (Суворов)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Doller på Internet Movie Database 
(sv) Mikhail Doller i Svensk Filmdatabas 
(da) Mikhail Doller på Filmdatabasen 
(en) Mikhail Doller på AllMovie 
(en) Mikhail Doller hos The Movie Database
Khromoj barin

Khromoj barin (originaltittel: Хромой барин) er en sovjetisk stumfilm fra 1929 regissert av Konstantin Eggert.


== Skuespillere ==
Mikhail Klimov som Volkov
Nikolaj Aleksandrov
L. Tjerkes som Mordvinskaja
Konstantin Eggert som Krasnopolskij
Lev Fenin som Vanja Obraztsov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khromoj barin på Internet Movie Database
Herbert Lichtenfeld

Herbert Lichtenfeld (1927–2001) var en tysk manusforfatter som primært skrev for tv. Han skrev en rekke episoder av kriminalserien Tatort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Lichtenfeld på Internet Movie Database 
(sv) Herbert Lichtenfeld i Svensk Filmdatabas 
(fr) Herbert Lichtenfeld på Allociné 
(en) Herbert Lichtenfeld på AllMovie
Poslednij attraktsion

Poslednij attraktsion (originaltittel: Последний аттракцион) er en sovjetisk stumfilm fra 1929, regissert av Ivan Pravov og Olga Preobrazjenskaja.


== Handling ==
Historien følger en omreisende sirkus-tropp, som opptrer under den russiske borgerkrigen. En kommissær forsøker å overføre medlemmene til sirkuset til en annen varebil. 
Men samtidig blir byen erobret av Den hvite armé, og kommissæren prøver deretter å gjemme seg blant resten av sirkus-troppen.


== Skuespillere ==
Ivan Bykov som Kurapov
Jelena Maksimova som Polly
Raisa Puzjnaja som Masja
Naum Rogozjin som Klim Visloguby
A. Sasjin som Sergej


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Poslednij attraktsion på Internet Movie Database
Det levende lik (1929)

Det levende lik (originaltittel: tysk: Der lebende Leichnam, russisk: Живой труп/Zjivoj trup) er en sovjetisk-tysk stumfilm fra 1929 regissert av Fjodor Otsep,
og med Lev Tolstojs skuespill «Det levende lik» som forelegg.


== Handling ==
I sentrum av handlingen står Fjodor Protassov, hvis ekteskap med hans kone Liza i praksis er over. Men fordi den russisk-ortodokse kirken aldr tolererer skilsmisse, velger Fjodor å forfalske sitt eget selvmord, slik at hans kone kan være sammen med den nye kjæresten sin: Viktor Karenin. 
Men en dag blir det oppdaget at Fjodor fremdeles er i live, og at Liza dermed er skyldig i bigami. Fjordor vurderer derfor å virkelig begå selvmord.


== Mottakelse ==
Filmen hadde norsk premiere på Victoria-Teater den 30. september 1929 med levende akkompagnement av Arsenjeffs balalaikaorkester. I sin omtale av filmen beskrev Hamar arbeiderblad filmen som en stor suksess og gjorde et poeng av at den var regissøren av Storm over Asia, Vsevolod Pudovkin som spilte hovedrollen.


== Rolleliste ==
Vsevolod Pudovkin: Fjodor Protassow
Maria Jacobini: Lisa, hans kone
Gustav Diessl: Viktor Karenin, hennes elsker
Viola Garden: Sascha, hans søster
Julia Serda: Anna Pawlowna
Nato Vachnadze: Mascha, sigøynerinnen
Vera Maretskaja: "Damen" (den prostituerte)
Dimitri Wedenski: Artem'ev
Vladimir Uralskij: Petushkov
Boris Barnet: en lommetyv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det levende lik på Internet Movie Database 
(sv) Det levende lik i Svensk Filmdatabas 
(da) Det levende lik i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Det levende lik på Turner Classic Movies
Mannen med filmkameraet

Mannen med filmkameraet (originaltittel: Человек с киноаппаратом) er en sovjetisk stumfilm fra 1929 regissert av Dziga Vertov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mannen med filmkameraet på Internet Movie Database 
(sv) Mannen med filmkameraet i Svensk Filmdatabas 
(da) Mannen med filmkameraet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mannen med filmkameraet på Allociné 
(nl) Mannen med filmkameraet på MovieMeter 
(en) Mannen med filmkameraet på AllMovie 
(en) Mannen med filmkameraet på Turner Classic Movies 
(en) Mannen med filmkameraet på Rotten Tomatoes
Daisy Hafstad

Daisy Sælen Hafstad (født 1967) er en norsk forfatter og forkjemper for homofile og transpersoner. Hun ble født og vokste opp i Brasil, men hun og familien flyttet til Osøyro i Norge da hun var ni år gammel.Hafstad har vært en sentral forkjemper for LHBT-rettigheter siden 1990-tallet, og kom selv ut som transperson som 22-åring i 1989. Siden har hun vært en viktig person i drag-miljøet, hvor hun primært er kjent under artistnavnet Comtesse von Lüderitz. Med dette aliaset var Hafstad konferansier og initiativtaker til "Melodi Kvasi Grand Prix" i 1997, som ble en stor suksess i det skeive miljøet i Bergen. Likeledes har hun ledet "Eurovision Drag Contest", samt etterfølgeren "Eurovision Lip Sync Contest" i 2004, hvor deltakerne kombinerer dragshow med å mime til sanger.
I september 2020 utga Hafstad den første boken om norsk dragshow, «Parykker, stiletter og frigjøring - historien om norsk dragshow». Boka samler hele den norske draghistorien, og dokumenterer hvordan drag-sjangeren og drag-kulturen har etablert og utviklet seg i Norge siden slutten av 1800-tallet og fram til i dag. Boken er en historisk innføring med fargerike og glitrende fotografier, men står også igjen som et kampskrift for skeiv kultur og retten til å være seg selv.


== Referanser ==
Potsjta

Potsjta (originaltittel: Почта) er en sovjetisk animert stumfilm fra 1929 regissert av Mikhail Tsekhanovskij.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Potsjta på Internet Movie Database
Fernando José Monteiro Guimarães

Fernando José Monteiro Guimarães C.Ss.R. (født 19. juli 1946 i Recife i Brasil) er en brasiliansk katolsk prelat og emeritert militærerkebiskop for Brasil.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Fernando José Monteiro Guimarães gikk inn i redemptoristkongregasjonen, avla sine ordensløfter 25. januar 1965 og ble ordinert til prest 15. august 1971.


=== Biskop ===
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til biskop av Garanhuns den 12. mars 2008. Han ble ordinert til biskop av kardinalprefekten i Kongregasjonen for presteskapet, Cláudio Hummes O.F.M. den 31. mars samme år; medkonsekratorer var kardinal Crescenzio Sepe, erkebiskop av Napoli, og erkebiskop Mauro Piacenza, sekretær for Kongregasjonen for presteskapet. 


=== Militærerkebiskop ===
Den 6. august 2014 utnevnte pave Frans ham til militærerkebiskop for Brasil. Innsettelsen fant sted 7. oktober samme år.
Den 12. mars 2022 innvilget pave Frans hans aldersrelaterte fratreden.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
Kardinal Alfredo Vicente Scherer (1903-1996) *1947
Kardinal Aloísio Leo Arlindo Lorscheider (1924-2007) *1962
Kardinal Cláudio Aury Affonso Hummes (1934-2022) *1975
Erkebiskop Fernando José Monteiro Guimarães (1946- ) *2008


== Referanser ==
Mikhail Tsekhanovskij

Mikhail Tsekhanovskij (Михаи́л Миха́йлович Цехано́вский, Mikhail Mikhajlovitsj Tsekhanovskij; født 26. maijul./ 7. juni 1889greg. i Khmelnytskyj i Det russiske keiserdømmet, død 1965 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1929 – Potsjta (Почта)
1962 – Dikije lebedi (Дикие лебеди)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Tsekhanovskij på Internet Movie Database
Adair José Guimarães

Adair José Guimarães (født 16. juni 1960 i Mara Rosa i delstaten Goiás i Brasil) er en brasiliansk katolsk prelat og biskop av Formosa.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Adair José Guimarães ble ordinert til prest 21. desember 1986.


=== Biskop ===
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til biskop av Rubiataba-Mozarlândia 27. februar 2008. Den emerikterte biskop av Uruaçu, José da Silva Chaves, bispeviet ham 17. mai samme år; medkonsekratorer var José Carlos de Oliveira C.Ss.R., biskop emeritus av Rubiataba-Mozarlândia, og Messias dos Reis Silveira, biskop av Uruaçu.
Pave Frans utnevnte ham til biskop av Formosa 27. februar 2019. Innsettelsen fant sted 1. juni samme år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Parocchi (1833-1903) *1881
Erkebiskop Adauto Aurélio de Miranda Henriques (1855-1935) *1894
Erkebiskop Moisés Sizenando Coelho (1877-1959) *1915
Erkebiskop Fernando Gomes dos Santos (1910-1985) *1943
Biskop José da Silva Chaves (1930- ) *1968
Biskop Adair José Guimarães (1960- ) *2008


== Referanser ==
Turksib

Turksib (originaltittel: Турксиб) er en sovjetisk stumfilm-dokumentar fra 1929 regissert av Viktor Turin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Turksib på Internet Movie Database 
(sv) Turksib i Svensk Filmdatabas 
(nl) Turksib på MovieMeter 
(en) Turksib på AllMovie 
(en) Turksib på Rotten Tomatoes
Turid Eikvam

Turid Eikvam (født 1948 i Ski) er en norsk kriminolog og homoaktivist. Eikvam tok hovedfag i kriminologi ved Universitetet i Oslo i 1991, og ble samme år ansatt som kontorsjef ved Institutt for kriminologi.


== Biografi ==
Eikvams engasjement i homopolitikken startet i 1978, da hun ble leder for organisasjonen Arbeidsgrupper for homofil frigjøring (AHF). Gjennom AHF ble Eikvam også engasjert i tidsskriftet Løvetann, hvor hun var redaksjonsmedlem i 21 år og regnes den viktigste drivkraften i tidsskriftet. I tillegg til redaksjonelt arbeid skrev Eikvam artikler for tidsskriftet, og særlig formidlet hun lesbisk historie. Eksempelvis sto hun bak spalten «Dameserien», der hun skrev om mange av de velkjente kvinnene som levde i Paris i 1920- og 1930-årene, herunder berømte par som Gertrude Stein og Alice B. Toklas.Eikvam har også jobbet mye med å synliggjøre forskning om homoseksualitet. Fra 1992 var hun med i Nettverk for forskning om homoseksualitet, hvor forskere på feltet samlet seg for å legge frem forskningsarbeider. Arbeidet resulterte i antologien Norsk homoforskning, som er den første kunnskapsstatusen i bokform om homofili i Norge I tillegg var Eikvam en sentral drivkraft i å starte opp studieemnet «Homoforskning» ved Institutt for kriminologi og rettssosiologi i 2004. Emnet tok for seg lesbiske og homofiles levekår og historie i Nord-Europa, samt teoretiske og metodiske tilnærminger som blir brukt i forskning på homofile og lesbiske.


== Bibliografi ==
AIDS og samfunnet (red.) - Tano forlag, 1987
Norsk homoforskning (red.) - Universitetsforlaget, 2001
Kriminologiske byvandringer (red.) - Novus forlag, 2012


== Referanser ==
Viktor Turin

Viktor Turin (Виктор Александрович Турин, Viktor Aleksandrovitsj Turin; født 1895 i St. Petersburg i Det russiske keiserdømmet, død 1945 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1929 – Turksib (Турксиб)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Turin på Internet Movie Database 
(sv) Victor Turin i Svensk Filmdatabas 
(en) Victor Turin hos The Movie Database
Dva-Buldi-dva

Dva-Buldi-dva (originaltittel: Два-Бульди-два) er en sovjetisk stumfilm fra 1929 regissert av Nina Agadzjanova og Lev Kulesjov.


== Skuespillere ==
Sergej Komarov
Vladimir Kotsjetov
Anel Sudakevitsj som Maja
Andrej Fajt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dva-Buldi-dva på Internet Movie Database 
(fr) Dva-Buldi-dva på Allociné 
(en) Dva-Buldi-dva på AllMovie
Nina Agadzjanova

Nina Ferdinandovna Agadzjanova-Sjutko (russisk: Ни́на Фердина́ндовна Агаджа́нова-Шутко́; født 27. oktoberjul./ 8. november 1889greg. i Krasnodar i Det russiske keiserdømmet, død 1974 i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1929 – Dva-Buldi-dva (Два-Бульди-два)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nina Aghadzjanjan på Internet Movie Database 
(sv) Nina Aghadzjanjan i Svensk Filmdatabas 
(fr) Nina Aghadzjanjan på Allociné 
(en) Nina Aghadzjanjan hos The Movie Database
Peter John Byrne

Peter John Byrne (født 24. juli 1951 i New York City i USA) er en katolsk prelat som er hjelpebiskop i New York erkebispedømme.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Peter John Byrne begynte ved St. Joseph's Seminary i Yonkers. Han avbrøt presteutdanningen og jobbet som lærer fra 1977 til 1983. Samtidig studerte han ved Fordham University, hvor han tok en bachelorgrad i historie og samfunnsvitenskap i 1983. Samme år vendte han tilbake til presteseminaret.


=== Prest ===
Den 1. desember 1984 ble han presteviet av erkebiskop John Joseph O’Connor for erkebispedømmet i New York.Peter Byrne virket i sognetjeneste i bydelene Bronx og Staten Island, og fra 2013 var han sogneprest i en menighet på Manhattan.[1]


=== Biskop ===
Den 14. juni 2014 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Cluain Iraird og hjelpebiskop i New York. Erkebiskopen av New York, kardinal Timothy Dolan, bispeviet ham sammen med to andre hjelpebiskoper utnevnt på samme tid, John O'Hara og John Jenik, den 4. august samme år. Medkonsekratorer var New Yorks hjelpebiskoper Dominick John Lagonegro og Gerald Thomas Walsh.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Giovanni Lajolo (1935-) *1989
Erkebiskop Justin Francis Rigali (1935- ) *1985
Erkebiskop Timothy Dolan (1950- ) *2001
Biskop Peter John Byrne (1951- ) *2014


== Referanser ==
Hvor i all verden?

Hvor i all verden? er en norsk geografisk TV-quiz som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1974. Deltakerne skulle gjette på geografiske steder. Hint kom i form av historiske begivenheter, gåter, sketsjer og musikk. Programleder var Roald Øyen.Programmet ble sendt på søndager og var rettet mot hele familien.


== Referanser ==
Lilly Jørstad

Lilly Jørstad (født 1986 i Astrakhan, Russland) er en norsk operasanger (mezzosopran). Hun er etterkommer av de såkalte Kolanordmennene som utvandret til Russland mot slutten av 1800-tallet.Jørstad har i 2022 en av hovedrollene i Rossinis opera Barberen i Sevilla ved Den norske opera i Oslo, idet hun skal synge Rosina.


== Referanser ==
Mămăligă

Mămăligă er navnet i rumensk språk oppskrift på en tallerken tilberedt av maisstivelse (mălai).
Det er bedre kjent i resten av verden som det italienske navnet, polenta men det finnes også i mange andre land som Ungarn (puliszka), Savoy, Sveits, Østerrike, Kroatia (palenta, žganci, pura), Slovenia (polenta, žganci), Serbia (palenta), Bulgaria, Korsika (pulenta), Brasil (polenta), Argentina (polenta), Ukraina (culeșa), Uruguay, Venezuela og Mexico eller til saxon fra Transylvania (Palukes, Pålix).
Det er verdt å nevne at både russere og østlige ukrainere forstår og dialektalt bruker ordet мамалыга.
Noe som ligner på mămăliga det er også veldig populært blant noen kaukasiske folk - georgiere (kalt გომი - gomi), abkhasere (abh. abysҭa) adygere (tsjerkessere) (pıaste, meremyse), tsjetsjenere (ahar khoudary - grøt fra maisstivelse), ingush (zhuran-hudar) og ossetere (mamulayy kabur - bokstavelig talt "stykke for ikke å dø").
Mămăliga er en tradisjonell rumensk rett. Anses mat av bønder, brukes ofte som erstatning for brød eller som grunnleggende mat i sommer perioder når det harde arbeidet gjort i feltene ikke lenger tillater utarbeidelse av hjemmelaget brød, og i fattige landlige områder. Det ble hovedsakelig brukt i perioden før industrialiseringen på grunn av det enkle som det ble tilberedt i forhold til brød. I den moderne perioden er bekymringen for mangfoldig og sunn ernæring gjenstand for mange undersøkelser, matvitenskap vurderer mămăliga som å ha et rikt inntak av vitaminer, det anbefales spesielt for personer som lider av lungesykdommer, luftveissykdommer, anemier, etc. For tiden har mămăliga og andre retter basert på den blitt retter tilgjengelig i utvalgte restauranter, verdsatt av gourmeter.
Tradisjonelt er mămăliga kokt fra kokt vann, salt og maisstivelse i en gryte med støpejern med en spesiell form kalt ceaun. Forberedt i bondestil og brukt i stedet for brød, er mămăliga tettere enn italiensk polenta til det punktet å bli kuttet i stykker som brød. Når kokt til andre formål, kan mămăliga være mykere, noen ganger nær konsistensen av grøt.
Grunnen til at mămăliga er så populær i Romania er at osmannerne la mais bare på hvete, mais forblir det mest næringsrike alternativet.Mămăliga spises enten som sådan eller skjæres i skiver og stekt i smult ved siden av stews, buljonger av greener. På sauekve, hvor grønnsaker og frukt knapt når, har en kulinarisk tradisjon dannet seg hovedsakelig basert på polenta, melkeprodukter og flesk.


== Historie ==
Navnet "mămăligă" har endret sin betydning over tid. Først, før brakt mais fra USA, i landene i dagens Romania, "mămăliga" var navnet på en frøkoking av hirse.
De så etter hus, spunnet, vevet, oppvokst barn; menn, da de ikke var i krig, førte til beite bøling, bøling av storfe og flokk av sauer, sådd på de fruktbare slettene ved foten av Karpaterne hvete for handel og hirse til deres mat - den gamle mămăligă.


== Referanser ==
Sveriges Radio P4

Sveriges Radio Program 4, bedre kjent som SR P4 eller bare P4, er en svensk landsdekkende radiokanal som drives av Sveriges Radio. Den er Sveriges mest populære radiokanal og ble etablert i 1987 som nettverk for kringkasterens regionale radiostasjoner. Fra 1993 har kanalen også sendt nasjonale programmer, og den henvender seg til et voksent publikum, ikke ulikt britiske BBC Radio 2 og norske NRK P1. I likhet med sistnevnte er også SR P4 nasjonal beredskapskanal, som vil bryte inn i alle svenske radiosendinger med allmennviktig informasjon ved nasjonale kriser og lignende.På dagtid deles SR P4 inn i 26 distrikter, der de respektive distriktskanalene fyller sendeflaten med lokale sendinger. På kveldstid, netter og helger har kanalen riksdekkende sendinger, ofte i samsending med søsterkanalen SR P3. Programprofilen består av aktualiteter, nyheter, lokale hendelser, barneprogram og sportssendinger. Blant populære programmer er Melodikrysset, P4 Extra, Ring så spelar vi, Svensktoppen og Karlavagnen.SR P4 er den mest populære kanalen i Sverige, og hadde høsten 2021 nærmere 37 prosent av det svenske radiomarkedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
4. mekaniserte bataljon

4. mekaniserte bataljon er en vedtatt norsk manøverbataljon som skal etableres. Plassering er ikke bestemt per april 2022, men Hæren ønsker etablering på Setermoen leir i Midt-Troms. Bataljonen vil bestå av om lag 500 soldater og befal.Dette vil bli den fjerde manøverbataljonen i Brigade Nord sammen med 2. bataljon, Panserbataljonen og Telemark Bataljon.


== Bakgrunn og etablering ==
1. desember 2020 vedtok Stortinget å etablere en ny mekanisert manøverbataljon i Brigade Nord. De første kapasitetene er beregnet å være klare i 2026 og bataljonen skal være fullt oppsatt i 2032.


== Materiell ==
Bataljonens hovedmateriell blir stormpanservogner av typen CV90 og stridsvogner.


== Referanser ==
Mari Nyhagen

Mari Rosendal Nyhagen (født 6. mai 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for Vålerenga.Hun kom til Vålerenga før 2020-sesongen, og spilte på rekruttlaget det første året. Som 17-åring debuterte hun i Toppserien i serieåpningen mot Avaldsnes, i mai 2021.Hun har landskamper for J15- og J18-landslaget til Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Mari Nyhagen – Norges Fotballforbund 
(de) Mari Nyhagen – Soccerdonna 
(en) Mari Nyhagen – FBref