jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Auguste Sagna

Auguste Sagna (født 23. oktober 1920 i i Bignona i Senegal i Fransk Vestafrika, død 12. desember 2012 i Ziguinchor i Senegal), var en katolsk biskop av bispedømmet Ziguinchor.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter å ha gått på skole i Fogny, begynte Augustin Sagna på mindreseminaret i Ziguinchor, og senere på det store seminaret i Koumi i Fransk Øvre Volta i Fransk Vest-Afrika. Han ble ordinert til prest den 17. mars 1950 i Ségou i Fransk Sudan, og var opprinnelig lærer og superior ved mindreseminaret i Ziguinchor. Han ble også generalvikar og domkapitular i bispedømmet Ziguinchor.


=== Biskop ===
Den 29. september 1966 ble han av pave Paul VI utnevnt til biskop av Ziguinchor. Han ble bispeviet den 15. januar 1967 av erkebiskopen av Dakar, Hyacinthe Thiandoum; medkonsekratorer var Luc Auguste Sangaré, erkebiskop av Bamako i Mali, og Prosper Dodds, CSSp, biskop av Saint-Louis du Sénégal.
Den 23. oktober 1995 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjed. Han virket deretter som pastor for menigheten i Cabrousse.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Kardinal Pierre-Marie Gerlier (1880-1965) *1929
Erkebiskop Jean Émile André Marie Maury (1907-1996) *1958
Kardinal Hyacinthe Thiandoum (1921-2004) *1962
Biskop Auguste Sagna (1920-2012) *1967


== Referanser ==
Francesco Beschi

Francesco Beschi (født 6. august 1951 i Brescia i Italia) er en italiensk katolsk prelat og biskop av Bergamo.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Francesco Beschi ble ordinert til prest den 7. juni 1975. Fra 1981 til 1987 var han sogneprest ved katedralen i Brescia. I 1989 ble han leder av Paolo VI-instituttet og i 1999 biskoppelig vikar for lekmannssjelesorgen i bispedømmet Brescia. I 2001 ble han generalprovikar.


=== Hjelpebiskop i Brescia ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til hjelpebiskop i Brescia og titulærbiskop av Vinda den 25. mars 2003. Biskopen av Brescia, Giulio Sanguineti, bispeviet ham 18. mai samme år; medkonsekratorer var Bruno Foresti,  emeritert erkebiskop ad personam av Brescia, og Vigilio Mario Olmi, hjelpebiskop emeritus i Brescia. 


=== Biskop av Brescia ===
Den 22. januar 2009 ble han av pave Benedikt XVI utnevnt til biskop av Bergamo og innsatt 15. mars samme år. I den italienske bispekonferanse blerr Beschi president for kommisjonen for kirkenes misjon og samarbeid mellom kirken.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Biskop Giulio Sanguineti (1920-2005) *1958
Biskop Francesco Beschi (1951-) *2003


== Referanser ==
Common Armoured Vehicle System

Common Armoured Vehicle System (CAVS) er et kjøretøysprogram for å utvikle og produsere et felles pansret 6×6 kjøretøy for Finland, Latvia, Sverige, Estland og Tyskland.  Kjøretøyet er utviklet og produsert av Patria i Finland, basert på deres XA-203 og XA-360-kjøretøyer..


== Historie og utvikling ==
30. august 2021 så skrev forsvarsdepartmentene i Finland og Latvia under en rammeavtale med Patria for CAVS, og samtidig bestilte Finland 160 kjøretøyer fra programmet og Latvia 200..  Prosjektet ble initialisert i 2019, og til å begynne med var også Estland part, men de avviklet senere samarbeidet..
3. november 2021 så mottok Latvias forsvar de fire første vognene, i PPK-utgave etter at personell hadde mottatt trening i bruk og vedliekhold i Finland måneden før.
4. april 2022 så erklærte Sverige at de gikk med i programmet.  Leveranse av de første vognene til Sverige var da planlagt å komme i 2025.  14. juni samme år så skrev Tyskland under en intensjonsavtale om å bli partner.
De finske vognene inngår i en større modernisering av hjulgående pansrede kjøretøyer i det finske forsvaret, hvor de samtidig pusser opp eldre XA-180, som vil bli omdisponert til lavere prioriterte avdelinger.  For Latvia så er det en utvidelse av kjøretøysparken til å også omfattende hjulgående panser i 6×6-konfigurasjon, hvor de tidligere bare har hatt 4×4.


== Teknisk ==
CAVS har sekshjulsdrift og uavhengig fjæring, og har en lastekapasitet på 8,5 tonn.  I utviklingen er det lagt vekt på at kjøretøyene skal være enkle å vedlikeholde, og ha stor grad av felles teknologi mellom de forskjellige lands varianter.
Utgangspunktet er at kjøretøyet skal være modulært og kan leveres med forskjellige grader av bepansring og utstyr.  I tillegg til mannskapet på to eller tre så er det plass til opp til ti utrustede infanterister, avhengig av vognas utrustning ellers.


== Varianter ==
Foreløpig er det bare levert et lite antall i PPK-konfigurasjon, men Patria annonserte i begynnelsen av 2022 at de kan levere varianter som ambulanse, kommandovogn og ingeniørvognPatria har også integrert Nemo bombekastersystem i en variant av vogna, som gir den en kapasitet for indirekte ild med en rekkevidde på 10 km.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Produsentens produktside
Therius

Therius er en slekt av biller der de fleste, men ikke alle, artene har karakteristiske kamformede antenner. De fleste artene lever i eller ved ferskvann, men noen er landlevende og beiter på mikroskopiske sopper.


== Utseende ==
Middelsstore (5,5–6 millimeter) kamfølerbiller.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er for det meste utbredt i det sørlige Afrika inkludert Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==
Slekten blir noen ganger plassert i familien engbiller (Dascillidae).

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien kamfølerbiller, Ptilodactylidae Laporte de Castelnau, 1836
Underfamilien Anchytarsinae
Slekten Therius Guérin-Méneville, 1849
Therius fulvipes Guérin-Méneville, 1849
Therius jaspideus Fairmaire, 1878 - Kina
Therius luridipennis Guérin-Méneville, 1849
Therius nitidissimus (Pic, 1914)
Therius perrieri Pic, 1931
Therius suturalis Guérin-Méneville, 1849
Therius uniformis Pic, 1913


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Electribius

Electribius er en slekt av biller som trolig er beslektet med smellere (Elateridae). Slekten er kjent både fra nålevende og fossile arter.


== Utseende ==
Små til middelsstore (2,5–10 mm), avlange biller, oversiden hårete. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne. Antennene er nokså lange, 11-leddete og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, bredere enn langt. Dekkvingene har en dyp lengdefure nær sømmen (sømstripe). Beina er slanke, med 5-leddete føtter.


== Utbredelse i tid og rom ==
De nålevende artene lever i Mellom-Amerika. Fossile arter er kjent fra rav fra Mexico (Miocen) og også fra baltisk rav (eocen).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere (Elateroidea) (ev. ofam. Artematopodoidea)
Familien Artematopodidae
Underfamilien Electribiinae
Slekten Electribius Crowson, 1973 - fire nålevende arter fra Mellom-Amerika og seks fra rav
†Electribius balticus Hörnschemeyer, 1998
Electribius crowsoni Lawrence, 1995
†Electribius friederichi Hörnschemeyer, 1998
†Electribius gorskii Háva, 2015
Electribius llamae Gimmel & Bocakova, 2015
†Electribius oligocenicus Crowson, 1973
†Electribius palaeomexicanus Wu et al., 2015
†Electribius procerus Hörnschemeyer, 1998
Electribius relictus Arriaga-Varela & Escobar, 2014
Electribius similis Lawrence, 1995


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Electribius i Encyclopedia of Life 
(en) Electribius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Electribius hos Fossilworks 
(en) Electribius hos ITIS 
Electribius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Electribius crowsoni fra Delta interactive key - bilde
Euanoma

Euanoma er en slekt av biller med en ganske begrenset utbredelse. Disse billene er kjent fra Sør-, Mellom- og Øst-Europa og fra Lilleasia. Larvene, men ikke de voksne billene, har lysorganer og kan lyse i mørket (bioluminescens). Lite er kjent om biologien til disse billene, men larvene til Omalisum fontisbellaquei lever mellom løvstrø der de spiser tusenbein av slekten kuletusenbein (Glomeris spp.).


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, mørkbrunlige biller, kroppen er fint hårete. Hodet har små men sterkt utstående fasettøyne, antennene er 11-leddete, ganske lange og perlekjedeformede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, noe smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med 9-10 tydelige punktrekker, gjerne med lyse "skuldre". Beina er slanke.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, og i Lilleasia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Omalisidae Lacordaire, 1857
Slekten Euanoma Reitter, 1889
Euanoma argonauta Kazantsev, 2012
Euanoma caligo (Kazantsev, 2012)
Euanoma curvata Kundrata & Bocak, 2007
Euanoma elongata Pic, 1932
Euanoma flavangula Spåth, 1898
Euanoma ionica (Pic, 1901)
Euanoma kolchica Kazantsev, 2012
Euanoma marketae Kundrata & Bocak, 2007
Euanoma obscura (Pic, 1901)
Euanoma plonskii Kundrata, Sormova & Kakiopoulos, 2018
Euanoma reitteri (Pic, 1901)
Euanoma semitestacea (Pic, 1907)
Euanoma starcki Reitter, 1889
Euanoma subimpressa Pic, 1901
Euanoma svihlai Kundrata & Bocak, 2007
Euanoma trabzonensis Kundrata, Sormova & Kakiopoulos, 2018
Euanoma vavrai Kundrata, Sormova & Kakiopoulos, 2018
Euanoma wittmeri Kundrata, Sormova & Kakiopoulos, 2018


== Eksterne lenker ==
(en) Euanoma i Encyclopedia of Life 
(en) Euanoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Euanoma hos NCBI 
Euanoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Calochromus

Calochromus er en bille i underfamilien snuterødvinger i familiegruppen rødvinger. 


== Utseende ==
Hodet er noe snuteformet forlenget framover. Det er kort, men synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antenner har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, med en markert og noe oppstående sidekant. Alle føtter har fem ledd. På farge har de ulike kombinasjoner av rødt og svart.


== Levevis ==
Voksne (imago), finnes ofte i skogkanter og ikke sjeldent på blomster av skjermplanter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i varme områder av den Gamle verden.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien  rødvinger (Lycidae)
underfamilie snuterødvinger (Calochrominae)
Slekten Calochromus Guérin-Méneville, 1833
Underslekten Calochromus (i snever forstand)
Calochromus apicalis (Hope, 1831)
Calochromus conveniens Kleine, 1926
Calochromus costulatus Kleine, 1928
Calochromus darjeelingensis Bourgeois, 1883
Calochromus dimidiatus LeConte, 1875
Calochromus diversus Kleine, 1925
Calochromus fervens LeConte, 1881
Calochromus formosanus Nakane, 1969
Calochromus harauensis Motyka & Bocak, 2015
Calochromus impressipes Pic, 1913
Calochromus kaschmirensis Kleine, 1928
Calochromus kelantanensis Motyka & Bocak, 2015
Calochromus lamellatus Kleine, 1926
Calochromus macropalpis Kleine, 1926
Calochromus monticola Kleine, 1930
Calochromus nagaii Nakane, 1961
Calochromus nigroviitatus Pic, 1925
Calochromus orbatus Waterhouse, 1877
Calochromus pallidulus Kleine, 1926
Calochromus pallidus Pic, 1925
Calochromus perfacetus (Say, 1825)
Calochromus quadraticollis Bourgeois, 1889
Calochromus robusticollis Pic, 1942
Calochromus rubrovestitus Nakane & Ohabayashi, 1955
Calochromus ruficollis LeConte, 1875
Calochromus samuelsoni Ramsdale, 2007
Calochromus sangkangensis
Calochromus sanguinosus Kleine, 1950
Calochromus serraticornis Kleine, 1928
Calochromus shirozui Nakane, 1969
Calochromus singaporensis Pic, 1925
Calochromus slevini Van Dyke, 1918
Calochromus sororius Kleine, 1926
Calochromus subparallelus Pic, 1925
Calochromus sungkangensis Nakane, 1969
Calochromus testaceocinctus Pic, 1938
Calochromus thibetanus Pic, 1916
Calochromus triguttatus Kleine, 1928
Underslekten Escalonius Motyka & Bocak, 2018
Calochromus amabilis Lea, 1899


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. Side 11. (344 sider)  ISBN 8712166936
Lindroth, C.H. 1993. Våra skalbaggar och hur man kãnner igen dem (opptrykk av opprinnelig tre hefter (1942-1945. Bonnier forlag.) Fãltbiologerna. ca. 240 sider. ISBN 91-85094-722


== Eksterne lenker ==
(en) Calochromus i Encyclopedia of Life 
(en) Calochromus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Calochromus hos ITIS 
(en) Calochromus hos NCBI 
Calochromus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening
Hilário Moser

Hilário Moser, S.D.B. (død 2. desember 1931 i Rio dos Cedros i Santa Catarina i Brasil) er en brasiliansk ordensgeistlig og emeritert biskop av Tubarão.


== Liv og virke ==


=== Salesianer, prest ===
Den 31. januar 1949 avla han ordensløfter som salesianer. Han studerte filosofi på Det salesianske institutt for filosofi og pedagogikk i Lorena og teologi på Pis XIs teologiske institutt i São Paulo. Han ble presteviet 15. august 1958 i São Paulo. 
Hans spezialiserte seg og promoverte ved Salesianernes pavelige universitet. Innen sin orden virket han som dogmatikkprofessor, formator og rektor for Det teologiske institutt Pius XI i São Paulo. Dessuten var han provinsial for ordenen i dens provins São Paulo og rektor ved det internasjonale salesianske seminar i Roma.


=== Biskop ===
Den 17. august 1988 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop i erkebispedømmet Olinda og Recife. Han ble bispeviet til den apostoliske nuntius til Brasil, erkebiskop Carlo Furno, den 20. november samme år i São Paulo. Medkonsekrerende var erkebiskopen av Olinda og Recife, José Cardoso Sobrinho, O.Carm., og erkebiskopen av Mariana, Luciano Pedro Mendes de Almeida.


=== Biskop av Tubarão ===
Den 27. mai 1992ble han utnevnt til biskop av Tubarão. 
Pave Johannes Paul II innvilget den 15. juni 2004 hans førtidige tilbaketreden.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Kardinal Paolo Bertoli (1908-2001) *1952
Kardinal Carlo Furno (1921-2015) *1973
Biskop Hilário Moser S.D.B. (1931-2004) *1988


== Referanser ==
Fredrik Modin (ishockey)

Jan Fredrik «Freddy» Modin (født 8. oktober 1974) er en svensk tidligere profesjonell ishockeyspiller. Han spilte fjorten sesonger i National Hockey League (NHL) for klubbene Toronto Maple Leafs, Tampa Bay Lightning, Columbus Blue Jackets, Los Angeles Kings, Atlanta Thrashes og Calgary Flames. Han vant Stanley Cup med Tampa Bay Lightning i 2004.
Modin representerte det svenske landslaget (Tre Kronor) i fire VM-turneringer, én World Cup i ishockey (2004) og to OL-turneringer (2006 og 2010). Han vant VM-gull med Tre Kroner i 1998 og ble medlem av Triple Gold Club da han vant OL-gull i Torino i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Modin – Olympedia 
(en) Fredrik Modin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Fredrik Modin – National Hockey League (NHL) 
(en) Fredrik Modin – Eurohockey.com 
(en) Fredrik Modin – Hockeydb.com 
(en) Fredrik Modin – Hockey-Reference.com 
(en) Fredrik Modin – Legends of Hockey 
(en) Fredrik Modin – Eliteprospects.com
Elnestangen naturreservat

Elnestangen naturreservat i Asker kommune ble opprettet 15. januar 1988. Det ligger på Elnestangen mellom Håkavik og Sjøstrand.
Naturreservatet omfatter store deler av strandlinjen på Elnestangen, fordelt på tre adskilte områder. Formålet med fredningen er å verne en viktig lokalitet for forståelse av Oslofeltets fossilførende bergarter. Bergartslagene på østsiden av Elnestangen viser et langt sammenhengende lagprofil gjennom de eldste deler av mellomordovicium.


== Referanser ==
Nymphister

Nymphister er en slekt av stumpbiller. 


== Levevis ==
Artene lever sammen med hærmaur i slekten Eciton. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Costa Rica, Panama).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien maurstumpbiller, Haeteriinae Marseul, 1857 – ikke i Norge, bør trolig regnes til storstumpbillene. 111 alekter.
Slekten Nymphister Reichensperger, 1933
Nymphister kronaueri von Beeren & Tishechin, 2017
Nymphister monotonus (Reichensperger, 1938)
Nymphister rettenmeyeri Tishechin & Mercado Cárdenas, 2012
Nymphister simpliccimus Reichensperger, 1933


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
Antwiki - Nymphister [1]
(en) Nymphister i Encyclopedia of Life 
(en) Nymphister i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nymphister hos ITIS 
(en) Nymphister hos NCBI 
(en) Kategori:Nymphister – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Loris Francesco Capovilla

Loris Francesco Capovilla (født 14. oktober 1915 i Pontelongo i Veneto i Italia, død 26. mai 2016 i Bergamo) var en italiensk kardinal. 


== Biografi ==
Han var privatsekretær til pave Johannes XXIII. Capovilla ble den 26. juni 1967 utnevnt av pave Paul VI til erkebiskop av Chieti. Paven bispeviet ham personlig den 16. juli 1967; medkonsekratorer var biskopen av Cesena, Augusto Gianfranceschi, og kuriebiskopen Jacques-Paul Martin.
I 1971 blwe han prelat av Loreto.
Den 22. februar 2014 utnevnte pave Frans ham til kardinalprest med Santa Maria in Trastevere som tittelkirke. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Pave Paul VI (1897-1978) *1954
Erkebiskop Loris Francesco Capovilla (1937-2016) *1989


== Referanser ==
Liste over presidentene for Den sicilianske regionalforsamling

Presidenten for Den sicilianske regionalforsamling (italiensk: Presidente dell'Assemblea Regionale Siciliana) er leder for denne italienske regionens parlament.


== Referanser ==
Tinghusplassen

Tinghusplassen  er en plass i Midtbyen i Trondheim som ligger omkranset av Trondheim tinghus i øst, Fylkeshuset mot sør, Gjensidigegården mot vest og Trondheim Torg mot nord. Plassen fungerer som bakgård for nevnte bygg og benyttes til varelevering og parkeringsplasser med innkjøring fra Erling Skakkes gate via Danielsveita og Munkegata. Plassen er også inn- og utkjøring for parkeringhuset Torget P-hus under Trondheim Torg. Midt på plassen er det opparbeidet en mindre park.
Den fikk sitt navn etter tinghuset i 1970 og ble etablert mot slutten av 1960-tallet etter sanering av eldre tregårder og oppføring av blant andre Fylkeshuset i 1969. Tinghusplassen har to registrerte adresser, hvor nummer 1 er Smedgården tilhørende Trondheim Torg, hvor blant annet Centrum Bowling holder til. Nummer 3 er Gjensidigegården oppført for Gjensidige Forsikring i 1990–1992 etter tegninger av Narud Stokke Wiig og som i dag er en del av Trondheim Torg.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 546. ISBN 978-82-573-1762-1.
Fylkeshuset i Trondheim

Fylkeshuset i Trondheim er en kontorbygning i Midtbyen i Trondheim som inntil 31. desember 2017 rommet Sør-Trøndelag fylkeskommunes sentraladministrasjon. Etter at Trøndelag fylke ble opprettet den 1. januar 2018 rommer bygningen funksjoner for fylkesordføreren, mens sentraladministrasjonen er flyttet til Steinkjer. Bygget har hele tiden også vært benyttet i samlokalisering med store deler av Trondheim kommunes administrasjon.
Fylkeshuset ble oppført i 1969 etter tegninger av arkitekt Knut Bergersen. Bygget ble oppført på samme tomt som Ourengården (1903–1969), en murgård i jugendstil oppført etter tegninger av Gabriel Kielland. Bygningen strekker seg fra krysset Munkegata og Erling Skakkes gate vestover mot Danielsveita med bakgård mot Tinghusplassen. I nabobygget mot nord langs Munkegata ligger Trondheim tinghus.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 192. ISBN 978-82-573-1762-1. 


== Eksterne lenker ==
Wikioppføring «Fylkeshuset» hos Strinda historielag