jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mikkel Bødker

Mikkel Bødker (født 16. desember 1989) er en dansk profesjonell ishockeyspiller som spiller for klubben HC Lugano i sveitsiske National League (NL). Han har tidligere spilt for Arizona Coyotes, Colorado Avalanche, San Jose Sharks og Ottawa Senators i National Hockey League (NHL), San Antonio Rampage i farmerligaen American Hockey League (AHL), Frölunda HC i svenske Elitserien, og Lukko i finske SM-liiga. Han ble draftet av Phoenix Coyotes som nummer 8 i NHL Entry Draft 2008 og er dermed den høyest draftede dansken. Han er lillebror til ishockeyspilleren Mads Bødker.
Bødker har dessuten vært en av viktigste spillerne på det danske landslaget og representert landet i ni VM-turneringer. I 2016 representerte han Team Europe under World Cup i ishockey 2016. Etter et tidligere mislykket forsøk bidro han i 2021 til at Danmark for første gang kvalifiserte seg til Vinter-OL. Han representerte Danmark under Vinter-OL 2022 i Beijing.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikkel Bødker – Olympedia 
(en) Mikkel Bødker – National Hockey League (NHL) 
(en) Mikkel Bødker – Eurohockey.com 
(en) Mikkel Bødker – Hockeydb.com 
(en) Mikkel Bødker – Hockey-Reference.com 
(en) Mikkel Bødker – Legends of Hockey 
(en) Mikkel Bødker – Eliteprospects.com
Paroecister

Paroecister er en slekt av stumpbiller.


== Utseende ==


== Levevis ==
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i reirene/tuene deres. I alle fall én av artene er trolig knyttet til hærmaur.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien maurstumpbiller, Haeteriinae Marseul, 1857 – ikke i Norge, bør trolig regnes til storstumpbillene. 111 alekter.
Slekten Paroecister Reichensperger, 1923
Paroecister zikani Reichensperger, 1923


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Paroecister i Encyclopedia of Life 
(en) Paroecister i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paroecister hos ITIS
Grammopeplus

Grammopeplus er en slekt av stumpbiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore, bredt til avlangt ovale, ganske flate stumpbiller, gjerne mørke. Dekkvingene har tydelige punkstriper bare på sidene og dekker ikke hele bakkroppen.


== Levevis ==
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
Slekten Grammopeplus Bickhardt, 1911
Grammopeplus eichelbaumi (Bickhardt, 1911)
Grammopeplus sulcicollis (Lewis, 1897)


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Grammopeplus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Grammopeplus hos ITIS
Báljahašjohka

Báljahašjohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Reatkájohka og er en del av Tanavassdraget. Báljahašjohka er 12,0 kilometer lang. Den har utspring fra fjellet Gággančopma og renner mot sørvest til den løper sammen med Reatkájohka via den lille innsjøen Njárgajávri.


== Referanser ==
Eugrammicus

Eugrammicus er en slekt av stumpbiller.


== Utseende ==
En middelsstor, bred og kraftig, halvmatt, svart stumbille. Dekkvingene er matte på grunn av kraftig, nettmasket mikroskulptur og har skarpe, opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Histerini Gyllenhal, 1808
Slekten Eugrammicus Lewis, 1907
Eugrammicus didymostrius (Marseul, 1853)
Eugrammicus proximus (Lewis, 1906)


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Eugrammicus i Encyclopedia of Life 
(en) Eugrammicus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eugrammicus hos ITIS
Eurylister

Eurylister er en gruppe (slekt) av stumpbiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange og nokså flate, oftest blankt svarte stumpbiller. Kroppen er nokså jevnbred og temmelig flat. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Pronotum har gjerne skarpe lengdefurer på sidene. Dekkvingene er vanligvis noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen), med få men skarpe punktstriper. Beina er korte og kraftige.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Asia og Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
Slekten Eurylister Bickhardt, 1920


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Eurylister i Encyclopedia of Life 
(en) Eurylister i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eurylister hos Fauna Europaea 
(en) Eurylister hos ITIS
Axelinus

Axelinus er en gruppe av (slekt) av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, tettbygde, oftest svarte stumpbiller. Kroppen er gjerne rundet og litt hvelvet. Gruppen kan kjennes på at dekkvingenes midparti er slett uten punkstriper, ofte speilblankt.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien speilstumpbiller, Saprininae Banchard, 1845) – 600 arter i 54 slekter, mange knyttet til sanddyner
Slekten Axelinus Kryzhanovskij, 1976
Axelinus ghilarovi Kryzhanovskij, 1976


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Axelinus i Encyclopedia of Life 
(en) Axelinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Axelinus hos ITIS
Madanga

Madanga (Madanga ruficollis) er en monotypisk spurvefugl (Passeriformes) i erlefamilien (Motacillidae) og eneste art i slekten Madanga. Arten blir ofte plassert sammen med piplerker (Anthus) og er svært nært beslektet med disse, men trolig så basal og distinkt at det kan forsvares at den blir stående i sin egen slekt.


== Taksonomi ==
Madanga var lenge plassert i brillefuglfamilien (Zosteropidae). Nyere genetisk forskning viser imidlertid at arten ikke er spesielt nært beslektet med brillefuglene, men snarere inngår i erlefamilien. Der knytter Alström et al. (2015) arten til piplerker (Anthus), med basis i DNA-sekvensering. Clements et al. (2021) regner imidlertid arten som så distinkt og basal at den plasseres i sin egen slekt – Madanga.


== Biologi ==
Madanga blir omkring 13 cm lang. Kjønnene er like, men hunnen er betydelig mindre enn hannen. Fjærdrakten er olivengrønn på oversiden og grå på undersiden. Fuglen har også en stor karakteristisk lys kanelrødbrun strupeflekk og et lite hvitt parti like under nebbet. Øynene er nesten sorte og nebbet gråsort med noe blekere undernebb enn overnebb. De nedre ekstremitetene er blekbrune.Fuglene lever av insekter og andre virvelløse dyr, og beskrives å lete etter føden langs greiner og trestammer mye likt spettmeiser (Sittidae) og ofte i blanda flokker med andre arter. Svært lite er kjent om artens livshistorie, og ingenting er kjent om avlsbiologien.Madanga er stedbunden til Buru, der disse fuglene er utbredt på fjellene Kapalatmada og Mada vest og sentralt på øya, som inngår i Sør-Molukkene og tilhører Indonesia. Arten regnes som sterkt truet av utryddelse og har en populasjon som i 2001 ble estimert til 2 500–10 000 voksne forplantningsdyktige individer av BirdLife International. Trenden er imidlertid synkende.Habitatet består av montan skog i høyder omkring 820–1 750 moh, og hovedsakelig over 1 450 moh. Arten er sannsynligvis begrenset til små isolerte lommer med alfinskog (forkrøplet kratt- og buskskog) med sterk epifytisk (luftrøtter som fester til trær) vekst og forkrøplede trær. Det er ukjent om arten migrerer opp og ned fra høyden med årstidene, men det er lite sannsynlig.


== Inndeling ==
Inndelingen og underartenes utbredelse følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Motacillidae, erlefamilien
Dendronanthus, skogerle, monotypisk
Motacilla, erler, 13 arter
Madanga, madanga, monotypisk
M. ruficollis, madanga (monotypisk)
Anthus, piplerker, 42 arter
Tmetothylacus, gullpiplerke, monotypisk
Hemimacronyx, sitronpiplerker, 2 arter
Macronyx, savannepiplerker, 7 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) madanga i Global Biodiversity Information Facility 
(no) madanga hos Artsdatabanken 
(en) madanga hos ITIS 
(en) madanga hos NCBI 
(en) Kategori:Anthus ruficollis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anthus ruficollis – detaljert informasjon på Wikispecies
Ånnaboda

Ånnaboda er et friluftsområde i Kilsbergen utenfor Örebro i Sverige. Her har man Svealands største sporsystem for langrenn, og Ånnaboda er også mål for langrennet "Wadköpingsloppet".
På sommeren er plassen brukt til bad og skogaktiviteter og en del store konkurranser i orientering og multisport. Første helgen i juni arrangeres "Classic Motor Festival" for veteranbilentusiaster.
Her finnes også et 240 ha stort naturreservat med dramatiske fjellformasjoner, gammel barskog, myrer og elver. Rundt Ånnabodasjön er det badplasser og strender. Bergslagsleden går gjennom naturreservatet. 


== Historiske bilder ==

		
		
		


== Referanser ==
Kilsbergstorp, s. 67-68. Närkes Skogskarlars Klubb 1992.
Om naturreservatet Länsstyrelsen Örebro län
Ånnaboda naturreservat


== Litteratur ==
Allan Wetterholm, "Moshyttan, Järnboås s:n. Beskrivning av hyttplatsen, datering av hyttan, produktionsbetingelser och innehavare." Från bergsdlag och bondebygd 44 (1993).


== Eksterne lenker ==
Informasjon om naturreservatet Ånnaboda på Örebro kommunes hjemmeside
(en) Ånnaboda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phililumpia

Phililumpia  er en slekt av fjærvinger.


== Utseende ==
Bittesmå, smale, gulbrune fjærvinger. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, betydelig lengre enn bredt.


== Levevis ==
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Dvergfjærvinger, Nanosellini – omfatter de aller minste artene, små og slankbygde
Slekten Phililumpia Hall, 1999Phililumpia werneri Hall, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phililumpia i Global Biodiversity Information Facility 
Phililumpia – detaljert informasjon på Wikispecies
Scydosella

Scydosella  er en slekt av fjærvinger. Slekten omfatter bare én art, som er den minste billearten som hittil er kjent.


== Utseende ==
En knøttliten (0,32-0,35 millimeter), smal fjærvinge. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, litt lengre enn bredt. Arten er det minste ikke-parasittiske insekt som hittil er beskrevet.


== Levevis ==
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Nicaragua og Colombia.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Dvergfjærvinger, Nanosellini – omfatter de aller minste artene, små og slankbygde
Slekten Scydosella Hall, 1999Scydosella musawaensis Hall, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scydosella i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Scydosella hos NCBI 
(en) Kategori:Scydosella – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scydosella – detaljert informasjon på Wikispecies
Iloptila

Iloptila er en slekt av bittesmå biller som hører til familien fjærvinger (Ptiliidae). 


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Ptiliini
Slekten Iloptila Darby, 2021Iloptila modica Darby, 2021


== Referanser ==


== Kilder ==
Hall, W.E. 1995. Ptiliidae, Featherwing beetles i Tree of life. [2]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Blå dag

Blå dag er et musikkalbum av bandet Hellbillies, gitt ut 10. september 2021. Albumet består av 9 låter (countryrock), og sunnhordalendingen Tom Roger Aadland har sammen med Arne Moslåtten og Finn Tokvam hatt hovedansvaret for tekstene. Studioalbumet fikk terningkast 4 av VG.
Scydoselloides

Scydoselloides  er en slekt av fjærvinger.


== Utseende ==
En knøttliten, smal fjærvinge. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, litt lengre enn bredt.


== Levevis ==
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Costa Rica.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Dvergfjærvinger, Nanosellini – omfatter de aller minste artene, små og slankbygde
Slekten Scydoselloides Hall, 1999Scydoselloides alajuelaensis Hall, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scydoselloides i Global Biodiversity Information Facility 
Scydoselloides – detaljert informasjon på Wikispecies
Tasmangarica

Tasmangarica  er en slekt av fjærvinger.


== Utseende ==
En knøttliten, smal fjærvinge. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, litt lengre enn bredt.


== Levevis ==
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Tasmania.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien fjærvinger, Ptiliidae Heer, 1843
Underfamilien fjærvinger, Ptiliinae
Stammen Dvergfjærvinger, Nanosellini – omfatter de aller minste artene, små og slankbygde
Slekten Tasmangarica Hall, 1999Tasmangarica chisholmi Hall, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Tasmangarica [1]
(en) Tasmangarica i Global Biodiversity Information Facility 
Tasmangarica – detaljert informasjon på Wikispecies
Paragyrtodes

Paragyrtodes er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 2 millimeter), bredt ovale, fint hårete, halvblankt brunlige mycelbiller. Oversiden er fint og tett punktert, dekkvingene med kraftige punktrader. Dekkvingene har tverrstripet mikroskulptur. Sidekantene av pronotum og dekkvinger danner en kontinuerlig kurve.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige Australia inkludert Tasmania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien Camiarinae
Stammen Agyrtodini
Slekten Paragyrtodes Szymczakowski, 1966Paragyrtodes candens Szymczakowski, 1966
Paragyrtodes modestus Szymczakowski, 1966
Paragyrtodes percalceatus Szymczakowski, 1966


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Paragyrtodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paragyrtodes hos NCBI 
Paragyrtodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Kilsbergen

Kilsbergen, på grensa mellom landskapen Närke, Värmland og Västmanland i Sverige er, for å bruke et geologisk begrep, en forkastning. 
Fjellkammen strekker seg mellon Nora i nordøst og Svartå i sydväst, cirka 50 km. Bredden er cirka 10–15 km. 


== Geologi ==
Kilsbergen ble skapt i forbindelse med en periode av fjellkjededanninger i Europa for cirka 250 miljoner år siden. Sterke spenninger og forkastningssprekker i jordskorpen påvirket også urberget. Langs sprekkene kunne markyten forskyves sånn at et "naturlig" trappetrinn oppsto, en forkastning altså. Dette gjør at Kilsbergen høyer seg over Närkeslätten og er en vattendeler mellom øst og vest.
Tidligare var det mye jernhåndtering i Kilsbergen, men i dag er all bergshåndtering nedlagd.
"Tomasbodahöjden", 298 meter over havet, er Kilsbergens høyeste punkt. Andre utsiktsplasser er Ullavi klint og Rusakulan. Garphyttans nationalpark, en av Sveriges førsta nasjonalparker, finnes her. I tillegg går Bergslagsleden her. I naturreservatet Lövbrickan finnes strandvaller av klappersten.
Ånnaboda og Storstenshöjden er Örebros vintersportsenter.Det finnes to skytefelt i området. Det ene er Villingsbergs og blir forvaltet av Fortifikationsverket og brukes av Försvarsmakten, det andre er Bofors, og disponeres av AB Bofors.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Greta Adrian: Kilsbergen berättar. Tryckcentralen Örebro 1969
Carl Anders Lindstén: Den blånande siluetten i väster - om sällsamma sevärdheter i Kilsbergen. Örebro stadsarkiv 1994
Carl Anders Lindstén: Sevärt i södra Kilsbergen, 2:a uppl. Kilsbergsfrämjandet 2009
Lena Hellström: De blå bergen - liv och drömmar i Kilsbergen Himlajorden 1999.
Micronemadus

Micronemadus er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.


== Utseende ==
Små, rødbrunlige mycelbiller, litt dråpeformede, langbeinte. Oversiden er fint hårete. Antennene er 11-leddete, utvidet mot spissen, det åttende leddet er kortere, men ikke smalere enn de andre.
Pronotum er stort og rundet, dekker gjerne hodet sett ovenfra, bakhjørnene litt tilbaketrukne. Beina er forholdsvis lange og tynne.


== Levevis ==
Disse billene kan finnes i gamle fuglereir i hule trær.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Anemadini
Understammen Nemadina
Slekten Micronemadus Jeannel, 1936
Micronemadus pusillimus (Kraatz, 1877)
Micronemadus ruzickai Perreau, 2004
Micronemadus sondaicus Schilthuizen & Perreau, 2018


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of lifeSilfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Micronemadus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Micronemadus hos NCBI 
Micronemadus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mesocatops

Mesocatops er en slekt av biller som særlig finnes knyttet til åtsler. Det er bare kjent én art.


== Utseende ==
Små, avlange mycelbiller.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Artene lever i Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae Kirby, 1837
Stammen Cholevini
Understammen Catopina
Slekten Mesocatops Szymczakowski, 1961
Mesocatops himalayanus Perreau, 1992
Mesocatops imitator (Schweiger, 1956)
Mesocatops japonicus (Jeannel, 1936)
Mesocatops latitarsis Szymczakowski, 1961
Mesocatops retroflexus Szymczakowski & Plath, 1976
Mesocatops tonkinensis Perreau, 2002
Mesocatops ussuriensis Růžička, 1992


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Mesocatops i Global Biodiversity Information Facility 
Mesocatops – detaljert informasjon på Wikispecies
Spelaites

Spelaites er slekt av mycelbiller som lever i huler.


== Utseende ==
Små, blanke, noe maurlignende, brunrøde mycelbiller. De har et utseende typisk for insekter som lever i huler, med lange og tynne antenner og bein, reduserte eller helt manglende øyne.


== Levevis ==
Arten lever i huler.


== Utbredelse ==
Arten forekommer i hulesystemer i Kroatia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Leptodirini Lacordaire, 1854- ca. 185 slekter, maurlignende
Understammen Leptodirina
Slekten Spelaites Apfelbeck, 1907Spelaites grabowskii Apfelbeck, 1907


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
Bilder av arten
(en) Spelaites i Global Biodiversity Information Facility
Amplexella

Amplexella er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.


== Utseende ==
Små  (2-4 millimeter), halvmatte, mørkbrunlige mycelbiller, kroppsformen nærmest dråpeformet med lange bein. Antennene er litt kølleformede og 11-leddete. De fem ytterste leddene danner en avlang klubbe, men det åttende leddet er mye mindre enn de andre og er vanligvis forkortet til en liten skive. Hodet er oftest kraftig innskåret bak fasettøynene, med en smal hals, men dette kan være vanskelig å se da billene gjerne trekker hodet inn under brystskjoldet. Hannen har utvidete føtter på forbeina.


== Levevis ==
Artene kan finnes på små åtsler, mellom råtnende plantemateriale og av og til i musereir.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Venezuela).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Ptomaphagini
Slekten Amplexella Gnaspini, 1996
Amplexella dimorpha Gnaspini, 1996
Amplexella similis Gnaspini, 1996


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Amplexella i Global Biodiversity Information Facility
Wenche Westberg

Wenche Karen Westberg (født 1975 i Halden) er en norsk politiker (Sp). I oktober 2021 ble hun utnevnt til statssekretær i Landbruks- og matdepartementet for statsråd Sandra Borch. Fra 2012 til 2021 var hun politisk rådgiver i Senterpartiets stortingsgruppe.Westberg er utdannet innenfor naturvitenskapelig fag ved NMBU, samt bedriftsøkonomi Høgskolen i Østfold.


== Referanser ==