Sultan Ahmed Mirza

Sultan Ahmed Mirza (født 1451, død 1494) var hersker (emir) i Timuridriket i Sentralasia fra 1469 til sin død i 1494. Han var sønn av Abu Sa'id Mirza, sønnesønns sønn av Miran Shah og sønnesønns sønnesønn av dynastiets grunnlegger Timur Lenk og ble dynastiets og rikets hersker etter farens død. 


== Bakgrunn: Mongolriket og Timuridriket ==
I 1206 fullførte den mongolske erobreren Djengis Khan samlingen av det enorme Mongolriket og ble utropt til «khagan», («herskernes hersker»). Djengis døde i 1227, og det oppsto maktkamper mellom hans fire sønner og de mange barnebarna hans. Det viste seg også vanskelig å holde det store riket som strakte seg fra Stillehavet til Middelhavet og Østersjøen samlet. Mongolene var erobrere og et krigførende folk, men «det lar seg nok gjøre å erobre et rike fra hesteryggen, men det kan ikke styres fra salen.» Etter Djengis’ død ble Mongolriket delt i flere riker og imperiet smuldret opp på 1300-tallet.
I 1369 fullførte den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk en ny samling av det sentralasiatiske riket og grunnla timuriddynastiet. Ved Timurs død i 1405 ble riket igjen svekket av arvefølgestrid, men ble til en viss grad holdt sammen under Timurs sønn Shah Rukh. Etter at Shah Rukh døde i 1447 brøt det igjen ut strid mellom flere av Timurs etterkommere, og riket ble delt i flere provinser. Abu Sa’id Mirza klarte etter hvert å samle store deler av riket igjen.


== Regjeringstiden ==
Etter Abu Sa’ids død i 1469 ble riket delt mellom hans fire sønner. Hans eldste sønn Sultan Ahmed Mirza overtok de sentrale delene av riket (Transoxiana) med hovedsete i Samarkand.  Broren Sultan Mahmud Mirza overtok styret i Badakhshan, de østlige deler av dagens Afghanistan som Abu Sa’id hadde invadert. Den tredje av Abu Sa’ids sønner, Ulugh Beg II, styrte Ghazni-provinsen og byen Kabul, mens den fjerde av sønnene, Umar Shaik Mirza ble hersker i Fergana. Størst makt i riket fikk imidlertid en av prinsene som ikke var sønn av Abu Sa’id, nemlig Sultan Husayn Bayqara, som styrte provinsen Khorasan (i dagens Iran) fra den viktige og sentrale byen Herat.I sin regjeringstid klarte Sultan Ahmed å slå tilbake et invasjonsforsøk fra Kara Kuyonly-dynastiet som angrep fra sine områder vest for Timuridriket, men han mislyktes i sitt forsøk på å erobre provinsen Khorasan og avsette Sultan Husayn Bayqara.
Han tok del i kampene mellom brødrene og han døde under tilbaketrekning fra et felttog mot Umar Shaikh Mirza II’s sønn Babur i Fergana. Ettersom han ikke etterlot seg mannlige arvinger ble han etterfulgt av sin bror Sultan Mahmud Mirza.


== Personlighet og familie ==
Hans nevø Babur betegner ham i sine memoarer som analfabet, en enkel mann av få ord, og som var religiøs og tilhørte hanafi-retningen innenfor sunniislam.Han var sønn av Abu Sa’id Mirza og hans kone Malika Sultan Begum som var datter av Urdah Burgha Terkhân fra Arghun-dynastiet. Han hadde 6 koner:

Mihr Nigar Khanum, datter av Yunus Khan av Moghulistan og Aisan Daulat Begum
Terkhan Begum, fra Terkhan-dynastiet
Qatak Begum, fostersøster av Terkhan Begum;
Khanzada Begum, fra Termez-khanatet
Latif Begum, datter av Ahmed Haji Beg
Habiba Sultan Begum, datter av Sultan ArghunSønner:

Han hadde to sønner som døde som barn, mødre til disse er ukjent.
Han hadde 5 døtre:

Rabia Sultan Begum også kjent som Karaguz Begum, hennes mor var Qatak Begum. Hun ble først gift med mogul Sultan Mahmud Khan, gift annen gang med Jani Beg Sultan Uzbek
Salika Sultan Begum også kjent som Ak Begum, hennes mor var Qatak Begum. Hun ble gift med Sultan Masud Mirza, sønn av Sultan Mahmud Mirza
Aisha Sultan Begum, hennes mor var Qatak Begum. Hun ble gift med Babur
Sultanum Begum, hennes mor var Qatak Begum. Hun ble først gift med Sultan Ali Mirza, sønn av Sultan Mahmud Mirza, gift annen gang med Temur Sultan, sønn av Muhammad Shaybani, gift tredje gang med Mehdi Sultan
Masuma Sultan Begum, hennes mor var Habiba Sultan Begum. Hun ble gift med Babur


== Referanser ==


== Kilder ==
Babur, emperor of Hindustan (1826). Memoirs of Zehir-Ed-Din Muhammed. Longman, Rees, Orme, Brown, and Green. 
Michael Prawdin (1952). Djingis Kán og det mongolske verdensrike. Dreyer. 
Edward James Rapson, Sir Wolseley Haig, Sir Richard Burn (1937). The Cambridge History of India, Volume IV. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)