jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Child Thou Gavest Me

The Child Thou Gavest Me er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John M. Stahl.


== Handling ==
Historien begynner med et bryllup, men brudgommen er ikke klar over at hans nye hustru allerede har et barn fra før.
Men i løpet av bryllupsseremonien dukker plutselig brudens uekte barn opp. Ekteskapet fortsetter tilsynelatende greit etter dette, men innad i ekteskapet fører den nye ektemannens store misunnelse til sterke konflikter.


== Skuespillere ==
Barbara Castleton som Norma Huntley
Adele Farrington
Winter Hall
Lewis Stone som Edward Berkeley
William Desmond som Tom Marshall
Richard Headrick som Bobby
Mary Elizabeth Forbes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Child Thou Gavest Me på Internet Movie Database
Tegneserieåret 1912

Tegneserieåret 1912 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1912.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 1988

Tegneserieåret 1988 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1988.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 1920

Tegneserieåret 1920 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1920.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 2002

Tegneserieåret 2002 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 2002.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 1927

Tegneserieåret 1927 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1927.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Microweiseinae

Microweiseinae er en underfamilie i familien marihøner (Coccinellidae) innen ordenen biller (Coleoptera). 


== Beskrivelse ==
Ganske små, gjerne bredt ovale, fint hårete, blanke, mørke marihøner. I motsetning til mange andre marihøner har de ikke sterke farger.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Gruppen er vidt utbredt i tropiske og subtropiske områder.


== Systematikk ==

ordenen biller (Coleoptera)
underordenen Polyphaga
gruppen (infraorden) Cucujiformia
overfamilien glans- og flatbiller (Cucujoidea)
familien marihøner (Coccinellidae), Latreille, 1807
underfamilien Microweiseinae Leng, 1920
stammen Carinodulini Gordon, Pakaluk & Ślipiński, 1989
slekten Carinodula Gordon Pakaluk & Slipinski, 1989
slekten Carinodulina Slipinski & Jadwiszczak, 1995
slekten Carinodulinka Slipinski & Tomaszewska, 2002
slekten Ruthmuelleria Jałoszyński & Ślipiński, 2014
stammen Madeirodulini Szawaryn, Vĕtrovec & Tomaszewska, 2020slekten Madeirodula Szawaryn, Vĕtrovec & Tomaszewska, 2020
stammen Microweiseini Leng, 1920
slekten Allenius Escalona & Adam Ślipiński, 2012
slekten †Baltosidis Szawaryn, 2021
slekten Coccidophilus Brèthes, 1905
slekten Gnathoweisea Gordon, 1970
slekten Hong Ślipiński, 2007
slekten Microcapillata Gordon, 1977
slekten Microfreudea Fürsch, 1985
slekten Microweisea Cockerell, 1903
slekten Nipus Casey, 1899
slekten Paracoelopterus Normand, 1936
slekten Sarapidus Gordon, 1977
slekten Stictospilus Brèthes, 1924
stammen Serangiini Pope, 1962
slekten Delphastus Casey, 1899
slekten Microscymnus Champion, 1913
slekten Serangiella Chapin, 1940
slekten Serangium Blackburn, 1889
stammen Sukunahikonini Kamiya, 1960
slekten Hikonasukuna Sasaji, 1967
slekten Orculus Sicard, 1931
slekten Paraphellus Chazeau, 1981
slekten Pharellus Sicard, 1928
slekten Scotoscymnus Weise, 1900
slekten Scymnomorphus Weise, 1897


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Microweiseinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Microweiseinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Ortaliinae

Ortaliinae er en underfamilie i familien marihøner (Coccinellidae) innen ordenen biller (Coleoptera). 


== Beskrivelse ==
Middelsstore, gjerne bredt ovale, fint hårete, blanke, rødlige marihøner. 


== Levevis ==


== Utbredelse ==


== Systematikk ==

ordenen biller (Coleoptera)
underordenen Polyphaga
gruppen (infraorden) Cucujiformia
overfamilien glans- og flatbiller (Cucujoidea)
familien marihøner (Coccinellidae), Latreille, 1807
underfamilien Ortaliinae Mulsant, 1850
stammen Noviini Mulsant, 1846  - 75 arter, Australia
slekten Novius Mulsant, 1846
slekten Rodolia Mulsant, 1850 - ofte slått sammen med Novius
stammen Ortaliini  Mulsant, 1850 - ca. 50 arter
slekten Amida Lewis, 1896
slekten Anortalia Weise, 1902
slekten Azoria Mulsant, 1850
slekten Ortalia Mulsant, 1850
slekten Ortalistes Gorham, 1897
slekten Paramida Sicard, 1909
slekten Rhynchortalia Crotch, 1874
slekten Scymnhova Sicard, 1909
slekten Semra Özdikmen, 2007
slekten Zenoria Mulsant, 1850


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ortaliinae hos Fauna Europaea 
(en) Ortaliinae hos NCBI 
(en) Kategori:Ortaliinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ortaliinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Tegneserieåret 1941

Tegneserieåret 1941 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1941.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 2015

Tegneserieåret 2015 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 2015.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Sticholotidinae

Sticholotidinae er en underfamilie i familien marihøner (Coccinellidae) innen ordenen biller (Coleoptera). 


== Beskrivelse ==
Små, bredt ovale, høyt hvelvede, mørke marihøner.


== Levevis ==


== Utbredelse ==


== Systematikk ==
ordenen biller (Coleoptera)
underordenen Polyphaga
gruppen (infraorden) Cucujiformia
overfamilien glans- og flatbiller (Cucujoidea)
familien marihøner (Coccinellidae), Latreille, 1807
underfamilien Sticholotidinae Weise, 1901
stammen Argentipilosini Gordon & de Almeida, 1991
slekten Argentipilosa Gordon & de Almeida, 1991
slekten Neojauravia Gordon & de Almeida, 1991
stammen Cephaloscymnini Gordon, 1985
slekten Aneaporia Casey, 1908
slekten Cephaloscymnus Crotch, 1872
slekten Neaporia Gorham, 1897
slekten Prodilis Mulsant, 1850
slekten Prodiloides Weise, 1922
stammen Limnichopharini Miyatake, 1994
slekten Limnichopharus Miyatake, 1994
stammen Plotinini Miyatake, 1994
slekten Ballida Mulsant, 1850
slekten Buprestodera Sicard, 1910
slekten Catanoplotina Kovar, 1995
slekten Haemoplotina Miyatake, 1969
slekten Paraplotina Miyatake, 1969
slekten Plotina Lewis, 1896
slekten Protoplotina Miyatake, 1994
slekten Sphaeroplotina Miyatake, 1969
stammen Shirozuellini Sasaji, 1967
slekten Ghanius Ahmad, 1973
slekten Guillermo Ślipiński, 2007
slekten Medamatento Sasaji, 1989
slekten Promecopharus Sicard, 1910
slekten Sasajiella Miyatake, 1994
slekten Shirozuella Sasaji, 1967
stammen Sticholotidini Weise, 1901
slekten Boschalis Weise, 1897
slekten Bucolellus Blackburn, 1892
slekten Bura Mulsant, 1850
slekten Chaetolotis Ślipiński, 2004
slekten Chilocorellus Miyatake, 1994
slekten Coelolotis Miyatake, 1994
slekten Coelopterus Mulsant & Rey, 1852
slekten Filipinolotis Miyatake, 1994
slekten Glomerella Gordon, 1977
slekten Habrolotis Weise, 1895
slekten Hemipharus Weise, 1897
slekten Jauravia Motschulsky, 1858
slekten Lenasa Gordon, 1994
slekten Lotis Mulsant, 1850
slekten Mesopilo Duverger, 2001
slekten Mimoserangium Miyatake, 1994
slekten Neaptera Gordon, 1991
slekten Nelasa Gordon, 1991
slekten Neotina Gordon, 1977
slekten Nesina Gordon, 1977
slekten Nexophallus Gordon, 1969
slekten Parajauravia Iablokoff-Khnzorian, 1972
slekten Paranelasa Gordon, 1991
slekten Parinesa Gordon, 1991
slekten Pharopsis Casey, 1899
slekten Pharoscymnus Bedel, 1906
slekten Phlyctenolotis Sicard, 1912
slekten Semiviride Gordon, 1991
slekten Sticholotis Crotch, 1874
slekten Stictobura Crotch, 1874
slekten Sulcolotis Miyatake, 1994
slekten Synonychimorpha Miyatake, 1994
slekten Trimallena Pope, 1962
slekten Xamerpillus Sicard, 1912
slekten Xanthorcus Weise, 1898
slekten Xestolotis Casey, 1899


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sticholotidinae hos Fauna Europaea 
(en) Sticholotidinae hos Fossilworks 
(en) Sticholotidinae hos ITIS 
(en) Sticholotidinae hos NCBI 
(en) Kategori:Coccinellidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Tegneserieåret 1932

Tegneserieåret 1932 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1932.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Tegneserieåret 1954

Tegneserieåret 1954 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1954.


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1954 er enten: 68 eller 69 år.


== Referanser ==
Tegneserieåret 1960

Tegneserieåret 1960 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1960.


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1960 er enten: 62 eller 63 år.


== Referanser ==
Gjensidige Cup 2023

Gjensidige Cup 2023 var den femte utgaven av Gjensidige Cup, en firenasjoners håndballturnering for menn. Turneringen ble arrangert i Trondheim Spektrum fra 5. til 8. januar 2023 og i Norge vist lineært på TV 2 Direkte og TV 2 Sport, samt på strømmetjenesten TV 2 Play.


== Tabell ==


== Kamper ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Programblad
Fosselven kraftverk

Fosselven kraftverk var et kraftverk som besto av to bygninger i Vallset i Stange kommune. Kraftverket ble bygget i 1910. 
Det finnes rester etter rørgaten som strakk seg opp til Runefossdammen, 76 høydemeter ovenfor.
Rørledningen fra Runefossdammen bestod av korte rørstumper, en meter i diameter og naglet sammen, med ca 80 nagler i hver skjøt.
Runefossdammen hadde for lite kapasitet, så det ble besluttet å bygge en større demning ca en kilometer ovenfor.
Denne lå rett ovenfor der Fossbergvegen krysser Fosselva, rett ovenfor Haraset.
Demningen var 11 meter høy, 11 meter tjukk i bunnen og 1.25 meter på toppen. Eksakt lengde vites ikke,- men i følge fly-bilder fra den tiden dreier det seg om ca 50 meter. 
Den hadde ett flomløp som var 19 meter bredt.
Det var mulig å inspisere både spillverksluke og hovedluke, samt rørledning fra ett kammer inne i demningen.
Det gikk ett grovt trerør laget av granbord fra den nye demningen og ned til Runefossdammen.
Det var hold sammen med grove smidde jernringer med en avstand på ca 30 cm.
Den nye demningen var ferdig våren 1915.

Selve kraftstasjonsbygningen ble tegnet av Murermester Peter Hekne.
Den tekniske verdien av «Fosselvens Elektricitetsverk» var i 1915 kr 225.000 .
Det gamle navnet var «Fosselvens Elektricitetsverk».

Den vesle kraftstasjonen Fosselven 2 ble bygd som en slags hjelpestasjon til Fosselven 1 rundt 1916-17, men det skal ha vært liten effekt på den. 
Fosselven 2 er i dag en ruin. Bygningen Fosselven 1 er reparert av eierne.
Den bygningen som er reparert kalles også Fosselven 1, og den nedre Fosselven 2.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Fosselven 1. Man kan klart se hvor utslippet fra de to turbinene befant seg.
Bilde av apparattavle med måleutstyr
Bilde av Runefossdammen
Bilde av dammen oppe ved Fossbergvegen
Bilde av rørgate til Fosselven 2.
Bilde av rørgate fra dammen ved Haraset.
Fosselven 1 på Openstreetmap.
Fosselven 2 på Openstreetmap.Eiernes blogg: http://fosselven1.no/
Eiernes facebook side:[1]
Orthoperus

Orthoperus er en slekt av bittesmå biller som lever av soppsporer. De kan finnes i komposter og andre steder der plantedeler brytes ned av sopp. De var tidligere plassert i en familie for seg, Orthoperidae, men plassers nå i familien punktbiller (Corylophidae).


== Utseende ==
Knøttsmå til små (0,5 – 2 mm), ovale biller, flate til sterkt hvelvede. Noen er glatte og blanke, andre fint hårete og matte, på farge vanligvis brunlige eller svarte. Hodet er ganske lite, hos de fleste slektene (men ikke Orthoperus) ligger det under brystskjoldet og er ikke synlig ovenfra. Antennene er 8-10 leddete, med en tre- eller femleddet, løs kølle, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, vanligvis omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. Bakhjørnene er ofte trukket bakover til spisser. Bakerst er brystskjoldet vanligvis litt bredere enn dekkvingene. Disse er rundet ovale, ofte tvert avbrutt bakerst slik at de ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene. De mangler punktrekker. Beina er ganske korte, lårene flate, føttene fire-leddete. Punktbillene kan ligne mye på fjærvinger (Ptiliidae), men kan skilles fra disse på at hodet er mindre, flygevingene "normalt" utviklede, ikke fjærformede, og kroppsformen vanligvis mer hvelvet.


== Levevis ==
Punktbillene finnes mellom råtnende plantedeler, for eksempel i løvstrø og komposter. Både larver og voksne spiser sannsynligvis soppsporer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i alkle verdensdeler, mest i Holarktis.


== Systematisk inndeling / nordiske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
Familien punktbiller, Corylophidae LeConte, 1852
Underfamilien punktbiller, Corylophinae LeConte, 1852
stammen Orthoperini Jacquelin du Val, 1857 - ofte regnet som en egen underfamilie, Orthoperinae
slekten Orthoperus Stephens, 1829


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Orthoperus i Encyclopedia of Life 
(en) Orthoperus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Orthoperus hos Artsdatabanken 
(sv) Orthoperus hos Dyntaxa 
(en) Orthoperus hos Fauna Europaea 
(en) Orthoperus hos Fossilworks 
(en) Orthoperus hos ITIS 
(en) Orthoperus hos NCBI 
(en) Kategori:Orthoperus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Orthoperus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bekkevegen (Jevnaker)

Bekkevegen (1, 2–6) er en vei på Toso i Jevnaker kommune. 
Bekkevegen er en sidevei til Glassverkvegen, nordover fra denne, i parallell med Lundsgata. Den er den østligste av sideveiene på Toso. Veien er kort, cirka 150 meter, og ligger cirka 151 meter over havet ved avkjøringen fra Glassvekvegen.Nedlagte Randsfjord Glassverk har adresse Bekkevegen 6. 


== Bildegalleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Holopsis

Holopsis er en slekt av bittesmå biller som lever av soppsporer. De kan finnes i komposter og andre steder der plantedeler brytes ned av sopp. 


== Utseende ==
Knøttsmå til små (0,5 – 2 mm), ovale biller, flate til sterkt hvelvede. Noen er glatte og blanke, andre fint hårete og matte, på farge vanligvis brunlige eller svarte. Hodet er ganske lite, hos de fleste slektene (men ikke Orthoperus) ligger det under brystskjoldet og er ikke synlig ovenfra. Antennene er 8-10 leddete, med en tre- eller femleddet, løs kølle, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, vanligvis omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. Bakhjørnene er ofte trukket bakover til spisser. Bakerst er brystskjoldet vanligvis litt bredere enn dekkvingene. Disse er rundet ovale, ofte tvert avbrutt bakerst slik at de ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene. De mangler punktrekker. Beina er ganske korte, lårene flate, føttene fire-leddete. Punktbillene kan ligne mye på fjærvinger (Ptiliidae), men kan skilles fra disse på at hodet er mindre, flygevingene "normalt" utviklede, ikke fjærformede, og kroppsformen vanligvis mer hvelvet.


== Levevis ==
Punktbillene finnes mellom råtnende plantedeler, for eksempel i løvstrø og komposter. Både larver og voksne spiser sannsynligvis soppsporer.


== Utbredelse ==
Slekten har mange arter på New Zealand, men forekommer også i Australia, Japan og Nord- og Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling / nordiske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
Familien punktbiller, Corylophidae LeConte, 1852
Underfamilien punktbiller, Corylophinae LeConte, 1852
stammen Peltinodini Paulian, 1950 - ofte regnet som en egen underfamilie, Peltinodinae
slekten Holopsis Broun, 1883
Holopsis brevicornis (Matthews, 1899)
Holopsis carolinae (Casey, 1900)
Holopsis convexa (Casey, 1900)
Holopsis giga (Abeille de Perrin, 1894)
Holopsis flavoocellus (Blatchley, 1927)
Holopsis impunctatus (Casey, 1900)
Holopsis kirejtshuki Bowstead, 2003
Holopsis kurilensis Bowstead, 2003
Holopsis lawsoni Broun, 1883
Holopsis lewisi Bowstead, 2003
Holopsis marginicollis (LeConte, 1852)
Holopsis nigella Broun, 1883
Holopsis oblonga Endrödy-Younga, 1964
Holopsis pallida Broun, 1883
Holopsis pictula Broun, 1893
Holopsis punctipennis  (Matthews, 1899)
Holopsis rotundata Broun, 1893
Holopsis sphaericula (Casey, 1900)
Holopsis subtropicus (Casey, 1900)
Holopsis suturalis (Sharp in Blackburn and Sharp, 1885)
Holopsis virginica (Casey, 1900)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Holopsis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Holopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Holopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Holopsis hos ITIS 
(en) Holopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Holopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Holopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Rypobiini

Rypobiini er en gruppe av bittesmå punktbiller som lever av soppsporer. De kan finnes i komposter og andre steder der plantedeler brytes ned av sopp. Én art er kjent fra Norden.


== Utseende ==
Knøttsmå til små (0,5 – 2 mm), ovale biller, flate til sterkt hvelvede. Noen er glatte og blanke, andre fint hårete og matte, på farge vanligvis brunlige eller svarte. Hodet er ganske lite, hos de fleste slektene (men ikke Orthoperus) ligger det under brystskjoldet og er ikke synlig ovenfra. Antennene er 8-10 leddete, med en tre- eller femleddet, løs kølle, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, vanligvis omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. Bakhjørnene er ofte trukket bakover til spisser. Bakerst er brystskjoldet vanligvis litt bredere enn dekkvingene. Disse er rundet ovale, ofte tvert avbrutt bakerst slik at de ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene. De mangler punktrekker. Beina er ganske korte, lårene flate, føttene fire-leddete. Punktbillene kan ligne mye på fjærvinger (Ptiliidae), men kan skilles fra disse på at hodet er mindre, flygevingene "normalt" utviklede, ikke fjærformede, og kroppsformen vanligvis mer hvelvet.


== Levevis ==
Punktbillene finnes mellom råtnende plantedeler, for eksempel i løvstrø og komposter. Både larver og voksne spiser sannsynligvis soppsporer.


== Systematisk inndeling / nordiske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
Familien punktbiller, Corylophidae LeConte, 1852
Underfamilien punktbiller, Corylophinae LeConte, 1852
stammen Rypobiini Paulian, 1950
slekten Catoptyx Matthews, 1887  - 3 arter
slekten Gloeosoma Wollaston, 1854 - 14 arter
slekten Hoplicnema Matthews, 1899 - én art
slekten Rypobius LeConte, 1852 - 5 arter, i Norden:
Rypobius ruficollis (Jacquelin du Val, 1854)  – Sverige


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(no) Rypobiini hos Artsdatabanken 
(en) Rypobiini hos Fauna Europaea 
(en) Rypobiini hos ITIS 
(en) Kategori:Rypobiini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rypobiini – detaljert informasjon på Wikispecies
Periptyctinae

Periptyctinae er en underfamilie av bittesmå punktbiller som lever av soppsporer. De kan finnes i komposter og andre steder der plantedeler brytes ned av sopp. 


== Utseende ==
Knøttsmå til små (0,5 – 2 mm), ovale biller, flate til sterkt hvelvede. Noen er glatte og blanke, andre fint hårete og matte, på farge vanligvis brunlige eller svarte. Hodet er ganske lite, hos de fleste slektene (men ikke Orthoperus) ligger det under brystskjoldet og er ikke synlig ovenfra. Antennene er 8-10 leddete, med en tre- eller femleddet, løs kølle, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er mye bredere enn langt, vanligvis omtrent halvsirkelformet sett ovenfra. Bakhjørnene er ofte trukket bakover til spisser. Bakerst er brystskjoldet vanligvis litt bredere enn dekkvingene. Disse er rundet ovale, ofte tvert avbrutt bakerst slik at de ikke dekker de bakerste bakkroppsleddene. De mangler punktrekker. Beina er ganske korte, lårene flate, føttene fire-leddete. Punktbillene kan ligne mye på fjærvinger (Ptiliidae), men kan skilles fra disse på at hodet er mindre, flygevingene "normalt" utviklede, ikke fjærformede, og kroppsformen vanligvis mer hvelvet.


== Levevis ==
Punktbillene finnes mellom råtnende plantedeler, for eksempel i løvstrø og komposter. Både larver og voksne spiser sannsynligvis soppsporer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
Familien punktbiller, Corylophidae LeConte, 1852
Underfamilien Periptyctinae  Ślipiński, Lawrence & Tomaszewska, 2001
slekten Pakalukodes Ślipiński, Lawrence & Tomaszewska, 2001 - èn art
slekten Periptyctus Blackburn, 1895 - 22 arter
slekten Weirus Ślipiński, Tomaszewska & Lawrence, 2009 - én art


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Periptyctinae [1]
(en) Periptyctinae hos ITIS 
Periptyctinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Senter for geobiologi

Senter for geobiologi er (CGB) er av Norges Forskningsråd gitt status som senter for fremragende forskning 2007-2017. Det er organisert under Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen (UiB) som et samarbeid mellom Institutt for geovitenskap og Institutt for biologi. Senteret har som mål å generere ny kunnskap omkring vulkanske og hydrotermale prosesser i dyphavet, liv i ekstreme miljøer, jordens tidlige utvikling og livets opprinnelse.
Senter for dyphavsforskning ble grunnlagt i 2021 som et resultat av et bidrag fra Trond Mohn stiftelsen. Senteret bygger på kompetansen fra det tidligere senter for fremragende forskning i geobiologi (2007-2017) og det etterfølgende K. G. Jebsen Senter for dyphavsforskning (2017-2021). Senterets mål er å være en ledende internasjonal aktør innen forskning på dyphavet og en pionér på nye dyphavsoppdagelser i norske farvann. Gjennom forskningsaktivitetene ved senteret ønsker vi å bidra til å øke kunnskapen om geologisk utvikling, biologisk tilpasning, artsmangfold og potensielle ressurser i de minst utforskede områdene på jordkloden. Forskningen vår strekker seg over flere disipliner og forskere med ulik vitenskapelig bakgrunn jobber tett sammen for å forstå sammenhengen mellom geologiske, kjemiske og biologiske prosesser i de komplekse dyphavsmiljøene.
Betelgata

Betelgata (1–9, 4–8) er en vei på Toso i Jevnaker kommune. 
Betelgata er en sidevei til Glassverkvegen, nordover fra denne. I sørenden går den over i Brøttetveien, der veien krysser Gamlevegen. Veien er kort, cirka 200 meter. Veien ligger cirka 151 meter over havet ved avkjøringen fra Glassvekvegen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Serhij Svitoslavskyj

Serhij Ivanovytsj Svitoslavskyj (ukrainsk: Сергій Іванович Світославський) var en ukrainsk (sovjetisk) maler. Han var født i Kyiv 6. oktober 1857 og døde i samme by 19. september 1931.Han studerte kunstmaling ved Moscow School of Painting, Sculpture and Architecture hos Aleksej Savrasov fra 1875 til 1883. Pavel Tretjakov, en kunstsamler som senere grunnla Tretjakovgalleriet i Moskva, kjøpte det første maleriet av Svitoslavskyj allerede i 1879.De tidlige arbeidene var mest grå og brune bylandskap men etter at han kom tilbake fra en reise i Sentral-Asia ble fargene hans lysere. I 1910 fikk han en øyensykdom som etter hvert gjorde at han måtte slutte å male.
Han satt i styret for oppføringen av Taras Sjevtsjenko monumentet i Kiev fra 1911 til 1914. Svitoslavskyj var også aktiv i arbeidet med Kiev Zoo, han fikk venner og bekjente til å donere penger til den nystartede dyrehagen. Han solgte også eiendommen sin for å organisere en stor ekspedisjon til Sentral-Asia for å fange dyr til dyrehagen. Ekspedisjonen, som Svitoslavskyj deltok på, fanget en betydelig del av Kiev Zoo sin samling av dyr.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==