jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jean de Béthencourt

Jean de Béthencourt (fransk uttale: ​[ʒɑ̃ də betɑ̃kuːʁ]) (1362–1425) var en fransk oppdager som i 1402 ledet en ekspedisjon til Kanariøyene, og landet først på nordsiden av Lanzarote. Fra denne posisjonen erobret han  øyene  Fuerteventura (1405) og El Hierro for kongeriket Castillia. Béthencourt fikk da tittelen Konge av Kanariøyene, men han anerkjente kong Henry III av Castilla, som hadde gitt bistand under erobringen, som sin overherre.


== Bakgrunn ==
Kanariøyene var tydeligvis kjent for kartagerne i Cadiz allerede på romertiden. Den romerske forfatteren Plinius den eldre kalte dem "De heldige øyer". Den genovanesiske sjømannen Lancelotto Malocello er kreditert for gjenoppdagelsen av Kanariøyene i 1312. I 1339, tegnet Angelino Dulcert det første kartet av Kanariøyene, og satte navnet på en av øyene til  "Lanzarote".I 1404 og 1405 ble Bethencourt beseiret av urbefolkningen på øya Gran Canaria (kanariere) i to slag ved Arguineguin på sørsiden av øya. Han gav da urbefolkningen tittelen "Gran" (stort folkeslag) for å forklare grunnen til at han tapte disse slagene. Han døde i 1422, og ble begravet i kirken Grainville-la-Teinturiere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historien til Kanariøyene
(in Spanish) EFEMÉRIDES DE LA NACIÓN CANARIA: UNA HISTORIA RESUMIDA DE CANARIAS
Nikita Haikin

Nikita Iljitsj Haikin (hebraisk: ניקיטה חייקין, russisk: Никита Ильич Хайкин; født 11. juli 1995) er en russisk-israelsk fotballspiller som fra den 31. desember 2022 er klubbløs.  
Haikin ble signert som andrekeeper bak kaptein Ricardo Friedrich for Bodø/Glimt i 2019. Foran 2020-sesongen var han også tiltenkt rollen som andrekeeper bak Joshua Smits, men i løpet av sesongen kjempet han seg frem til å bli et førstevalg. Han ble kåret til banens beste spiller i 1-2 seieren borte mot Strømsgodset da Bodø/Glimt sikret sitt første seriegull i historien. 


== Klubbfotball ==
Haikin var en del av Chelseas ungdomsakademi frem til han ble frigitt i September 2013, da han blant annet prøvespilte for Reading.Haikin debuterte på profesjonelt nivå i den israelske toppserien for Bnei Yehuda Tel Aviv den 25. februar 2017, i en kamp mot Maccabi Tel Aviv.
Oppdatert 15. oktober 2021


== Meritter ==


=== Klubb ===
Bnei YehudaIsraelsk cup (1): 2016-17Bodø/GlimtSeriemester Eliteserien: 2020, 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikita Haikin – Transfermarkt 
(en) Nikita Haikin – WorldFootball.net 
(en) Nikita Haikin – Soccerway 
(en) Nikita Haikin – FBref 
Nikita Khaykins profil på glimt.no
James Mafuta

James Mafuta (født 11. januar 1965) er en zambisk judoka.
Han representerte Zambia under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Mafuta – Olympics.com 
(en) James Mafuta – Olympedia 
(en) James Mafuta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James Mafuta – Commonwealth Games Federation 
(en) James Mafuta – JudoInside
Christian Nkamgang

Christian Nkamgang (født 27. oktober 1965) er en kamerunsk judoka.
Han representerte Kamerun under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Nkamgang – Olympedia 
(en) Christian Nkamgang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Djibril Sall

Djibril Sall (født 6. april 1961) er en senegalesisk judoka.
Han representerte Senegal under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Djibril Sall – Olympedia 
(en) Djibril Sall – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Yeung Luen Lin

Yeung Luen Lin (født 8. februar 1956) er en hongkongkinesisk judoka.
Han representerte Hongkong under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yeung Luen Lin – Olympedia 
(en) Yeung Luen Lin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ronny Sanabria

Ronny Sanabria (født 12. april 1964 i San José) er en costaricansk judoka.
Han representerte Costa Rica under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronny Sanabria – Olympedia 
(en) Ronny Sanabria – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Anders Hellqvist

Anders Hellqvist (født 5. desember 1963) er en svensk judoka.
Han representerte Sverige under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Hellqvist – Olympedia 
(en) Anders Hellqvist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anders Hellqvist – Sveriges olympiske komité
Michel Estephan

Michel Estephan (født 15. mars 1959) er en libanesisk judoka.
Han representerte Libanon under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 18 i ekstra lettvekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michel Estephan – Olympedia 
(en) Michel Estephan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Gabriel Veron

Gabriel Veron Fonseca de Souza (født 3. september 2002) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben Porto.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gabriel Veron – UEFA 
(fr) Gabriel Veron – LÉquipe 
(en) Gabriel Veron – Transfermarkt 
(en) Gabriel Veron – WorldFootball.net 
(en) Gabriel Veron – Soccerbase.com 
(en) Gabriel Veron – FootballDatabase.eu 
(en) Gabriel Veron – Soccerway 
(en) Gabriel Veron – PlaymakerStats.com 
(en) Gabriel Veron – FBref
San Lorenzo fuori le Mura

San Lorenzo fuori le Mura er en tidlig basilika i Roma, en av de syv valfartskyrkene. Basilikaen er en patriarkalbasilika og står i rang nest etter de fire hovedbasilikaene (basilicae maiores) i Roma: Lateranbasilikaen, Peterskirken, San Paolo fuori le Mura og Santa Maria Maggiore. Basilikaen er dedisert til den hellige Laurentius. Tilnavnet fuori le Mura angir at basilikaen ligger utenfor bymurene.
Basilikaen ble bombeskadet i 1943.


== Bilder ==


== Litteratur ==
The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches (engelsk). Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3. 
Antonio Muñoz: La Basilica di S.Lorenzo fuori le mura, Roma 1944
Richard Krautheimer, Wolfgang Frankl: S. Lorenzo fuori le mura, in Richard Krautheimer: Corpus basilicarum christianarum Romae, Band 2, Città del Vaticano 1962, s. 1–144.
Daniela Mondini: S. Lorenzo fuori le Mura in Rom. Der Bau und seine liturgische Ausstattung im 13. Jahrhundert, i Georges-Bloch-Jahrbuch des Kunstgeschichtlichen Seminars der Universität Zürich 2, 1995, s. 12–29.
Simonetta Sperra: La viabilità tardoantica e medievale dalla porta Tiburtina a San Lorenzo fuori le mura. Una nota, I: Bullettino della Commissione Archeologica Comunale di Roma, Band 99 (1998), s. 125–144.
Simonetta Ciranna: Spolia e caratteristiche del reimpiego nella Basilica di San Lorenzo fuori le Mura a Roma, Roma 2000, ISBN 88-86599-41-2.


== Eksterne lenker ==
(en) San Lorenzo fuori le mura (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sophie Thalbitzer

Sophie Dorothea Thalbitzer (født Zinn den 14. april 1774 i København, død 27. desember 1851) var en dansk forfatterinne. Hennes memoarer Grandmamas Bekiendelser, nedskrevet i 1808 og trykt i 1906, er en kulturhistorisk kilde til hvordan et kvinneliv i det velstående borgerskap i overgangen mellom 1700- og 1800-tallet artet seg i Danmark. Av stor kildeverdi er også hennes beretning om bombardementet av København i 1807.


== Referanser ==
Quartiere Tiburtino

Quartiere Tiburtino er Romas sjette quartiere og har betegningen Q. VI. Navnet Tiburtino kommer av Via Tiburtina. Quartiere Tiburtino ble offisielt approbert i 1921.


== Kirker ==
San Lorenzo fuori le mura
Santa Maria Immacolata e San Giovanni Berchmans
Santa Maria Consolatrice
San Tommaso Moro
Divina Sapienza
Santa Maria della Misericordia al Verano


== Annet ==
Cimitero del Verano
Città universitaria
Villa Gordiani
Villa Mercede
Porta Tiburtina


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere VI - Tiburtino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sørsamisk kulturpris

Sørsamisk kulturpris er en utmerkelse som ble oppretta av Nord-Trøndelag fylkeskommune og delt ut første gang i 2017. Prisen deles ut av Saemien Sijte i samarbeid med Gïelem nastedh, Gïeleaernie og Aajege, og går til personer som har hatt stor betydning for sørsamisk kultur.


== Prisvinnere ==
2017 – Arvid Jåma
2018 – Sverre Fjellheim
2019 – Jonhild Joma, Evald Stenfjell og Jonar Thomasson
2020 – ikke utdelt
2021 – Bierna Bientie og Cecilia Persson
2022 – Maja Dunfjeld


== Referanser ==
Quartiere Pinciano

Quartiere Pinciano er Romas tredje quartiere og har betegnelsen Q. III. Den ligger nord i byen. Navnet Pinciano kommer av Via Pinciana. Quartiere Pinciano ble offisielt approbert i 1921.


== Kirker ==
Madonna dell'Arco Oscuro
Sacro Cuore Immacolato di Maria
Sant'Eugenio
Santa Maria Immacolata a Villa Borghese
Santa Maria della Pace ai Parioli
Santa Teresa d'Avila
Santa Teresa del Bambin Gesù in Panfilo


== Annet ==
Via Flaminia
Porta del Popolo
Porta Pinciana
Den aurelianske mur
Bioparco
Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato
Villa Borghese:
Galleria Borghese
Galleria Nazionale d’Arte Moderna
Museo Canonica
Museo civico di zoologia
Museo nazionale etrusco di Villa Giulia


== Bilder ==


== Referanser ==


== Litterarur ==
Giorgio Carpaneto e altri: I quartieri di Roma, Roma, Newton Compton Editori, 1997, ISBN 978-88-8183-639-0.
Alberto Manodori: QUARTIERE III. PINCIANO, i I Rioni e i Quartieri di Roma, vol. 6, Roma, Newton Compton Editori, 1991.
Carlo Pietrangeli: Insegne e stemmi dei rioni di Roma, in Capitolium. Rassegna di attività municipali, anno XXVIII, nº 6, Roma, Tumminelli - Istituto Romano di Arti Grafiche, 1953.
Claudio Rendina e Donatella Paradisi: Le strade di Roma, vol. 1, Roma, Newton Compton Editori, 2004, ISBN 88-541-0208-3.
Claudio Rendina: I quartieri di Roma, vol. 1ææ, Roma, Newton Compton Editori, 2006, ISBN 978-88-541-0594-2.


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere III - Pinciano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sebastian Henriksen

Sebastian H. Henriksen (født 29. desember 1997) er en norsk politiker (H), idrettsleder, styremedlem, modell og foredragsholder. Han ble valgt inn i Tromsø Kommunestyre ved lokalvalget i 2015 og har en rekke styreverv innen nordnorsk idrett, kultur og næringsliv. I 2020 ble han valgt som gruppeleder for Tromsø Høyre.  Henriksen har utdannelse innen økonomi og markedsføring og driver sitt eget konsulentselskap. I 2019 ble han valgt inn i styret til Norges Idrettsforbund og som styreleder i Norges arktiske studentsamskipnad. Henriksen mottok i 2015 prisen for årets ildsjel.


== Referanser ==
Matheus Fernandes Siqueira

Matheus Fernandes Siqueira (født 30. juni  1998) er en brasiliansk fotballspiller som fra 29. juni 2021 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Matheus Fernandes Siqueira – LÉquipe 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – Transfermarkt 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – WorldFootball.net 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – Soccerbase.com 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – FootballDatabase.eu 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – Soccerway 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – PlaymakerStats.com 
(en) Matheus Fernandes Siqueira – FBref 
(es) Matheus Fernandes Siqueira – as.com
Peter Sebastian Szilvay

Peter Sebastian Szilvay (født 24. februar 1971 i Oslo) er en norsk dirigent og bratsjist.
I 1996 hadde Szilvay sin ilddåp som dirigent med KORK, som avslutning på diplomstudiet ved Norges musikkhøgskole. Han var dirigentstipendiat hos Stavanger Symfoniorkester i perioden 1998–2000 og vant den norske dirigentkonkurransen ”Årets dirigent” i 1999. Samme år inviterte Mariss Jansons ham inn som sin assistent. Szilvay har hentet erfaring fra arbeid med en rekke orkestre. Szilvay dirigerte Manger Musikklag til seier i europamesterskapet for brassband i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
peterszilvay.com hjemmeside
Otto Rank

Otto Rank (1884–1939) var en østerriksk psykoanalytiker, forfatter og lærer. 
Rank ble født i Wien og var en av Sigmund Freuds nærmeste kollegaer i 20 år som en produktiv skribent om psykoanalytiske temaer, redaktør for to analytiske tidsskrifter, adminstrerende direktør for Freuds forlag og en kreativ teoretiker og terapeut. I 1926 dro Rank fra Wien og til Paris for så å resten av livet sitt ha en ledende  karriere som foreleser, forfatter og terapeut i Frankrike og USA.


== Ranks viktigste publikasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ottorank.com
Otte Holgersen Rosenkrantz

Otte Holgersen Rosenkrantz til Boller (– død 6. oktober 1525) var en riksråd med store gods i Norge. 


== Arving ==
Han var sønn av det danske riksrådsmedlemmet Holger Eriksen Rosenkrantz (d. 1496) og Margrethe Bosdatter Flemming (d. 1491). Moren var eneste barn av den norske riksrådsmedlemmet Bo Flemming til Næsøen (i Asker) og fru Sigrid Erlandsdatter til Losne (i Sogn). Otte Rosenkrantz ble herved arving til gods i Norge, på Færøyene og på Shetlandsøyene. Især etter at mormorens søster, fru Inger Erlandsdatter – enke etter riksråd Arild Kane – døde, oppstod arvestridigheter med forskjellige norske og svenske ætter.


== Riksråd ==
I 1508 var han i Norge i den unge prins Christian (II)'s følge. I 1514 var han høvedsmann på Akershus. Fra 1517 var han lensherre på Tørning i Sønderjylland, og da Christian II i 1519 manglet penger, lånte han ham store summer. Ved opprøret i 1523 kom Rosenkrantz derfor i en farlig posisjon, men den nye konge Frederik I anerkjente gjelden og Rosenkrantz sluttet seg til ham. Han ble deretter opptatt i riksrådet og ble forlent med Aalholm slott og avga samtidig Tørning. Ved Frederik Is kroning i 1524 ble Rosenkrantz slått til ridder. 
Samme år var det på tale å gjøre Rosenkrantz til lensmann på Akershus samt forlene ham med Helgeland (Nordlandene), hvor størstedelen av hans arv lå. Hans konkurrent og politiske rival Vincens Lunge fikk det dog avverget.


== Pest ==
Etter i 1525 å ha deltatt i kampen mot Søren Norby, reiste Rosenkrantz til Lübeck for å delta i en store familiefest. Her ble han og hans brandenborgske kone, Margrethe Gans, smittet med pest. Hun døde derav den 29. september, og han få dager etter den 6. oktober. De etterlot seg seks barn, hvorav sønnene Holger (1517–1575), Erik (1519-1575) og Jørgen (1523–1596) senere skulle komme til å innta betydelige stillinger.Otte Rosenkrantz' og Margrethe Gans' lik med gravsten ble flyttet fra Lübeck domkirke til Uth ved Horsens av sønnen Holger. Barnebarnet Holger Rosenkrantz den lærde (1574-1642) flyttet sidenhen lik og gravsten til Hornslet kirke nordøst for Aarhus.


== Referanser ==
James Gourlay

James Gourlay (født 1956) er en britisk tubaist og dirigent.Gourlay er dirigent for River City Brass, men har også samarbeidet med en rekke andre profane brassband; Brass Band Berner Oberland, Manger Musikklag, Stavanger Brass Band, Brass Band Treize Etoiles, Grimethorpe Colliery Band, Fodens Band, Desford Colliery Brass Band, Brighouse & Rastrick Band og Fairey Band.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Gourlay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Gourlay på MusicBrainz 
(en) James Gourlay på Songkick
John Zorn

John Zorn (født 2. september 1953 i New York City, USA) avant-garde-saksofonist og -komponist med deltagelse på en stor mengde utgivelser på både konvensjonelle plateselskaper og sitt eget plateselskap for eksperimentell musikk, Tzadik. Han spiller flere instrumenter, og er i tillegg komponist og plateprodusent. Blant hans kjente prosjekter som bandleder, er metalprosjektene Naked City og Painkiller. De senere år, har han konsentrert seg om øst-asiatisk, særlig tradisjonell, japansk musikk. Han har også bidratt som plateprodusent for japanske artister som driver med støymusikk og lydkunst.


== Virke ==
Zorn er kjent for original improvisasjon som saksofonist. Som komponist, står han bak verker for klassiske musikere, jazzgrupper, kammerorkester, strykekvartetter og metal/grindcore-band. Han har samarbeidet med Slayers trommeslager Dave Lombardo og Mike Patton fra Faith No More. Zorn ble på 1980-tallet kjent for sine bearbeidelser av verk av Ennio Morricone.


== Innsats for eksperimentell musikk og avant garde ==
Zorn driver både en klubb i New York – The Stone – og et plateselskap – Tzadik – til fremme for eksperimentell og avant garde musikk.
Han skrev på 1970-tallet såkalte «game pieces», musikkstykker som la til rette for samspill mellom improvisasjonsmusikere.
Han har lagd et repertoar av det han kaller «radikal jødisk musikk» for jazzbandet Masada. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Zorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Zorn på Internet Movie Database 
(no) John Zorn hos Sceneweb 
(sv) John Zorn i Svensk Filmdatabas 
(da) John Zorn på Filmdatabasen 
(da) John Zorn på Scope 
(fr) John Zorn på Allociné 
(en) John Zorn på AllMovie 
(en) John Zorn hos The Movie Database 
(en) John Zorn på Apple Music 
(en) John Zorn på Discogs 
(en) John Zorn på Discogs 
(en) John Zorn på MusicBrainz 
(en) John Zorn på Encyclopaedia Metallum 
(en) John Zorn på Spotify 
(en) John Zorn på Songkick 
(en) John Zorn på Last.fm 
(en) John Zorn på AllMusic 
(en) John Zorn på Myspace
PKP Pecheneg maskingevær

PKP Pecheneg (Pulemjot Kalasjnikova Pekhotny "Pecheneg", russisk: Печенег) er et russisk maskingevær kamret for 7.62 x 54mmR. Det er en ytterligere utvikling og endring av det gamle PK maskingevær. Det skal være mer nøyaktig enn alle sine forgjengere på grunn av det tyngre, ikke-flyttbare, luftavkjølte løp med radial kjøling og et håndtak som fjerner dis-effekten fra varme gasser og holder løpet kjølig, noe som gjør våpenet mer pålitelig. Stålunderstellet omslutter løpet, og rekker opp til munningen på samme måte som på Lewis maskingevær, og gir god luftkjøling. Våpenet er i stand til å ha et kikkertsikte eller andre sikter fast montert, noe som øker nøyaktigheten og gir større effektiv rekkevidde.
I henhold til produsenten kan PKP Pecheneg avfyre 600 skudd i hurtige ildgivingsscenarier uten å skade løpet. Ved gjennomføring av en langvarig ildstrid, kan geværet skyte opp til 10.000 skudd per time uten å forringe egenskaper eller redusere levetiden på løpet. Levetiden av løpet er anslått til 25.000-30.000 skudd.
GRAU indeks av PKP Pecheneg er 6P41 eller 6P41N (PKP Pecheneg-N) når den har monteringsskinne for nattsikte. Maskingeværet er i dag i bruk av russiske  Spetsnaz og andre våpengrener i et betydelig antall. Selv om det ble utviklet hovedsakelig for infanteribruk, det har også blitt montert på flere lette kjøretøyer.


== Navn ==
PKP Pecheneg er oppkalt etter en krigerstamme av tyrkisk opprinnelse - Petsjeneger, som levde i et steppeområde i Sør-Russland og Ukraina.


== Varianter ==

PKP Pecheneg – PKP Pecheneg med 7.62 x 54mmR er en ytterligere modernisering av PK maskingevær. Det har blitt vedtatt innkjøpt for de russiske væpnede styrker, russiske innenriksdepartementet og andre militære avdelinger rundt om i verden.
PKP Pecheneg-N – PKP Pecheneg-N er lik PKP Pecheneg, men har monteringsskinne for nattsikter.
PKP Pecheneg-SP – Pecheneg-SP er en forbedret variant av PKP Pecheneg, og GRAU-indeksen er 6P69. Det har i hovedsak to versjoner; en-standard versjon og en spesialstyrke-versjon. Titan er brukt i konstruksjonen. Det ble også rapportert at den nå har en Picatinnyskinne for montering av 1P89-3 optisk sikte og andre optiske sikter, teleskopisk foldbar kolbe og på anmodning fra de russiske militære brukere, et ekstra taktisk håndtak for bekvemmelighet når du trykker på utløseren.
Pecheneg Bullpup – Pecheneg Bullpup er en bullpup konvertering av PKP Pecheneg utviklet av Degtyarevfabrikken.


== Se også ==

PK maskingevær


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
7.62 mm "Petcheneg" Machine Gun – Design Bureau Nettstedet
[1] Produsent nettstedet
Moderne Skytevåpen
warfare.ru – 7.62 Pecheneg maskingevær
Pecheneg Bullpup
"Pecheneg" Kalashnikov infanteri maskingevær
Tannimplantat

Et tannimplantat er en type erstatning for en tapt tann som består av en titanskrue som skrus inn i kjevebenet for å erstatte roten som mangler. Vanligvis festes det så en krone eller bro til skruen. Grunnen til at titan brukes er at det har mulighet til å gro fast i benet, et fenomen som kalles osseointegrasjon.


== Se også ==
Avtagbar tannprotese


== Referanser ==
Avtagbar tannprotese

En avtakbar tannprotese er en type tannprotese som kan brukes av en delvis tannløs pasient som ønsker nye tenner, enten for funksjonelle eller estetiske grunner, og som ikke har mulighet for en bro (en fast partiell protese) av ulike grunner, som for eksempel mangel på andre tenner som kan fungere som støtte til en bro eller økonomiske årsaker.
Protesetypen kalles avtagbare partielle proteser fordi pasienter selv kan ta protesen ut og sette den inn igjen når det er nødvendig uten profesjonell hjelp. Til motsetning kan en fast protese bare fjernes hos en tannlege.
 


== Se også ==
Tannimplantat
Bro
River City Brass

River City Brass Band er et profesjonelt brassband med base i Pennsylvania, USA.River City Brass har samarbeidet mye med den skotske tubaisten og dirigenten James Gourlay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) River City Brass på Discogs 
(en) River City Brass på MusicBrainz 
(en) River City Brass på Songkick
Liste over norske restauranter i Michelinguiden

Liste over norske restauranter i Michelinguiden viser restauranter i Norge som er eller har vært nevnt i Michelinguiden.
Norge var en del av den engelskspråklige delen Michelin Hotels and restaurants – Main cities of Europe, men er siden 2014 i en egen Nordisk Guide. Fra 2015 kan også andre spisesteder enn hovedstedene i Norden få stjerne.24. februar 2016 fikk Maaemo tre stjerner i guiden.
Re-Naa i Stavanger ble i 2016 første restaurant utenfor Oslo til å få stjerne i Guide Michelin.
I 2012 fikk Maaemo to stjerner i guiden, det andre norske spisestedet som fikk to, det første var Bagatelle. Spisestedet Feinschmecker mistet sin ene stjerne etter 19 år. Blant norske spisesteder som tidligere har hatt én stjerne i Michelinguiden er  Annen Etage Continental, D’Artagnan, Le Canard, Restaurant Oscarsgate (alle i Oslo) og Haga Restaurant (i Bærum).


== Referanser ==
Fountain City Brass

Fountain City Brass Band er et brassband med base i Kansas City, USA.Korpset har vunnet en rekke brassbandmesterskap; flere av dem i samarbeid med den australske dirigenten David King.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fountain City Brass Band
Brass Band of Battle Creek

Brass Band of Battle Creek er et profesjonelt brassband med base i Battle Creek, Michigan, USA.Brass Band of Battle Creek har samarbeidet med dirigenter som Howard Snell, fremragende instrumentalister som Wycliffe Gordon og dyktige solister som Steven Mead og Richard Illman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brass Band of Battle Creek
Mandalskameratene i 2003

Sesongen 2003 var Mandalskameratenes andre sesong i 1. divisjon. Etter at sesongen var slutt havnet MK på en 7.-plass.


== Tabell ==


== Seriekamper ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon 2003


== Cupkamper ==
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 2003


== Statistikk ==


=== Målskårere ===


=== Kort i serien ===


==== Gule kort ====
Leif Gunnar Smerud (5)
Håvard Kenneth Olsen Karlsen (4)
Tor Olve Fagnastøl (3)
Tore Hansen (3)
Inge Nilsen (3)
Øyvind Pedersen (3)
Roger Rasmussen (3)
Pål Kristian Økland (3)
Atle Roar Håland (2)
Eivind Karlsbakk (2)
Stein Ove Abrahamsen (1)
Henrik Nyhus (1)


==== Røde kort ====
Tor Olve Fagnastøl (2)
Håvard Kenneth Olsen Karlsen (1)


=== Kort i cupen ===


==== Gule kort ====
Bjørn Arild Hovstøl (1)
Leif Gunnar Smerud (1)
Pål Kristian Økland (1)


=== Tilskuertall ===


== Mandalskameratene 2 ==
Reservelaget til Mandalskameratene spiller i 2003 i 4. divisjon. 


== Spillere ==


=== Spillerstallen 2003 ===


== Se også ==
Mandalskameratene
1. divisjon 2003


== Eksterne lenker ==
Termin på altomfotball.no
Termin på fotball.no