jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mycobacterium bovis

Mycobacterium bovis (M. bovis) er en langsomtvoksende (16- til 20-timers generasjonstid) aerob bakterie og forårsaker tuberkulose hos storfe (kjent som bovint TB). Det er relatert til Mycobacterium tuberculosis, bakterien som forårsaker tuberkulose hos mennesker. M. bovis kan hoppe artsbarrieren og forårsake tuberkuloselignende infeksjon hos mennesker og andre pattedyr. [2]
Galbites

Galbites er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 13-18 millimeter), avlange, fløyelsaktig svarte råtevedbiller, gjerne med gule tegninger. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, korte, kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, bredere enn langt, noe knudrete med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, kan ha opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Oseania (Malaysia, Filippinene, Japan, Kina, Taiwan, Ny-Guinea, Australia).


== Systematisk inndeling ==
Navnet Galbites ble brukt av Blanchard allerede i 1845 som en benevnelse på gruppen i dag kjent som Galbitini. Dette blir ikke regnet som et eldre homonym fordi det ikke var publisert som et slektsnavn.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Galbitini Muona, 1991
Slekten Galbites Fleutiaux, 1918
Galbites albiventris (Chevrolat, 1856)
Galbites australiae (Lea, 1919)
Galbites borealis Hisamatsu, 1980
Galbites chevrolati Fleutiaux, 1923
Galbites chrysocoma (Hope, 1845)
Galbites fulva (Fleutiaux, 1923)
Galbites funebris (Chevrolat, 1856)
Galbites loriai (Fleutiaux, 1896)
Galbites marmoratus (Guérin-Méneville, 1830)
Galbites niger (Fleutiaux, 1897)
Galbites nigrita Muona, 1991
Galbites niveopictus (Bonvouloir, 1875)
Galbites sauteri Muona, 1991
Galbites tomentosa (Montrouzier, 1855)
Galbites tuberculata (Redtenbacher, 1868)
Galbites wallacei (Perroud & Montrouzier, 1864)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Galbites [1] Besøkt 10.2. 2020
Bilde av Galbites chrysocoma
Bilde av Galbites loriai
Bilde av Galbites niveopicta
(en) Galbites i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Galbites hos NCBI 
Galbites – detaljert informasjon på Wikispecies
Acolhua

Acolhua (nahuatl Ācōlhuah) var et nahuafolk i Mexicodalen; deres rike bir kalt Acolhuacán. Acolhuaene inngikk etter 1482 en allianse med to andre stammer, med mexicaene (det vil si aztekerne) og tepanekerne, og det er dette som tradisjonalt kalles Aztekerriket.


== Geografi ==
Acualcans politiske og økonomiske sentrum var Tetzcoco (Texcoco) som er i dagens meksikanske forbundsstat México. Den var på østre bredd av den salte tidligere Texcocosjøen. Også byen Zultepec med maksimalt 5.000 innbyggere, i grenseområdet mot Tlaxcala var av betydning. Riket strakk seg også inn i det som i dag er delstaten Hidalgo i nordøst.


== Historie ==
Ifølge arbeider skrevet av Ixtlilxóchitl (på 1600-tallet) kan acolhuaenes historie følges fra 1200-tallet av. Først var  Tenayocan (Tenayuca) hovedstaden. Herskeren Nopaltzin (regj. 1202–1236) var gift med en toltekisk prinsesse. Hans sønn Tlotzin (regj. 1236–1272) beskrives so en god statsmann som lot bygge mange vanningssystemer (kanaler, demninger). Hans barnebarn Catlenihco endret hovedstaden til Tetzcoco. Hans etterfølgere utvidet herskapsområdet, me ca 1420 hom Acolhuacán under tepanekernes dominans, skjønt endte blodig i 1428. Tapanekerne måtte underkaste seg, og sammen med aztekerne fannet Tetzcoco den aztekiske trippelalliansen.


== Personer ==
Alcolhuas mest berømte konge var Nezahualcoyotl, den såkalte «dikterkongen» av Tetzcoco, som – etter foreldrenes død (1418) – kom på tronen i ung alder, ikke klarte å holde seg ved makten for den tepanekiske overmakt, og tok tilflukt i 1428 i Tenochtitlán. Han skom sterkt tilbake, og døde i  1472. Også sønnen Nezahualpilli (regj. 1473–1515) er alment kjent.


== Litteratur ==
Nigel Davies: The Toltec Heritage: From the Fall of Tula to the Rise of Tenochtitlan. Civilization of the American Indian Series 153. Norman: University of Oklahoma Press, 1980; ISBN 0-8061-1505-X
Michael E. Smith: The Aztlan Migrations of Nahuatl Chronicles: Myth or History? (PDF; 3,3 MB). Ethnohistory 31 (3), 1984, s. 153–186.
Valborg Erichsen

Valborg Erichsen Lynner (født 4. august 1891 i Gjerpen, død 1967) var en norsk forfatter, litteraturhistoriker og lærer.


== Familie ==
Valborg Erichsen Lynner var datter av biskop Johan Willoch Erichsen (1842-1916) og Helga Marie Margrethe Boeck (1847-1927). Hun ble 30. juni 1925 i Bergen med rektor Ferdinand Gustav Lynner.


== Liv og virke ==
Etter fullført examen artium fra Hambros skole i Bergen i 1910 avla Valborg Erichsen språklig-historisk embedseksamen i 1915 (cand.philol.) og pedagogisk eksamen i 1916. I årene 1916-1925 var hun lærer ved Vestheim pikeskole, med to avbrudd i forbindelse med utenlandsopphold. Hun fratrådte stillingen da hun ble gift. I perioden 1925-1931 arbeidet hun som timelærer ved forskjellige skoler i Bergen, blant annet Lindstrøms skole og Pihls skole. Etter den såkalte Valborg Lynner-saken ble hun i 1931 fast ansatt som lektor ved Pihls skole i Bergen, en kommunal høyere skole. Denne stillingen innehadde hun til hun gikk av men pensjon.I 1914 utga hun småskriftet Jonas Lie som journalist. Hun ble i 1919 belønnet med Hartvig Lassens gullmedalje for sitt arbeid om Henrik Wergeland og Henrich Steffens; Henrik Wergeland i hans forhold til Henrich Steffens. I 1922 vant hun tidsskriftet Eddas pris på kr. 3000 for et arbeid om Søren Kierkegaard. Hun hadde deretter et studieopphold i Italia, og studerte dessuten engelsk romantisk poesi.
Erichsen var ellers en produktiv artikkelforfatter, med litterære arbeider om blant andre Bjørnstjerne Bjørnson, Henrik Ibsen, William Shakespeare og Gerhard Gran. Som litteraturhistoriker var hun idéhistorisk orientert.


==== Valborg Lynner-saken ====
Hun var sentral i den såkalte Valborg Lynner-saken, da hun i 1929 ble forbigått av departementet da hun søkte stilling i den offentlige skole, til tross for at hun var innstilt av skolens forstanderskap og utvilsomt var den best kvalifiserte søkeren. Avlsgaet ble begrunnet med at hun var lektorfrue, og dermed forsørget. Hun ble i 1931 ansatt som lektor i kommunal høyere skole. Dette ble betraktet som et tap, ettersom en slik fremstående forskaerkapasitet skulle undervise ved en skole uten examen artium.


== Bibliografi ==
1914: Jonas Lie som journalist, småskrift fra det Litteraturhistoriske seminar.
1920: Henrik Wergeland i hans forhold til Henrich Steffens, Aschehoug


== Stipender og utenlandsopphold ==
1919: Hartvig Lassens gullmedalje
1920: Gustav Bruuns Legat
1923: Studiereise til Italia etter å ha vunnet tidsskriftet Eddas pris på kr. 5000.


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 66. ISBN 8257900109. 
Vestheim pikeskole. Vestheim pikeskole. 1932. 
Studentene fra 1910. Oslo. 1935. s. 224.
Erik Hadland Torjusen

Erik Hadland Torjusen (født 17. september 1855 i Egersund, død 1. april 1935 samme sted) var en norsk telegrafist, fotograf og politiker for Venstre.Etter utdanning ved Egersunds borgerskole blei Torjusen tilsatt som kontorist ved Egersund Fayancefabrik. I 1875 tok han telegrafisteksamen i Stavanger og tjenestegjorde deretter i Nordland. Fra 1878 hadde han tjeneste i Tønsberg, og i 1880 flytta han over til hjembyen Egersund. I 1896 tok han tilleggsutdanning ved kabelskolen i København, og i 1900 gjorde han studier i Paris. Han var konstituert og seinere tilsatt som telegrafbestyrer i Egersund fra 1900 til 1925. I 1880 oppretta han det første fotoatelier i Egersund og dreiv dette til 1906. Han hadde også en liten gård på Eigerøya.Torjusen var medlem av bystyret i Egersund fra 1892 til 1907 og ordfører fra 1899 til 1907. Han hadde også flere andre kommunale verv. Han var medstifter av Egersunds Telefonselskap i 1901 og driftsleder der fram til 1924. Han hadde verv i Egersunds Skog- og Træplantningsselskab i over 40 år. Han var med å stifte Dalane Folkemuseum. Han var også aktiv i det lokale sangerlivet.I fire valgperioder, fra 1910 til 1921, var han vararepresentant til Stortinget fra Dalene krets i Stavanger amt. Han møtte ei kort tid i 1915 og i lengre perioder i 1918 og 1921.Torjusen blei tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Hadland Torjusen hos Norsk senter for forskningsdata
Bjørn H. Klevmark

Bjørn Henning Klevmark (født 16. september 1926 – død 11. februar 2011) var professor i urologi ved Rikshospitalet, og ledet avdeling for urologi fra 1985 til 1996. Klevmark var en viktig pådriver for at avdelingen ble spesialisert innen nevrourologi og avansert urologisk andrologi. Han ble æresmedlem i Norsk urologisk forening i 1995


== Referanser ==
John Hovda

John Hovda (født 1. november 1866 på Fogn i Finnøy, død 22. januar 1922 på Utgarden ved Kopervik) var en norsk skolemann og politiker for Venstre.Hovda tok eksamen ved Kristiansands seminar i 1888 og var først lærer i folkeskolen i Hjelmeland. Fra 1898 var han tilsatt i amtsskolen. Fra 1907 til sin død var han styrer ved amtsskolen på Utgarden. Han var aktiv i indremisjonen og i ungdoms- og mållag.Hovda var vararepresentant til Stortinget fra Karmsund krets i Stavanger amt fra 1916 til 1918. Han møtte noen uker i 1917.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) John Hovda hos Norsk senter for forskningsdata
Bluestep Bank

Bluestep Bank AB (publ), Filial Oslo er en filial av Bluestep AB (publ) og har konsesjon fra den svenske Finansinspektionen.  Filialen åpnet sine dører i 2010, har nå omtrent 200 ansatte, og tilbyr banktjenester til personmarkedet. 
Banken har som hovedfokus å tilby økonomiske løsninger for kunder som ellers ikke kan få boliglån eller refinansiert sine lån i de tradisjonelle bankene. Dette medfører vanligvis en noe høyere rente på lån, gitt den ekstra risikoen banken da tar. Siden banken ble etablert har den vært markedsleder innen sin sektor som spesialistlångiver.Banken ble i 2017 kjøpt av private equity-selskapet EQT hvor den inngår i EQT VII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tomorrow (sang)

«Tomorrow» er en sang av det australske rockebandet Silverchair. Det var gruppens første singel, utgitt i 1994, og utgitt i 1995 på albumet Frogstomp. Den nådde nummer 1 på topplisten i Australia, USA, New Zealand og Canada.


== Referanser ==
Dictyeucnemis

Dictyeucnemis er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 10 millimeter), avlang, svart råtevedbille. Oversiden er kledt med ganske korte, oppstående hår. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, tynne og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er avrundet firkantet, noe bredere enn langt, med knapt tilbaketrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia (Western Australia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Echthrogasterini Cobos, 1964
Slekten Dictyeucnemis Lea, 1919
Dictyeucnemis mirus Lea, 1919


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Dictyeucnemis Besøkt 10.2. 2020
(en) Dictyeucnemis i Global Biodiversity Information Facility
Pure Massacre

«Pure Massacre» er en sang av det australske rockebandet Silverchair. Det var gruppens andre singel, utgitt i 1995 på albumet Frogstomp. Den nådde nummer 2 på topplisten i Australia og New Zealand.


== Referanser ==
Israel’s Son

«Israel's Son» er en sang av det australske rockebandet Silverchair. Det var gruppens tredje singel, utgitt i 1995 på albumet Frogstomp. Den nådde nummer 11 i den australske topprankingen, nummer 12 i New Zealand og nummer 39 i USA.


== Referanser ==
Shade

«Shade» er en sang av det australske rockebandet Silverchair. Det var gruppens fjerde singel, utgitt i 1995 på albumet Frogstomp. Den nådde nummer 28 i den australske topprankingen, nummer 29 i Canada og nummer 47 i New Zealand.


== Referanser ==
Findaway

«Findaway» er en sang av det australske rockebandet Silverchair. Det var gruppens femte singel, utgitt i 1995 på albumet Frogstomp. Det var den siste singelen som ble utgitt fra albumet.


== Referanser ==
Morbid (band)

Morbid var et svensk black metal/death metal-band, stiftet av Per Yngve Ohlin i 1985. Bandet het først Scapegoat, men endret navn til Morbid i 1986.


== Medlemmer ==
Seneste medlemmerDr. Schitz (Jens Näsström) – bassist (1986–1988)
Drutten (Lars-Göran Petrov) – trommeslager (1987–1988)
Napoleon Pukes (Ulf Andreas Cederlund) – gitarist (1987–1988)
Zoran Jovanovic – gitarist (1988)
Johan Scarisbrick – vokalist (1988)Tidligere medlemmerSlator – bassist (1985–1986)
Sandro Cajander – trommeslager (1985–1986)
Gehenna (John Hagström) – gitarist (1985–1988)
Dead (Per Yngve Ohlin) – vokalist (1985–1988; død 1991)
Klacke (Marcus Klack) – gitarist (1986–1987)
TG (Torbjörn Gräslund) – gitarist (1987)


== Diskografi ==
DemoRehearsal 07/08/1987 (1987)
Rehearsaldemo (1987)
December Moon (1987)
Last Supper (1988)KonsertalbumLive in Stockholm (2000)EPDeath Execution III (2003)
Ancient Morbidity (2010)SamlealbumDeath Execution (1995)
Year of the Goat (2011)


== Eksterne lenker ==
Morbid på Encyclopaedia Metallum
Valnesfjord IL

Valnesfjord Idrettslag (VIL) ble stiftet den 12.november i 1923. Idrettslaget holder til i Valnesfjord som ligger i Fauske kommune i Nordland fylke. Valnesfjord Idrettslag har til dagsdato (2019) rundt 460 aktive medlemmer.
Idrettslaget består av idretter i alle aldersgrupper, bl.a. fotball, håndball og langrenn. 
Valnesfjord Idrettslag holder årlig forskjellige arrangementer. Bl.a. Valnesfjord Rundt på ski er et årlig arrangement der alle kan delta å gå i skiløypen oppe ved Valnesfjord Helsesportssenter.
På høsten arrangeres det en fotballturnering kalt VIL Cup for miniputt på Valnesfjord Kunstgressbane.
Håndballen spilles i Valhall Arena, den nye hallen ved Valnesfjord Skole.
Bernt Østerkløft, som var den første deltakeren i vinter-OL fra Nordland, representerte Valnesfjord IL. Han ble nummer seks i kombinert i OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen.


== Referanser ==
Galbimorpha

Galbimorpha er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blankt brunlige råtevedbiller, gjerne med gule tegninger. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, korte, det innerste leddet forstørret. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, bredere enn langt, noe knudrete med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, kan ha opphøyde lengderibber. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Oseania (India, Laos, Borneo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Galbitini Muona, 1991
Slekten Galbimorpha Fleutiaux, 1920
Galbimorpha agastoceroides (Fleutiaux, 1896) - India, Laos
Galbimorpha curta Muona, 1991 - Laos
Galbimorpha ferruginea Fleutiaux, 1920 - Laos
Galbimorpha muiri Fleutiaux, 1930 - Borneo
Galbimorpha quadricollis Fleutiaux, 1947 - Laos


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Galbimorpha i Global Biodiversity Information Facility 
Galbimorpha – detaljert informasjon på Wikispecies
Temnus

Temnus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørkt brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, sylindriske. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, betydelig bredere enn langt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede brystskjoldet. De har fine lengdestriper og er forøvrig tett punkterte. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra Vietnam, Sumatra og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Temnus Fleutiaux, 1920
Temnus alius (Fleutiaux, 1912)
Temnus differens (Fleutiaux, 1896)
Temnus sumatrensis (Fleutiaux, 1896)


== Eksterne lenker ==
(en) Temnus i Global Biodiversity Information Facility
Baryus

Baryus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
En liten (5 millimeter), avlang, rødbrun råtevedbille. Oversiden er utydelig hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, korte og perlekjede-formede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, lengre enn bredt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet, rundede i spissen. De har fine lengdestriper. Beina er temmelig korte, lysere enn kroppen.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Baryus Fleutiaux, 1921
Baryus meridionalis Fleutiaux, 1921


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Submesogenus

Submesogenus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Avlange, sylindriske råtevedbiller. Oversiden er utydelig hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er ganske små. Antennene er 11-leddete, korte og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, lengre enn bredt, med uttrukne bakhjørner, tett og kraftig punktert, med en midfure som ikke når for- og bakkantene. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som brystskjoldet, rundede i spissen. De har fine lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika (Kongo, Kamerun).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Mesogenini Muona, 1993
Slekten Submesogenus Fleutiaux, 1921
Submesogenus africanus (Fleutiaux, 1899)
Submesogenus conradti (Fleutiaux, 1912)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Tlaxcaltec

Tlaxcaltec eller tlaxcalan er et indianerfolk av nahuaavstamning i Mexico som utgjorde og bebodde den førcolumbianske byen og staten Tlaxcala. Det er fortsatt både en by og en delstat med samme navn i Mexico.


== Historie ==


=== Før Columbus ===
Tlaxcaltekerne var opprinnelig et konglomerat av tre distinkte etniske grupper som talte nahuatl, otomi og pinome. Etterhvert ble de nahuatltalende de dominerende.Til tross for tidlige forsøk fra mexicaerne ble tlaxcaltekerne aldri erobret av den aztekiske trippelalliansen. Aztekerne lot dem bevare sin uavhengighet slik at de kunne kjempe mot dem i de rituelt begrunnede xochiyaoyatl (blomsterkrigene) som pågikk for å kunne opprettholde tilgangen på fanger til bruk ved menneskeofringene.


=== Etter Columbus ===
Da Hernan Cortes og hans spanske conquistadorer beseiret aztekerne i slaget ved Otumba (1520) og ved erobringen av Tenochtitlán (1521) var tlaxcalanerne en viktig alliert kraft. De hjalp blant annet Cortes' styrker med å innta Valle de México (Mexicodalen).
Innen tlaxcalanerne og conquistadorene allierte seg med hverandre så utkjempet også de et slag mot hverandre. Conquistadoren Bernal Díaz del Castillo, som kjempet ved Cortes' side, beskriver i sitt verk Historia verdadera de la conquista de la Nueva España at det var en overraskende tøff strid og at spanjonene formodentlig ikke hadde overlevd dersom ikke Xicotencatl I og Maxixcatl hadde overbevist deres leder Xicotencatl II om å i stedet alliere seg med de nyankomne fremmede mot aztekerne.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bernat Díaz del Castillo: The Conquest of New Spain. (Penguin Books, 1963). ISBN 0-14-044123-9.
Felix Hinz: „Hispanisierung“ in Neu-Spanien 1519–1568. Transformation kollektiver Identitäten von Mexica, Tlaxkalteken und Spaniern. Hamburg 2005.
Choptank (folk)

Choptank, eller choptank-folket, var en amerikansk indianerstamme som levde i Maryland, på den østlige delen av Delmarvahalvøya. 
Folket snakket språket algonkin  og hadde sin egen kultur, men de var kulturelt og språklig beslektet med nanticoke-stammen, som holdt til sør for choptank-folket. Choptank-folket hadde gode relasjoner med de engelske kolonistene og de ble etter hvert, som følge av giftemål, assimilert med storsamfunnet. I likhet med mange andre indianerstammer er choptankene som folk betraktet som utdødd, men etterkommere finnes.
Den amerikanske marinen hadde en taubåt med navnet «Choptank», som var i drift 1918 til 1946, og var oppkalt etter folket.


== Referanser ==
Zuñi

Zuñifolket er et av de indianske pueblofolk i USA, som især bor i Zuni Pueblo og det omkringliggende område i New Mexico.  Zuni Pueblo ligger ved Zunielven, en sideelv til Little Colorado River vest i New Mexico. Zuñiene holder til 55 km sør for Gallup i New Mexico. 
Zunispråket er et isolert språk som ikke påviselig er beslektet med andre indianske språk.Zuniene har formentlig bodd som landbruksfolk i samme område siden 2000 til 1000 år f.Kr., og har muligens vært relatert til den arkeologiske mogollónkulturen.Zuniene er kjent for sitt håndverk: flettede kurver, sølvsmedarbeider, vevde tekstiler; og også for sine religiøse tradisjoner som de søker å holde hemmelige for utenforstående. I 2000 var det 10.228 medlemmer av zunistammen.43 % av indianerstammen lever under fattigdomsgrensen i USA, men mange i indianerstammen regner ikke den lave inntekten og livsstilen sin som fattig.


== Referanser ==