Michel-Jules-Joseph-Marie Bernard

Michel Jules Joseph Marie Bernard (født 16. november 1911 i Avranches i Frankrike, død 2. januar 1993 i Chevilly-Larue) var en fransk misjonær tilhørende spiritanerne som var apostolisk vikar i Conakry fra 1950 til 1954, erkebiskop av Brazzaville i Fransk Kongo  fra 1954 til 1964, og erkebiskop-biskop av Nouakchott fra 1965 til 1973.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunnn ===
Michel Bernard ble født inn i en dypt kristen familie. Han studerte ved Institution Notre-Dame d'Avranches, og gikk deretter inn i novisiatet til Den Hellige Ånds kongregasjon i september 1930. Han avla sine ordensløfter i 1931, i Orly, og fortsatte sin spiritanskeformasjon i Mortain and ved presteseminaret i Chevilly. Mellom 1934 og 1936 fullførte han en læreperiode i Kamerun, som lærer ved småseminaret i Akono. Michel Bernard avla sine evige løfter den 13. september 1935 i Yaoundé.


=== Prest ===
Han ble ordinert til prest den 29. september 1938 i Chevilly. Han ble funnet rede til utsendelse i juli 1939, og ble tildelt Kamerun, men utbruddet av krigen i 1939 forsinket hans avreise, for han måtte utførte militærtjeneste, da ved militærsensurens kontor.
Etter våpenhvilen i juni 1940 ble Michel Bernard demobilisert ved slutten av året og først sendt til Edéa i Bassa i Kamerun, deretter til Eséka fra 1943 til 1948. I 1948 ble hans biskop, mgr. Pierre Marie Bonneau, utnevnt til leder av katolsk utdannelsesvesten i Douala, og med det ble han også gjort til generalvikar. i 1949


=== Biskop, apostolisk vikar for Conakry ===
Michel Bernard, nå 39 år, ble i 1950 utnevnt til apostolisk vikar i Conakry i Guinea, hvor kristne, i motsetning til i Kamerun, bare var en liten minoritet blant et hav av muslimer.Han grunnla noen nye misjoner, blant annet i Katako, Saint-Michel de Koléa og Labé.


=== Apostolisk vikar av Brazzaville ===
Fire år senere ble han utnevnt til apostolisk vikar av Brazzaville i Fransk Kongo, etter biskop Paul Biéchy, som hadde trukket seg av helsemessige årsaker.
Allerede med solid erfaring og utstyrt med talent for organisering, grunnla han flere menigheter i byen Brazzaville, som var i rask ekspansjon (som Saint-Kisito, Saint-Charles-Lwanga de Bacongo), samt i Moungali, Kingoma, Mouleke (Poto-Poto), omed flere. Han reformerte eller omorganiserte de omkringliggende prestemenighetere (Mbanza Ndounga, Vinza, Kinkala, Goma Tsé-Tsé). Utdanning var en av hans hovedprioriteringer, og han utviklet seminarer, katolske ungdomsskoler, yrkesopplæringsskoler og husholdningsskoler. Den dannet et effektivt lekfolk, tilkalte Fidei donum-prester, uten å glemme å konsolidere ordenssøstrene som særlig virket i sykepleie og som lærerinner.


=== Erkebiskop ===
Da Brazzaville ble elevert til rang som erkebispedømme av pave Pius XII i 1955, ble han dets første erkebiskop. Han visste at  avkoloniseringsbevegelsens fremvekst at han nå måtte berede veien for en afrikansk etterfølger. Landet fikk sin uavhengighet i 1960. Han valgte derfor Mgr Théophile Mbemba som hjelpebiskop i 1963. Landet var plaget av sterke spenninger, mens det på den andre siden av Kongoelven raste regelrett borgerkrig i det tidligere Belgisk Kongo. Han fratrådte i mai 1964 og gav med det plass for unevnelse av sin etterfølger.


=== Mauritania ===
Etter ett års opphold i Frankrike ble han misjonær i Mauritania etter anmodning fra Paul VI. Dette enorme og helt muslimske landet måtte også avfødee en uavhengig lokal kirke (de få troende var avhengig av bispesetet i Saint-Louis i nabolandet Senegal). Denne oppgave falt på ham.
Han forble åtte år i Mauritania, og trakk seg etter dette, ettersom han var fysisk utslitt.


=== Frankrike ===
Han returnerte til Frankrike hvor han stilte seg til disposisjon for Jean Badré, biskopen av Bayeux-Lisieux. Han sørget for skriftemål i sognet Saint-Pierre de Caen, påtok seg oppgaven som kapellan for ursulinerne, organiserte retretter, tok seg av møtene i Notre-Dame-hjemmene, med mere, i alt i 14 år. 
Han trakk seg tilbake i 1988 i ordenshuset i Chevilly, der han døde den 2. januar 1993.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil, B. (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Erkebiskop Jean-Arthuir Chollet (1862-1952) *1910
Biskop Héctor Raphaël Quilliet (1859-1928) *1914
Biskop Charles-Albert-Joseph Lecomte (1867-1934) *1921
Kardinal Achille Liénart (1884-1973) *1928
Erkebiskop Michel Jules Joseph Marie Bernard  (1911-1993) *1950


== Referanser ==