jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kyiv internasjonale lufthavn, Zjuljany

For en større internasjonal lutfthavn med passasjertrafikk ved byen Kyiv, se Boryspil internasjonale lufthavnKyiv internasjonale lufthavn, Zjuljany  (IATA: IEV, ICAO: UKKK) er en internasjonal lufthavn i strøket Zjuljany i Ukrainas hovedstad Kyiv.  Lufthavnen dekker hovedstadsområdet sammen med Boryspil internasjonale lufthavn og fraktflyplassen Hostomel lufthavn.
Lufthavnen i Zjuljany er den første flyplassen i Kyiv. Den åpnet 25. mai 1924 og hadde de første sivile flyavgangene i 1959.


== Flyselskaper og destinasjoner ==
Air Alanna (Charter i sesong: Tirana, Tivat)
Alitalia (Roma–Fiumicino)
Anda Air (Charter i sesong: Antalya, Bodrum, Burgas, Dalaman, Varna)
Belavia (Minsk)
Bravo Airways (Amman–Queen Alia, Beirut, Tehran–Imam Khomeini, Charter: Hurghada, Sharm El Sheikh, Charter i sesong: Alicante, Antalya, Djerba, Enfidha, Larnaca, Monastir, Tirana, Tivat)
Buta Airways (Baku)
Ernest Airlines (Bergamo, Bologna, Genova, Milano-Malpensa, Napoli, Roma-Fiumicino)
FlyErbil (Erbil)
Jordan Aviation (Amman-Queen Alia)
LOT Polish Airlines (Bydgoszcz, Warszawa–Chopin)
Motor Sich Airlines (Lviv, Odessa, Zaporizhia)
Pegasus Airlines (Ankara, Izmir)
SkyUp (Barcelona, Batumi, Larnaca, Napoli, Odessa, Tbilisi, i sesong: Alicante, Catania, Faro, Palma de Mallorca, Poprad, Rimini, Tenerife–South, charter: Sharm El Sheikh, charter i sesong: Antalya, Hurghada, Tivat)
Vueling (Barcelona, i sesong: Roma–Fiumicino)
Wizz Air (Berlin-Schönefeld, Billund, Bratislava, Bremen, Budapest, Köln/Bonn, København, Dortmund, Frankfurt, Gdańsk, Hamburg, Hannover, Katowice, Kraków, Larnaca, Lisboa, London–Luton, Memmingen, Nuremberg, Poznań, Riga, Tallinn, Wien, Vilnius, Warszawa–Chopin, Wrocław, i sesong: Lublin)
Yanair (Batumi, Tbilisi, i sesong: Tel Aviv-Ben Gurion, charter i sesong: Rimini, Sharm El Sheikh)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kyiv International Airport (Zhuliany) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Julie Nistad Samsonsen

Julie Bianca Nistad Samsonsen (født 5. april 2000) er en norsk skøyteløper som representerer Norge og Fana Idrettslag.
I skøytesesongen 2018/2019 deltar hun i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter. Hun ble tatt ut til verdenscupstevne nummer 5 for sesongen 2018/19 i Vikingskipet på Hamar, etter at hun som den 13. norske kvinnen i historien gikk distansen 500 meter på under 40 sekunder. Dette skjedde i Norgescup-stevnet i Sørmarka Arena i Stavanger den 6. januar 2019. I dette løpet satte hun også ny personlig rekord på 39,84 sekunder, og oppnådde dermed en ellevteplass på alltime-listen (per januar 2019) over Norges raskeste kvinner på distansen.


== Personlige rekorder ==
Oppdatert 30. mars 2022.


== Meritter ==


=== Internasjonale mesterskap ===
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL ved en konkurranse.

Beijing 2022 på 500 m.Beste resultat: 24.-plass på 500 m i Beijing 2022.Sprint-VM på skøyter deltatt en gang.

Hamar 2022.Beste resultat: 14.-plass sammenlagt i Hamar 2022.Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i to VM ved to konkurranser.

Heerenveen 2021 på 500 m og Hamar 2022 på lagsprint.Beste resultat: individuelt 15.-plass 500 m i Heerenveen 2021 og bronsemedalje, 3.-plass på lagsprint i Hamar 2022.EM på skøyter deltatt i tre EM ved seks konkurranser. 

Heerenveen 2020 på 500 m, 1 000 m, Heerenveen 2021 i sammenlagt sprint og Heerenveen 2022 på 500 m, 1 000 m og lagsprint.Beste resultat: individuelt 12.-plass i sammenlagt sprint i Heerenveen 2021, 10.-plass på 500 meter i Heerenveen 2020 og en bronsemedalje, 3.-plass på lagsprint i Heerenveen 2022.Junior-VM på skøyter deltatt i tre VM ved ni konkurranser.

Helsingfors 2017 på 500 m, 1 000 m og lagsprint, og i Salt Lake City 2018 på 500 m, 1 000 m og lagsprint, og i Baselga di Pinè‎ 2019 på 500 m, 1 000 m og lagsprint.Beste resultat: individuelt 10.-plass 500 m og en bronsemedalje, 3.-plass på lagsprint begge i Baselga di Pinè‎ 2019.


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===
Oppdatert etter sesongen 2021/22.

Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julie Nistad Samsonsen – Olympedia 
(en) Julie Nistad Samsonsen – Speedskatingbase.eu 
(en) Julie Nistad Samsonsen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Julie Nistad Samsonsen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Julie Nistad Samsonsen – TheSports.org 
(en) Julie Nistad Samsonsen – TheSports.org 
(en) Julie Nistad Samsonsen hos SpeedSkatingResults.com
(en) Julie Nistad Samsonsen på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Julie Nistad Samsonsen på www.isu.html.infostradasports.com
«NSF Talent/Junior 2018/2019 : Julie Nistad Samsonsen» (.pdf). Norges Skøyteforbund. juli 2018. Besøkt 28. januar 2019. 
«OL / Møt fremtidens OL-håp : Julie Nistad Samsonsen – Skøytetalent». Tine.no. Arkivert fra originalen 18. februar 2018. Besøkt 28. desember 2020. Bilder(en) Bilder av Julie Nistad Samsonsen på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
(en) Bilder av Julie Nistad Samsonsen på www.GettyImages.com.au
Morgenklubben med Loven & Co

Morgenklubben med Loven & Co er et norsk underholdningsprogram som har gått på Radio Norge siden 2009. I  tillegg til nyhetsoppdateringer og aktualiteter inneholder programmet også humor- og underholdnings-innslag. Fast innslag er også Topp 10-listen som tar aktuelle hendelser på kornet og vrir og vender på dem. Programmet ledes av Øyvind Loven, Geir Schau og Kim Johanne Dahl. Loven og Schau har vært med i programmet siden starten i 2009, mens Dahl har vært med siden mars 2019. Tidligere programledere har vært Henriette Lien (2009–2016) og Annette Walther Numme (2016–2019), mens programlederstaben ble utvidet en periode i 2017 med Samantha Skogrand og Thea Hope. Programmet sendes direkte, mandag til fredag, mellom klokka 6 og klokka 10.Morgenklubben er et av kanalens mest populære program og hadde et snitt på 400 000 lyttere i første halvdel av 2011. Lytterandelen var i samme periode på 11,7 %.Første sending gikk på lufta mandag den 7. september 2009.


== Morgenklubben med Loven & Co - 28 timer live ==
Torsdag den 19. januar 2023, hadde Morgenklubben utvidet sin egen sending med et helt døgn (24 timer). Sendingen denne torsdagen startet som vanlig klokken 05.59, og varte helt frem til klokken 10.00 på fredagen. Gjester som var innom den 28 timer lange radiosendingen var Jarle Bernhoft, Erik Follestad, Mannskoret, Sandra Lyng, Eli Kari Gjengedal og tidligere Morgenklubben-programleder, Annette Walther Numme.Programlederne under denne sendingen var Øyvind Loven, Geir Schau og Kim Johanne Dahl.


== Prix Radio ==
I 2012 ble programmet kåret til årets morgenflate av Prix Radio.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Hemisodorcus katctinensis

Hemisodorcus katctinesis (også kjent som Dorcus fukinukii) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor til stor, blank, svart, nokså slank hjortebille, hannens kjever krumme, i den ytre delen med én stor tann og én eller to mindre tenner. Hunnen er mye mindre enn hannen, men farget som den. Den har to skarpe knøler i pannen.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten lever i Myanmar.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Dorcini
Slekten Hemisodorcus Thomson, 1862
Underslekten Nipponodorcus Nomura & Kurosawa, 1960
Hemisodorcus katctinensis (Nagai, 2000)


== Kilder ==
Oversikt over artene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bildegalleri
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus debatissei

Prosopocoilus debatissei er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (hannene ca. 35 millimeter), blank, svart hjortebille. Hannens kjever er litt lengre enn hodet, ganske rette, knivoformede med fine tenner på innersiden. Hodet er slett uten tydelige kjøler eller knøler, i midten bredt U-formet innbuktet. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er firkantet, betydelig bredere enn langt, ikke innsnevret ved roten. Undersiden og beina er samme farge som oversiden.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Vest-Malaysia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Prosopocoilus (i snever forstand)
Prosopocoilus debatissei Bomans, 1992


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus debatissei i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Prosopocoilus (Cyclotropus) erici

Prosopocoilus erici er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En nokså liten, slank, rødbrun hjortebille. Kroppen er tett kledt med nedliggende, lyse, hårlignende skjell og derfor ganske matt. Hannens kjever er forholdsvis korte (noe kortere enn hodet), bredt knivformede med sgatkkaing på innersiden. Hodet er litt bredere enn langt, pannen er litt U-formet innbuktet i midten, tinningene, men en liten tann bak hvert fasettøye. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, nesten rektangulært. Dekkvingene er avlange, matte på grunn av den tette skjellklediningen. Beina er rødlige.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.


== Utbredelse ==
Arten lever på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Cladognathini
Slekten Prosopocoilus Westwood, 1845
Underslekten Cyclotropus Oberthür & Houlbert, 1914
Prosopocoilus (Cyclotropus) erici Bomans, 1992


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
Bildegalleri
(en) Prosopocoilus (Cyclotropus) erici i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Prosopocoilus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Videokomprimering

Videokomprimering er en form for datakomprimering som har som formål å redusere mengden data som må lagres uten å redusere kvaliteten i billedstrømmen nevneverdig. Videokomprimering er i praksis gjort ved bruk av en kodek, og gjøres sammen med komprimering av lyd og bilder. En effektiv komprimering kan redusere datamengden med en faktor fra 5 til 12 uten å tape kvalitet, mens MPEG-4 komprimering med et lite tap av kvalitet kan gjøre resultatet 20 til 200 ganger mindre enn utgangspunktet.


== Metoder ==
Metodene som blir brukt for å komprimere levende bilder baserer seg på begrensninger i menneskets fysiologi og gjør det mulig å fjerne detaljer uten at billedstrømmen oppfattes som dårligere. Fagfeltet som omhandler dette kalles psykofysikk. For eksempel er menneskeøyet mer følsomt for gult og grønt lys enn for rødt .
Når man skal bestemme seg hvilken informasjon som kan utelates, baserer man seg som regel på modeller av menneskets audiovisuelle persepsjons-muligheter. Øyet kan for eksempel ikke oppfatte enkelte farger fordi de ligger utenfor det som øyet klarer å registrere (mer intense). Videre så registreres bevegelser som sammenhengende gjennom en prosess som på engelsk kalles persistence of vision, noe som utnyttes i videokomprimering ved å utelate detaljer i tidsdomenet også kjent på engelsk som motion-blur. Et annet eksempel er at vi er mer ømfintlige for forandringer i bildets lumen (svart/hvitt) en et bildes chroma (farge). Dette kan utnyttes i komprimering ved å skille de to kanalene og utelate noe av informasjonen om farge uten at bildet blir synlig forringet. Hvis man hadde utelatt informasjon om lumen ville øyet kjapt ha oppfattet kvalitetsforringelse.
Typisk benytter man seg av en fargekoding som kalles YUV eller YCbCr. Denne kodingen har den fordelen at den både er mer tilpasset menneskelig persepsjon ved at den separerer lumen og chroma informasjon og den er også bedre tilrettelagt for maskinell behandling. Denne fargekodingen benyttes både i produksjon og distribusjon av digital film. De aller fleste skjermkort på markedet i dag har elektronikk for å aksellerere konvertering av et bildes fargekoding fra YUV/YCbCr til RGB som er den fargekodingen de fleste dataskjermer benytter.


== Eksempler på kodeker ==
"QuickTime Animation", "H.264 lossless" og VP9 er eksempler på kodeker som kan gi tapsfri koding, men dermed også større datamengde. Komprimering med tap vil kunne føre til at noen detaljer i et bilde blir uskarpe, eller at bakgrunnen og nyanser i fargene glattes litt ut. Digital-TV formatet H.264/MPEG-4 AVC benytter koding med tap, i likhet med forgjengere som DivX, Xvid, libavcodec, H.262/MPEG2 og MPEG1. WMV-formatet fra Microsoft, samt VP8 og VP9 fra Google er også formater som gir tap av data. Formater som "Motion JPEG" og "Apple ProRes 422/444" sender langt på vei en strøm av stillbilder.


== Referanser ==
Capelocassis

Capelocassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
En middelsstor, oval, halvblank, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med rødbrunt midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest npe foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er grovt og uregelmessig punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige India.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Capelocassis Spaeth, 1952
Capelocassis dorsata (Duvivier, 1891)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Capelocassis på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Capelocassis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Capelocassis hos ITIS 
Capelocassis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Malayocassis

Malayocassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, bredt ovale, blanke, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med mørkere midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt til svart, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen nesten sirkelrund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" spisst framskytende. Oversiden er varierende punktert, kan være grovt og uregemessig eller delvis med fine punktrader.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Malaysia, Indonesia og Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Malayocassis Spaeth, 1952
Malayocassis hilaris (Boheman, 1855)
Malayocassis manilensis (Weise, 1910)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Malayocassis på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Malayocassis i Encyclopedia of Life 
(en) Malayocassis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Malayocassis hos ITIS 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sibirertebusk

Sibirertebusk (Caragana arborescens) er en løvfellende busk i erteblomstfamilien.
Den blir 2–6 m høy. Stammen og større greiner er mørkegrå, og yngre greiner er grønne til gulbrune. Akselbladene er tornelignende og 5–10 mm lange. Bladene er finnete med 8–16 småblad. Småbladene er 1–2 cm lange og 0,5–1 cm brede. De gule blomstene sitter enkeltvis eller opptil 5 sammen. Belgen er 3,5–6 cm lang.
Sibirertebusk vokser vilt i skogkanter og åpen skog. Den er naturlig utbredt i nordlige Kina (Heilongjiang, Xinjiang), Kasakhstan, Mongolia og Sibir. Den er vanlig forvillet i Øst-Europa.
I Norge er sibirertebusk en vanlig hageplante, som ofte brukes til klipte hekker. Arten tåler kulde, vind, tørke og mager jord og kan dyrkes til herdighetssone 8, altså i hele Norge. Den sprer seg raskt fra hager til skog og skrotemark, spesielt på indre Østlandet og i indre Sogn, Trøndelag og Nordland. I Fremmedartslista 2018 er sibirertebusk vurdert til høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og liten økologisk effekt.
Det finnes flere kultivarer:

'Lorbergii' – mindre, med lett hengende greiner og smale, linjeformede småblad
'Nana' – liten, kuleformet dvergbusk
'Pendula' – en hengende form som podes på stammen til en vanlig sibirertebusk


== Litteratur ==
«Caragana arborescens». Flora of China. Besøkt 28. januar 2019. 
ILDIS World Database of Legumes (2010). «Caragana arborescens». In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 28. januar 2019. 
B. Mossberg og L. Stenberg (2016). Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal. s. 330–331. ISBN 978-82-05-42485-2. 
«Sibirertebusk Caragana arborescens». Fremmedartsbasen 2018. Artsdatabanken. Besøkt 28. januar 2019. 
E. Hansen (2000). Prydbusker og trær for norske hager (3 utg.). Landbruksforlaget. s. 100–101. ISBN 82-529-2436-0. 
S. Sjøborg (1982). Norsk hageleksikon: pryd- og nyttevekster ute og inne. Det Beste. s. 109. ISBN 82-7010-130-3. 
Det Norske hageselskap (2006). Hageselskapets sortsliste (10 utg.). s. 38–39. ISBN 82-994640-4-8. 


== Eksterne lenker ==

(en) Sibirertebusk i Encyclopedia of Life 
(en) Sibirertebusk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sibirertebusk hos Artsdatabanken 
(sv) Sibirertebusk hos Dyntaxa 
(en) Sibirertebusk hos ITIS 
(en) Sibirertebusk hos NCBI 
(en) Sibirertebusk hos The International Plant Names Index 
(en) Sibirertebusk hos Tropicos 
(en) Kategori:Caragana arborescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Caragana arborescens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caragana arborescens – detaljert informasjon på Wikispecies
Chacocassis

Chacocassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
En middelsstor, avlangt oval, blank, gullig (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille dekkvingene med tre (den midtre går over begge dekkvinger) brede, svartkantede, brunrøde lengdestriper. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest npe foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er spredt punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Uruguay og Argentina.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Chacocassis Spaeth, 1952
Chacocassis fuscovittata (Boheman, 1855)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Chacocassis på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Chacocassis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chacocassis hos ITIS 
Chacocassis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons