Dominique François Joseph Mamberti

Dominique François Joseph Mamberti (født 7. mars 1952 i Marrakesh i Marokko) er en fransk geistlig tilknyttet det pavelige diplomati, og kardinal med opppgaver i Vatikanet. Mamberti betraktes som en ekspert på Latinamerika, De forente nasjoner, Afrika, Midtøsten og islam.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Dominique Mamberti er den eneste sønn til en embetsmann fra landsbyen Vico på det sørlige Korsika, og en mor fra Territoire de Belfort. På 1960-tallet bodde han med familien i Belfort. Prestestudiene begynte han i ungdommen på  Korsika.
Han tok utdannelse innen politiske studier og offentlig rett. 


=== Prest ===
Dominique Mamberti ble etter studier i katolsk teologi og filosofi presteviet av biskop Jean-Charles Thomas den 20. september 1981 for bispedømmet Ajaccio. Den 1. mars 1986 trådte han inn i Den hellige stols diplomatiske tjeneste, og ble postert til de pavelige representasjoner i Algerie, Chile, Libanon og ved FN i New York; og så Vatikanet i Statssekreteriatets seksjon for relasjoner med statene.


=== Titulærerkebiskop, nuntius ===
Den 18. mai 2002 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Sudan og til apostolisk delegat i Somalia, og til titulærerkebiskop av Sagona. Han ble bispeviet av kardinalstatssekretær Angelo Sodano den 3. juli samme år; medkonsekratorer var sekretæren for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, erkebiskop Robert Sarah, og biskopen av Ajaccio, André Lacrampe, .d.P. Den 19. februar 2004 ble erkebiskop Dominique Mamberti dessuten apostolisk nuntius til Eritrea, men ble samtidig løst fra tilsynet med kirken i Somalia.


=== «Pavestolens utenriksminister» ===
Pave Benedikt XVI utnevnte ham 15. september 2006 til etterfølger etter Giovanni Lajolo som sekretær for relasjonen til statene. I dette embedet som «Vatikanets utenriksminister» ble han bekreftet av pave Frans den 31. august 2013.På et møte i september 2009 mellom den kosoviske utenriksminister Skënder Hyseni og Mamberti, sa erkebiskop Mamberti at Den hellige stol fulgte nøye med på utviklingen i og rundt Kosovo, og han uttrykte sin vilje til å fortsette og intensivere gjensidig kommunikasjon. Etter et møte i november 2009 mellom den serbiske presidenten Boris Tadić og pave Benedikt XVI, sa Tadić at Vatikanet støttet Serbias integrering og medlemskap i EU og suvereniteten og bevaringen av landets territorielle integritet.I september 2007 fikk Mamberti tilrettelagt for det første offisielle besøk fra et arabisk statsoverhode, Sudans president Omar el-Bashir og pave Benedikt. Besøket fant sted i pavens sommerresidens i Castel Gandolfo. Kort tid etter denne banebrytende begivenheten møtte kongen av Saudi-Arabia paven. Dette markerte begynnelsen på en ny periode med katolsk-muslimske relasjoner.
I juni 2010 besøkte Mamberti Cuba og var der i flere dager, i anledning av 75-årsdagen for opprettelse av diplomatiske forbindelser mellom Pavestolen og Cuba. Han deltok der blant annet på en konferanse om Kirkens sosiallære. Han møtte president Raúl Castro, og uttalte etterpå at de bilaterale relasjoner er «hjertelige, vedvarende og stadig sterkere». I regjeringens note het det at «(erkebiskop) Mambertis besøk også reflekterte en gunstig utvikling av relasjonene mellom staten og den katolske kirke på Cuba».I en tale til FN i september 2011 oppfordret erkebiskop Mamberti til «modige beslutninger» henimot en tostatsløsning i Det hellige land, etter at palestinske ledere hadde bedt om fullt medlemskap for den palestinske stat i De forente nasjoner. Erkebiskop Dominique Mamberti sa ikke eksplisitt om Vatikanet støttet palestinernes initiativ. Han sa at Pavestolen betraktet palestinernes forslag «i lys av bestrebelsene for å finne en definitiv løsning» på Israel-Palestina-spørsmålet – om en FN-resolusjon i 1947 forestilte seg som en to-statsdannelse. «Én av dem er allerede blitt opprettet, mens den andre ennå ikke er blitt etablert», selv om det siden da er forløpt 64 år. Den hellige stol er overbevist om at hvis vi ønsker fra, er det nødvendig å fatte modige beslutninger», sa han.I en annen tale tidlig i oktober 2012 tale Mamberti til FN-forsamlingen om «Justering eller løsning av internasjonale tvister eller situasjoner med fredelige midler». I sin franskspråklige tale beklaget han et «tap av tro på verdien av dialog, og fristelsen til å favorisere 'a priori' en av sidene i regionale og nasjonale konflikter,» og sa at dette truer «respekten for FNs juridiske mekanismer.» Erkebiskop Mamberti refererte spesifikt til situasjoner i Midtøsten, spesielt i Syria der borgerkrig herjet: «En løsning er umulig dersom den ikke respekterer reglene i internasjonal og humanitær rett, eller faller utenfor mekanismene etablert i FN-pakten,» uttalte han. «Alle interesserte parter bør ikke bare legge til rette for FNs og Den arabiske ligas spesialutsendingers oppdrag, men også sikre humanitær bistand til de lidende. Det internasjonale samfunn må forene sine anstrengelser slik at alle sider erstatter våpenkappløp med forhandlinger, akkurat som det må insistere på effektiv respekt for religionsfrihet, menneskerettigheter og alle grunnleggende friheter.»Den 16. januar 2013 ga Mamberti et intervju til Vatikanradioen om den katolske kirkes autonomi og religionsfrihet. Han forsvarte retten til en samvittighetsklausul for kristne arbeidsgivere som nektet visse tjenester til homoseksuelle. Han motsatte seg økende sekularisme.I juli 2014, vedrørende situasjonen på Gaza, sendte Mamberti et formelt notat til alle ambassadører som var akkrediterte til Den hellige stol, og gjorde dem oppmerksom på appeller fra pave Frans for kristne i Irak og andre steder i Midtøsten. Mamberti sa at Den hellige stol var dypt bekymret over de kristnes lidelser i regionen. «Kristne samfunn lider urettmessig, de lever i frykt, og mange kristne har blitt tvunget til å emigrere», sa han.


=== Signatura apostolica ===
Den 8. november 2014 utnevnte pave Frans ham til prefekt for Signatura apostolica.  Mamberti etterfulgte da kardinal Raymond Leo  Burke.


=== Kardinal ===
I konsistoriet den 14. februar 2015 kreerte pave Frans ham til kardinaldiakon med tittelkirken Santo Spirito in Sassia.I anledning av et møte Comitato Papa Pacelli, en komité som beskjeftiget seg med pave Pius XIIs virke, erklærte kardinal Mamberti i mars 2017 at «Pacelli-pavens sanne ansikt» er et ganske annet enn «det som vil utbre en svart legende om ham».


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
Kardinal Antonio Samorè (1905-1983) *1950
Kardinal Angelo Sodano (1927-2022) *1978
Kardinal Dominique François Joseph Mamberti*' (1952- ) *2002 


== Referanser ==