jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vegard Solheim

Vegard Solheim (født 10. august 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for FK Haugesund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vegard Solheim – Transfermarkt 
(en) Vegard Solheim – Soccerbase.com 
(en) Vegard Solheim – Soccerway 
(no) Vegard Solheim – Norges Fotballforbund
Thoraxister

Thoraxister er en slekt av stumpbiller. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Exosternini Bickhardt, 1914
Slekten Thoraxister Desbordes, 1922
Thoraxister severini (Lewis, 1894)


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Thoraxister i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Thoraxister hos ITIS
Seitzister

Seitzister er en slekt av stumpbiller.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er beskrevet fra Vietnam.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Histerini Gyllenhal, 1808
Slekten Seitzister Cooman, 1948
Seitzister bavianus Cooman, 1948


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Seitzister i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Seitzister hos ITIS
Megagnathos

Megagnathos er en gruppe (slekt) av stumpbiller.


== Utseende ==
En ganske stor (10-11 millimeter), avlang stumpbille med kraftige, krumme kjever. Pronotum er avrundet firkantet med skarpt framskytende forhjørner og skarpt avsatt siderand. Dekkvingene dekker det meste av bakkroppen bortsett fra de to bakerste leddene, og har fire fullstendige punkrstriper.


== Utbredelse ==
Slekten er beskrevet fra Laos og er også kjent fra Myanmar og Thailand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae
Underfamilien storstumpbiller, Histerinae Gyllenhal, 1808 - 144 slekter
Stammen Platysomatini Bickhardt, 1914
Slekten Megagnathos Penati & Zhang, 2009Megagnathos lagardei Vienna & Ratto, 2015
Megagnathos penatii Vienna & Ratto, 2015
Megagnathos terrificus Penati & Zhang, 2009


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
Bilde av Megagnathos lagardei
(en) Megagnathos i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megagnathos hos ITIS
Parahypocaccus

Parahypocaccus er en slekt av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Afrika (Zimbabwe).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien stumpbiller (Histeroidea)
Familien stumpbiller, Histeridae Gyllenhal, 1808
Underfamilien speilstumpbiller, Saprininae Banchard, 1845)
Slekten Parahypocaccus Vienna, 1995
Parahypocaccus weyrichi Vienna, 1995


== Referanser ==


== Kilder ==
Caterino, M.S. 2002. Histeridae, Clown Beetles på Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Parahypocaccus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Parahypocaccus hos ITIS
Austronargus

Austronargus er en slekt av mycelbiller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørvestligste Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Anemadini
Understammen Eunemadina
Slekten Austronargus Zwick, 1979
Austronargus semota (Szymczakowski, 1966)
Austronargus tidbinbillae Zwick, 1979


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Austronargus i Global Biodiversity Information Facility 
Austronargus – detaljert informasjon på Wikispecies
Speophyes

Speophyes er en slekt av mycelbiller.


== Utseende ==
En liten (1,7-2,5 millimeter), bredt oval til dråpeformet, fint hårete, halvblankt brun mycelbille. Fasettøynene er ganske små men mangler ikke helt. Antennene er tynne og middels lange.


== Levevis ==
Artene lever i huler.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i huleområder i det sørlige Frankrike 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien mycelbiller, Leiodidae Fleming, 1821
Underfamilien kadaverbiller, Cholevinae
Stammen Leptodirini Lacordaire, 1854 - ca. 185 slekter, maurlignende
Understammen Bathysciina
Slekten Speophyes Jeannel, 1910
Speophyes lucidulus (Delarouzée, 1860)


== Referanser ==


== Kilder ==
Leiodidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
(en) Speophyes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Speophyes hos NCBI
Zoja Fjodorova

Zoja Fjodorova, også på norsk transkribert som Soja Fjodorova, (født 21. desember 1902 i St. Petersburg i Russland, død 11. desember 1981 i Moskva) var en russisk-sovjetisk skuespillerinne.
Fjodorova hadde i 1945 en affære med den amerikanske marinekapteinen Jackson Roger Tate ved den amerikanske Moskva-ambassaden. Han ble utvist fra landet, og hun ble dømt til 25 års fengsel for  høyforræderi. Etter Stalins død ble hun løslatt etter 8 år i fangenskap og kunne igjen fortsette skuespillerkarrieren. Hun ble funnet død i sin leilighet i Moskva i 1981 under mystiske omstendigheter.


== Filmografi (utvalg) ==
1934 – Garmon (Гармонь)
1940 – Petja synger
1961 – De røde seil
1964 – Da tiden ble forhekset
1980 – Moskva tror ikke på tårer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zoja Fjodorova på Internet Movie Database 
(en) Zoja Fjodorova på AllMovie 
(en) Zoja Fjodorova hos The Movie Database
Petja synger

Petja synger (russisk: Музыкальная история Muzykalnaja istorija) er en sovjetisk musikal-komedie fra 1940 regissert av Aleksandr Ivanovskij og Gerbert Rappaport.


== Norgespremiere ==
Petja synger hadde norsk kinopremiere den 13. mai 1945 på Eldorado kino i Oslo.


== Handling ==
Sjåføren Petja er musikkinteressert og har en praktfull stemme. Han treffer en gammel musiker, Makedonski, som hjelper ham. Han kommer inn i musikkkonservatoriet i Leningrad, og gjør siden stormende lykke ved sin første opptreden.


== Rolleliste (utvalg) ==
Sergei Lémesjev – Petja Govorkov
Zoja Fjodorova – Klava Belkina
Nikolai Konovalov – Maestro Makedonski
Erast Garin – Tarahkanov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Petja synger på Internet Movie Database 
(en) Petja synger på AllMovie
Rogelio de Egusquiza

Rogelio de Egusquiza y Barrena (20. juli 1845 – 10. februar 1915) var en spansk maler, kjent for sitt vennskap med den tyske komponisten Richard Wagner, hvis verk han var med på å gjøre kjent i Spania.


== Biografi ==
Egusquiza ble født i El Astillero, i en velstående familie. Han studerte i Madrid og hos Léon Bonnat ved École des Beaux-Arts i Paris. I 1868, etter å ha reist og deltatt flere ganger i den nasjonale kunstutstillingen (Exposiciones Nacionales de Bellas Artes), vendte han tilbake til Paris og slo seg ned der. Først malte han historiske scener, men han vendte seg senere til sjangerscener og portretter i akademisk stil.
Etter Marià Fortunys død, flyttet han til Roma og deltok på kurs ved det spanske akademiet i byen.Han hørte Wagners musikk for første gang i 1876, etter at han kom tilbake til Paris. Tre år senere reiste han til München for å høre en forestilling av Nibelungenringen. Hans entusiasme for det han hørte førte til at han dro til Bayreuth, hvor han presenterte seg for Wagner og ble hans venn. I årene etter traff han Wagner igjen flere ganger; i Venezia (1880), Berlin (1881) og Bayreuth (1882); hvor han var gjest under premieren av Parsifal.
Etter sitt første møte med Wagner bestemte han seg for å vie karrieren sin til verk med Wagner-temaer; for det meste portretter av karakterene i stedet for spesifikke scener. Under sine besøk i Tyskland skapte han også portretter av Arthur Schopenhauer (posthumt) og kong Ludwig II av Bayern, og han skrev en artikkel for tidsskriftet «Bayreuther Blätter» kalt «Über die Beleuchtung der Bühne» (om scenebelysning).
Han deltok i kunst- og musikksalongene Salons de la Rose + Croix i 1892, 1893, 1896 og 1897, og presenterte trykk av Parsifal under Exposition Universelle (1900), og vant en sølvmedalje. Selv om han bodde i Paris, var han en hyppig besøkende i Madrid og var en del av en sirkel av Wagner-beundrere som møttes på restauranten Lhardy.
Da «Asociación Wagneriana de Madrid» ble opprettet i 1911, ga han dem kopier av vokal- og pianoversjoner av flere operaer og hundre etsninger av hans portrett av Wagner (basert på et kjent fotografi), som ble solgt til fordel for foreningen. Senere ble han gjort til æresmedlem.
Han ble værende i Paris til 1914, da første verdenskrig tvang ham til å returnere til Spania. Han døde i Madrid året etter. Fra 2013 til 2014, under feiringen av Wagners 200-årsdag, presenterte Museo del Prado en utstilling av Egusquizas verk kalt «El Mal se desvanece» (Ondskapen svinner), som inkluderte flere portretter av klassiske litterære skikkelser så vel som hans Wagner-verker.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rogelio de Egusquiza hos Museo de Arte Moderno y Contemporáneo de Santander y Cantabria
Rogelio de Egusquiza hos Museo del Prado
Andreas Wisniewski

Andreas Wisniewski(født 3. juli 1959 i Berlin, Vest-Tyskland) er en tysk skuespiller og tidligere danser. Han er mest kjent for sine skildringer av Necros i Bond-filmen The Living Daylights fra 1987, Max' ledsager i filmen Mission: Impossible fra 1996, og som en av Hans Grubers håndlangere, Tony, Die Hard, i 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Wisniewski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andreas Wisniewski på Internet Movie Database 
(sv) Andreas Wisniewski i Svensk Filmdatabas 
(fr) Andreas Wisniewski på Allociné 
(en) Andreas Wisniewski på AllMovie 
(en) Andreas Wisniewski hos The Movie Database
Robert Brown (skuespiller)

Robert James Brown (født 23. juli 1921, død 11. november 2003) var en engelsk skuespiller. Mest kjent for sin skildring av M i James Bond-filmene fra 1983 til 1989, etter Bernard Lee, som døde i 1981.Brown hadde sin første opptreden som M i Octopussy i 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Robert Brown på Internet Movie Database 
(sv) Robert Brown i Svensk Filmdatabas 
(da) Robert Brown på Scope 
(fr) Robert Brown på Allociné 
(en) Robert Brown på AllMovie 
(en) Robert Brown hos The Movie Database
Abel William Stensrud

Abel William Stensrud (født 23. mai 2002) er en norsk fotballspiller som fra januar 2022 spiller for Odd.Han begynte å spille på Skeid i 12-årsalderen, og ble delt toppscorer i PostNord-ligaen avdeling 2 i 2021 med 22 mål for sesongen.Stensrud signerte kontrakt med Odds Ballklubb i januar 2021, og har kontrakt med klubben ut 2023.Han scoret sitt første mål i Eliteserien da Odd spilte mot Rosenborg den 30. juli 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abel William Stensrud – Transfermarkt 
(en) Abel William Stensrud – Soccerway 
(no) Abel William Stensrud – Norges Fotballforbund
Caroline Bliss

Caroline Bliss (født 12. juli 1961) er en engelsk skuespiller. Hun er mest kjent for sin opptreden som M's sekretær, Miss Moneypenny, i James Bond-filmene fra Timothy Dalton-tiden.


== Filmography ==
Hennes film- og tv-arbeid inkluderer opptredener i:

Charles & Diana: A Royal Love Story (1982) (TV) .... Princess Diana
Killer Contract (1984) .... (TV) Celia Routledge
Pope John Paul II (1984) (TV) .... Rosa Kossack
My Brother Jonathan (1985) (TV) .... Edie Martyn
The Living Daylights (1987) .... Miss Moneypenny
The Moneymen (1987) (TV) .... Sarah
Licence to Kill (1989) .... Miss Moneypenny
Braxton (1989) .... Vanessa Rawlings
The Paradise Club (1990) (TV) .... DI Sarah Turnbull
Insektors (1994) (TV)
Ruth Rendell - A Case of Coincidence (1996) (TV) .... Sarah Quin
Blitzlicht (aka Inside Out in the U.S.) (1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Caroline Bliss på Internet Movie Database 
(sv) Caroline Bliss i Svensk Filmdatabas 
(da) Caroline Bliss på Scope 
(fr) Caroline Bliss på Allociné 
(en) Caroline Bliss på AllMovie 
(en) Caroline Bliss hos The Movie Database
Charlotte Sohy

Charlotte Marie Louise Durey (1887–1955) var en fransk komponist og forfatter som publiserte de fleste av sine verk under ulike pseudonymer, mange basert på morens pikenavn Sohy. Mest kjent er hun under pseudonymet Charlotte Sohy. 


== Liv og virke ==
Faren var en velstående og kunstinteressert fabrikkeier. Charlottes fetter Louis Durey ble også  komponist. 
Charlotte Durey viste tidlig usedvanlige evner. Hun fikk piano- og harmoniundervisning hos Georges Marty og tok videregående musikkutdannelse på Schola Cantorum der hun studerte orgel med Alexandre Guilmant og Louis Vierne, og komposisjon, harmonilære og kontrapunkt med Vincent d'Indy.
Hun ble allerede i ung alder introdusert for det parisiske musikklivet og stiftet vennskap med musikkpersonlighetene Nadia Boulanger og Mélanie Bonis.  
I 1909 giftet Durey seg med dirigenten og komponisten Marcel Labey som hun fikk sju barn med. De var økonomisk uavhengige og kunne fram til den økonomiske krisa på 1930-tallet konsentrere seg om å skrive musikk. Labey oppførte verk av kona og hun skrev librettoen til ektemannens lyriske drama Bérengère.


== Verk ==
Charlotte Durey etterlot seg 35 opusnummer. Av disse er messer, sanger, pianostykker, trioer, strykekvartetter, en symfoni, en opera og det lyriske dramaet L'Esclave couronnée. Hun skrev selv librettoen basert på Selma Lagerlöfs fortelling «En fiskarhustrus roman» fra samlingen Osynliga länkar.
Charlotte Dureys musikk er holdt i en ekspressiv stil som kan knyttes til nyromantikken.
I tillegg til å komponere musikk skrev Durey teaterstykker, libretti og romaner.


== Bruk av pseudonymer ==
Av de mange pseudonymene Charlotte Durey brukte kan nevnes Charlotte Sohy, Charles Sohy, Ch. Sohy, Charlotte Sohy-Labey, Louis Rivière og Claude Vincent. Flere av pseudonymene ble brukt i et forsøk på å skjule at verkene var skrevet av en kvinne. Håpet var at de da ville bli tatt mer alvorlig, men en tiltakende misogyni i kunstmiljøene førte likevel til at musikken hennes ble mindre og mindre oppført i årene etter 1914. Medvirkende var nok også  Jean Cocteaus manifest Le Coq et l'Arlequin (1918), der han gikk til angrep på Debussy og Wagners musikk og derved indirekte på Charlotte Sohys. 


== Kilder ==
Florence Launay: Charlotte SOHY, presencecompositrices.com
Camille Villanove: Charlotte Sohy, renaissance d’une compositrice, presencecompositrices.com, januar 2021. Intervju med barnebarnet François-Henri Labey.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlotte Sohy på MusicBrainz 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Charlotte Sohy i International Music Score Library Project
Chelonarium

Chelonarium er en slekt av biller som lever i varme strøk, de mangler i Europa. De lever mellom forskjellige slags råtnende plantedeler, og en del arter er knyttet til maur eller termitter. Billene er små til middelsstore, avlange, og kan trekke beina helt inn til kroppen slik at de ligner på frø. I så måte ligner de på familien halvsmellere (Throscidae), som de imidlertid ikke er i nær slekt med.


== Utseende ==
Små til middelsstore (3 – 8,5 mm), avlange, noe flate biller. Beina og antennene kan legges inn i furer på undersiden slik at overflaten blir helt jevn, billene ligner da på frø. Oversiden er mer eller mindre hårete. Hodet er lite, og ofte dekket av brystskjoldet slik at det ikke er synlig sett ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Overkjevene (mandiblene) er redusert. Antennene er 11-leddete, middels lange, trådformede, sagtakkede eller kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som dekkvingene, omtrent halvsirkelformet sett ovenfra, med en skarp sidelist. Dekkvingene er parallellsidige eller bredest i fremre halvdel. Beina er forholdsvis korte, særlig frambeina er kraftige. Føttene er 5-leddete, det tredje leddet er delt i to lange lober, det fjerde leddet ganske lite. Larvene er omtrent sylindriske, litt smalere mot bakenden, sterkt pigmentert og sklerotisert (harde). Overflaten er mer eller mindre ru, kornete eller dekket av små knøler. De fleste leddene har en spirakel (åndehull) på hver side, bak denne sitter to børster. Det er også en klynge med børster øverst på siden av hvert segment, ellers mangler de hår. Hodekapselen er ganske stor og velutviklet, med små overkjever (mandibler).


== Levevis ==
Larvene er funnet i mange ulike habitater, vanligvis i nærheten av råtnende plantemateriale i en eller annen form. De er funnet i løvstrø, i planterusk rundt roten av orkidéer, knyttet til planter som ha maurkolonier inne i seg, i døde grener og av og til under barken på døde trær. En del arter finnes bare knyttet til maur (såkalte myrmekofiler) eller termitter. Det er ikke kjent hva de spiser. Chelonariidene lever bare i varme områder, og har flest arter i Sør-Amerika. 


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i varme områder, men de aller fleste av artene lever i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Chelonariidae
Slekten Chelonarium Fabricius, 1801  – alle varme verdensdeler, flest i Sør- og Mellom-Amerika


=== Liste over artene ===


== Eksterne lenker ==
Chelonarium sp.
Chelonarium, larve
(en) Chelonarium i Encyclopedia of Life 
(en) Chelonarium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chelonarium hos Fossilworks 
(en) Chelonarium hos ITIS 
(en) Chelonarium hos NCBI 
(en) Kategori:Chelonarium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chelonarium – detaljert informasjon på Wikispecies
EM i friidrett innendørs 1970 – 800 meter menn

800 meter for menn under EM i friidrett innendørs 1970 ble arrangert i Wien 13. og 15. mars.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
De tre første i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.


=== Finale ===


== Referanser ==
Simen Velle

Simen Velle er en norsk politiker fra Asker som er leder for Fremskrittspartiets Ungdom. Han tok over vervet etter tidligere formann Andreas Simon Brännström. Han er tidligere formann for Viken FpU.Som leder i FpU har Velle kommet med en rekke sterke meninger som taler moderpartiet imot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Simen Velle på Twitter 
(no) Simen Velle på Facebook 
(no) Simen Velle på Instagram 
Simen Velle på TikTok
Stormfulle toner

Stormfulle toner (originaltittel: russisk: Композитор Глинка) er en sovjetrussisk historisk-biografisk film fra 1952 regissert av Grigorij Aleksandrov. Filmen omhandler den russiske komponisten Mikhail Glinkas liv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stormfulle toner på Internet Movie Database 
(sv) Stormfulle toner i Svensk Filmdatabas 
(da) Stormfulle toner i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Stormfulle toner på MovieMeter 
(en) Stormfulle toner på AllMovie
Artematopus

Artematopus er en artsfattig slekt av biller som trolig er beslektet med smellere (Elateridae). Lite er kjent om denne gruppens biologi, men noen arter har blitt klekket fra mose. Larvene kan fôres opp på døde insekter i laboratoriet og det er mulig de også spiser dette i naturen. De voksne billene kan finnes mellom løvverk. 


== Utseende ==
Små til middelsstore (2,5 – 10 mm), avlange biller, oversiden hårete. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne. Antennene er nokså lange, 11-leddete og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, bredere enn langt. Dekkvingene har en dyp lengdefure nær sømmen (sømstripe). Beina er slanke, med 5-leddete føtter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere (Elateroidea) (ev. ofam. Artematopodoidea)
Familien Artematopodidae
Underfamilien Artematopodinae
Slekten Artematopus Perty, 1832
Artematopus affinis Laporte de Castelnau, 1840
Artematopus lemoulti Pic, 1913
Artematopus marmoratus Laporte de Castelnau, 1840


== Eksterne lenker ==
(en) Artematopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Artematopus hos NCBI 
Artematopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Til vårens pris

Til vårens pris (originaltittel: Весна/Vesna) er en sovjetrussisk musikal-komedie fra 1947, regissert av Grigorij Aleksandrov.


== Handling ==
En trist og ensom kvinnelig oppfinner arbeider med en ny maskin som hun håper kan utnytte solenergi, og en konsert-sangerinne som tilsynelatende blir kurtisert for å spille oppfinneren i en film. De velger derfor å bytte identiteter, i håp om å finne større personlig vekst, profesjonell suksess, kjærlighet og lykke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Til vårens pris på Internet Movie Database 
(sv) Til vårens pris i Svensk Filmdatabas 
(nl) Til vårens pris på MovieMeter 
(en) Til vårens pris på AllMovie 
(en) Til vårens pris på Rotten Tomatoes
Klar himmel

Klar himmel (russisk: Чистое небо) er en sovjetrussisk drama- og krigsfilm fra 1961, regissert av Grigorij Tsjukhraj.


== Handling ==
Filmen finner sted i Sovjetunionen på 1940-tallet og 1950-tallet. Under andre verdenskrig kjemper piloten Alexey Astakhov mot tyskerne, men blir tatt til fange og klarer deretter å rømme.
Men i fredstid blir Alexey behandlet med mistillit og mistenksomhet fra hans egne med-soldater og resten av det sovjetiske samfunnet, fordi han hadde sittet i tysk fangenskap. Alexey lider, og klarer heller ikke finne fast arbeid innenfor sitt fagfelt.


== Skuespillere ==
Yevgeni Urbansky som Aleksei Astakhov
Nina Drobysheva som Sasha Lvova
Natalya Kuzmina som Lyusya.
Vitali Konyayev som Petya.
Georgi Kulikov som Mitya.
Leonid Knyazev som Ivan Ilyich.
Georgi Georgiu som Nikolai Avdeyevich.
Oleg Tabakov som Seryozhka
Alik Krylov som Sergey
Vitali Bondarev som Yegorka.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klar himmel på Internet Movie Database 
(da) Klar himmel i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Klar himmel på MovieMeter 
(en) Klar himmel på AllMovie 
(en) Klar himmel på Turner Classic Movies 
(en) Klar himmel på Rotten Tomatoes