jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Akimerus

Akimerus er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.


== Utseende ==
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, brunsvarte trebukker, dekkvingene kan være rødbrunlige. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrunded sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er kraftig avsmalnden bakover, bredest ved "skuldrene". Beina er forholdsvis lange og slanke.


== Levevis ==
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Europa og den asiatiske delen av Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
Stammen Rhagiini Kirby, 1837
Slekten Akimerus Audinet-Serville, 1835
Akimerus berchmansi Breit, 1915
Akimerus schaefferi (Laicharting, 1784)
Akimerus schaefferi ariannae Pedsarini & Sabbadini, 2007
Akimerus schaefferi schaefferi (Laicharting, 1784)


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Akimerus i Encyclopedia of Life 
(en) Akimerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Akimerus hos Fauna Europaea 
(en) Akimerus hos NCBI 
(en) Kategori:Akimerus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Akimerus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Akimerus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter Arkivert 3. desember 2018 hos Wayback Machine.
Nettside om Akimerus schaefferi
Vitenskapsåret 1777

Vitenskapsåret 1777 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1777.


== Oppdagelsesreiser ==
Mars – James Cook oppdaget Mangaia and Atiu i Cookøyene. Han oppdaget «Juleøya» 25. desember.


== Kjemi ==
Carl Wilhelm Scheeles Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer (Kjemisk avhandling om luften og ilden) ble publisert etter en forsinkelse i trykkeriet.


== Matematikk ==
Ukjent dato - Leonhard Euler introduserte symbolet i for å representere kvadratroten av -1.


== Publikasjoner ==
Joseph Priestley : Experiments and Observations on Different Kinds of Air (Eksperimenter og observasjoner av forskjellige slags luft), Tredje bind. London.
Andre utgave av leksikonet Encyclopædia Britannica.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen:  John Mudge, britisk fysiker.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Friidrett under Reykjavík International Games 2016

Friidrett under Reykjavík International Games 2016 var et internasjonalt friidrettsstevne som ble arrangert 23. januar 2016, i Laugardalshöll i Laugardalur i Reykjavík på Island.Reykjavík International Games er en del av Euromeetings.


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Kilder ==
(is) Det islandske friidrettsforbundet - Reykjavík International Games - Reykjavík - 23.01.16


== Eksterne lenker ==
Reykjavík International Games
Snøhvit og Rosenrød

Snøhvit og Rosenrød (tysk: Schneeweißchen und Rosenrot) er et tysk eventyr. Den mest kjente versjonen er den som er samlet inn av Brødrene Grimm som fortelling nummer 161.Denne fortellingens Snøhvit må ikke forveksles med Snøhvit (som skrives Schneewittchen på tysk, sammenlignet med Schneeweißchen for herværende fortelling). Dette er en fullstendig annerledes fortelling, enda de oversettes med samme navn på norsk (og på en rekke andre språk), og de to karakterene Snøhvit har ingen ting annet til felles enn at de møter dverger.


== Handling ==
Snøhvit og Rosenrød er to små jenter som bor med sin mor, en fattig enke, i en liten hytte i skogen. Den lyshårete Snøhvit er stille og sjenert, og foretrekker å oppholde seg innendørs, gjøre husarbeid og lese. Den mørkhårete Rosenrød er frittalende, livlig og munter, og foretrekker å være utendørs. De er begge veldig snille jenter som elsker både hverandre og sin mor høyt, og deres mor gjengjelder kjærligheten.
En vinternatt banker det på døren. Rosenrød åpner for en bjørn. Hun blir livredd, men bjørnen ber henne om å ikke være redd, men ber bare om å få varme seg ved peisen. De slipper ham inn, og lar bjørnen tilbringe natten foran peisen.  Om morgenen forsvinner han ut i skogen. Dette gjentar seg hver natt resten av vinteren, og familien blir knyttet til ham. De blir trygge på ham, klapper ham og leker med ham.
Når sommeren kommer forteller bjørnen at han må dra bort en stund for å beskytte skatten sin fra en ond dverg. En dag jentene vandrer gjennom skogen, finner de en dverg som har fått det lange skjegget sittende fast i et tre. Jentene redder ham ved å klippe skjegget, men dvergen skjeller dem utakknemlig ut og løper. Jentene møter dvergen igjen flere ganger den sommeren, og redder ham hver gang fra fare, men dvergen er like utakknemlig hver eneste gang.
En dag de ser dvergen igjen i skogen, er  han i kamp med en bjørn. Dvergen ber bjørnen om å spise jentene i stedet, men bjørnen slår ihjel dvergen. Plutselig forvandles bjørnen til en prins. Dvergen hadde forhekset ham til mannbjørn for å stjele skatten hans, men siden prinsen klarte å drepe dvergen, ble forbannelsen brutt. Prinsen tar med seg familien til riket sitt, og Snøhvit gifter seg med prinsen og Rosenrød med prinsens bror.


== Eldre varianter ==
En eldre, noe kortere versjon, Den Utakknemlige Dverg, ble skrevet av Caroline Stahl (1776-1837), og dette ser faktisk ut til å være den eldste varianten av fortellingen, så det er ingen tidligere kjente muntlig traderte versjoner, selv om flere har vært samlet etter denne utgivelsen. De muntlige variantene har svært begrenset utbredelse.


== Yngre versjoner ==


== Galleri ==

		
		


== Se også ==
Cupid og Psyche
Skjønnheten og udyret
Østenfor sol og vestenfor måne
Kvitebjørn kong Valemon


== Referanser ==


== Kilder ==
Grimm, Jacob and William, redigert og oversatt av Stanley Appelbaum, Selected Folktales/Ausgewählte Märchen : A Dual-Language Book Dover Publications Inc. Mineola, New York. ISBN 0-486-42474-X
Andrew Lang's Blue Fairy Tale Book
Friidrett under Sommer-OL for ungdom 2018

Friidrett under Sommer-OL for ungdom 2018 ble arrangert i Parque Olímpico de la Juventud i Buenos Aires i Argentina fra 11. til 16. oktober 2018.


=== Resultater gutter ===


=== Resultater jenter ===


== Kilder ==
Resultater (arkivert)
Ernst Kirchsteiger

Ernst Kristian Johann Kirchsteiger, (født 3. november 1957 i Kroppa  i Värmlands län) er en svensk innredningsrådgiver. Han har vært programleder for fjernsynsprogrammene Sommertorpet, Nya rum, Jul med Ernst, Ernst i Toscana og Sommar med Ernst. Han jobbet for SVT mellom 2000 og 2007 og begynte deretter i TV4.


== Biografi ==
Kirchsteigers far Ernst var fra Østerrike, og hans mor Edeltraud var fra Polen. Han vokste opp i Degerfors, hvor hans foreldre reiste i 1955. De jobbet begge på jernverket der. Han jobbet som innredningsarkitekt i IKEA frem til begynnelsen av TV-karrieren.Kirchsteiger var SVTs vert på julaften 2004. Han har også jobbet 16 år som kokk. Han ble utnevnt til Filipstads ambassadør i 2005. I 2006 utkom boken Ernstologi (skrevet av Björn Höglund og William Oudhuis), som er en bok med sitater fra Ernst Kirchsteiger.
I 2000 til 2007 ledet han fjernsynsprogrammet Sommartorpet. Høsten samme år gikk Kirchsteiger over til TV4, hvor han først ledet auksjonsprogrammet Första, andra, tredje i 2007 og 2008. Han har også hatt sine egne innredningsprogram; Sommar med Ernst og Jul med Ernst. I november 2012 kom hans egen avis Hemma med Ernst, som ble lagt ned i 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Ernst Kirchsteiger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hemma med Ernst - nettsted
Viking Pistol og Rifleklubb

Viking pistolklubb ble stiftet i 1986, og holder til i Trondheim. I  2000 ble vedtatt å ta inn rifle- og hagleskyting blant klubbens aktiviteter, og klubben skiftet navn til Viking Pistol og Rifleklubb (VPRK).
Skytebanen VPRK driver sin aktivitet på er Trondheim Skytesenter og befinner seg på Trondheim Havn.
VPRK leier ut banen til en klubb som heter Trondheim Feltskyttere (TFS) og som driver med dynamisk sportskyting.


== Se også ==
Pistolskyting


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Viking Pistol og Rifleklubb (VPRK)
Trondheim Feltskyttere (TFS)
Mathilda Lundström

Mathilda Lundström (født 20. desember 1996 i Stockholm) er en svensk håndballspiller, som spiller for den svenske klubben Sävehof og det svenske landslaget.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Lundström startet å spille håndball som 8-åring i Skogås, men fikk en korsbåndsskade som 14-åring. Etter fire år i Huddinge signerte hun i 2014 for Spårvägen.Hun spilte for Skuru fra 2016 til 2020, da hun meldte overgang til Sävehof.


=== Landslag ===
Lundström ble tatt ut i troppen til det svenske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathilda Lundström – Olympedia 
(en) Mathilda Lundström – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Surbær

Surbær (Aronia) er planteslekt som er utbredt i Nord-Amerika. Artene er busker som vokser oppover og utover, med ovale blader og hvite blomster samlet i klaser. Fruktene er brune eller sorte med skarpt bittert-syrlig smak og kraftig rød saft. Her omtales kun de artene som dyrkes i Norge.


== Arter ==
Plommebladet surbær (Aronia x prunifolia)
Brunfrugtet surbær (Aronia arbutifolia)
Svartsurbær (Aronia melanocarpa)


== Eksterne lenker ==
(en) Surbær i Encyclopedia of Life 
(en) Surbær i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Surbær hos Artsdatabanken 
(sv) Surbær hos Dyntaxa 
(en) Surbær hos ITIS 
(en) Surbær hos NCBI 
(en) Surbær hos The International Plant Names Index 
(en) Surbær hos Tropicos 
(en) Kategori:Aronia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aronia – detaljert informasjon på Wikispecies
Mikaela Mässing

Mikaela Mässing (født 13. mars 1994 i Mölndal) er en svensk håndballspiller.


== Karriere ==


=== Klubb ===
Mässing startet å spille håndball for den lokale klubben Mölndal, men signerte i mai 2010 for eliteserieklubben Kärra. Hun rykket ned med klubben i sin første sesong, og til tross for at klubben rykket rett opp igjen påfølgende sesong, meldte hun høsten 2012 overgang til Heid, sin tredje Göteborgsklubb.


=== Landslag ===
Mässing ble tatt ut i troppen til det svenske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikaela Mässing – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Jan Ekman

Jan Jörgen «Janne» Ekman (født 8. april 1967 i Helsingfors) er en finsk-svensk tidligere håndballmålvakt, nå assistenttreneren til Henrik Signell for Sveriges kvinnelandslag i håndball.


== Karriere ==


=== Landslag ===
Ekman flyttet til Sverige da han var 12 år gammel og har representert landslagene til både Finland og Sverige, med hhv. 29 og fem landskamper. Han har også vunnet SM-gull to ganger.


=== Klubb ===
Ekman har spilt i Skånela, Cliff, Irsta, Norrøna og Hammarby og ble i 2007/08-sesongen spillende assistenttrener for Eskilstuna Guif.
Han har selv spilt flest antall kamper i den høyeste divisjonen; totalt 529 kamper.


== Personlig ==
Familien består av samboer Karin Eva Karlsson som var kaptein for Guif i mange år, Daniel «Eiken» Jörgen Ekman som har spilt i Guif siden 1999 og Marcus Jörgen Ekman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Ekman – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Harald Borgen Eliassen

Harald Borgen Eliassen (født 19. mars 1949 i Hemnes) er en norsk tidligere pressemann, kommunikasjonsrådgiver og næringslivsleder. Han gjorde seg særlig bemerket da han som en av lederne i Skjetten Sportsklubb skaffet klubben en millionavtale med daværende Televerket om distribusjon av telefonkataloger.


== Bakgrunn ==
Han har arbeidet som journalist i Morgenbladet (1970–71), Nationen (1971–74), og Altaposten (1974–75), Han var redaksjonssekretær i Ullern Avis/Akersposten (1976–79), og deretter ansvarlig redaktør samme sted (1979–80). Eliassen var redaktør i Handelens Pressetjeneste og styresekretær i Norges Handelsstands Forbund (nå Virke (1980–86). Han var senere rådgiver i flere kommunikasjonsselskap og i eget firma. Eliassen var mangeårig medlem av Stortingets presselosje. Han er markedsøkonom fra Norges Markedsføringshøyskole.


== Telefonkatalogavtalen ==
Som daglig leder i Skjetten Sportsklubb var han hovedansvarlig for at klubben fikk en mangeårig kontrakt med Televerket om distribusjon av samtlge telefonkataloger i Norge, et oppdrag som gjorde klubben til det idrettslag i Norge som hadde de største inntekter. Den første 3-årskontrakten var alene verdt 150 millioner kroner, og i hans periode som daglig leder ga kontrakten klubben et overskudd på 30 millioner. Hans nytenkning fikk stor mediedekning, og ble fremholdt som et enestående eksempel på hvordan frivillige organisasjoner kunne nyorientere seg på inntektssiden. For å få levert kataloger til alle landets telefonabonnenter slik kontrakten fordret, inngikk Skjetten Sportsklubb underavtaler med andre frivillige organisasjoner.  Totalt utbetalte klubben i katalogperioden 145 millioner kroner til disse underleverandørene. Under Eliassens ledelse ble klubben det første idrettslag som MVA-registrerte seg, og klubben er fremdeles det eneste idrettslag som har hatt ISO-sertifisering av sin næringsvirksomhet.


== Referanser ==
Andrej Bitov

Andrej Georgijevitsj Bitov (russisk: Андрей Георгиевич Битов; født 27. mai 1937 i Leningrad, død 3. desember 2018 i Moskva) var en russisk forfatter av tsjerkessisk bakgrunn.
Bitov studerte til gruveingeniør 1955–1962 og deltok i flere geologiske ekspedisjoner. Ett av hans viktigere verk er Puskinskij dom (Pusjkins hus, 1982). Romanen ble skrevet på 1960-tallet, men publisert på russisk for første gang i USA i 1978; etter kommunismens fall ble den også utgitt i Russland.


== Bibliografi ==
Pusjkins hus (1982)
Den flygende Monatsjov (1986)


== Referanser ==
Wilhelm Christian Holst

Wilhelm Christian Wessel Holst (født 2. mars 1816 på Stiklestad, død 23. januar 1887 samme sted) var en norsk offiser, gårdbruker, amtsveimester i Nordre Trondhjems amt og ordfører i Verdal 1864–1871.


== Familie, yrke og verv ==

Han vokste opp på Vestre Stiklestad (prestegården) som sønn av kaptein, gårdbruker og ordfører i Verdal Christian Munch von Holst og hustru Dorothea Jensine Bolle. Han slektet på offiserer og godseiere; farfaren var godseier Theodorus Bergmann Holst på Røros, og morfaren var rittmester Johan Christian Bolle. Han fikk slektsnavnet Wessel etter sin mormor Karen Catharina Wessel.Han var kaptein og sjef for Snåsenske kompani i Nordenfjelske skiløperbataljon. Han fikk skjøte på Vestre Stiklestad i 1847, og ble regnet som en foregangsmann i jordbruket i Verdal. I 1860- og 1870-årene, en tid med mange vei- og broanlegg, var han også amtsveimester i Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag). Han var ordfører i Verdal 1864–1871.Han giftet seg i 1842 med Sofie Amalie Schmidt, datter av kjøpmann i Trondhjem og eidsvollsmann Peter Schmidt. De fikk sønnen Peter Holst og datteren Christiane (Jane) Antonie (gift med forvalter Lund ved Sundnes bruk og brenneri). Gusta Rygh skriver i sine eridringer om Holst og hans hustru, som var omgangsvenner og naboer av hennes foreldre, lensmann og stortingsmann Peder Strand Rygh og Marie (født Bentsen) på Haug, at:

«ved ham var det ikke noe særlig merkelig [i betydningen «interessant», anm.] i noe henseende. Hans frue … var bygdens grande dame, og deres hjem var ansett som for å være bygdens fine hus. De levde meget selskapelig, og vi var budt dit både ved større og mindre anledninger».
Wilhelm Christian Holst døde i 1887 etter lengre tids magekreftsykdom.


== Utmerkelser ==
Han ble i 1887 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for militær fortjeneste samt for nidkjær utførelse av offentlige verv», og til ridder av den svenske Vasaordenen.


== Referanser ==
Nordstrand tuberkulosehjem

Nordstrand tuberkulosehjem var et sanatorium for tuberkulosepasienter i Oslo.Institusjonen hadde adressen Skullerudbakken 12 og lå på Skullerud. Byggingen av sanatoriet startet den 7. juli 1927. Institusjonen ble innviet den 16. desember 1928, og ble eid og drevet av Nordstrand Tuberkuloseforening.I 1960 var tuberkulosehjemmet på Nordstrand fortsatt i drift, men noen år senere ble sanatoriet for tuberkuløse pasienter nedlagt, og anlegget ble tatt i bruk som rekonvalesenthjem for eldre pasienter. Senere ble stedet omgjort til boliger for flyktninger. Etter en totalrehabilitering av bygningsmassen som var ferdig i 2009, ble bygningen seksjonert til selveierleiligheter.


=== Planlegging og bygging ===
Utover i 1920-årene ble det et behov for å opprette et behandlingssted for tuberkuløse pasienter i Nordstrand sogn i daværende Aker kommune. Det ble opprettet en stiftelse kalt «Nordstrands sogns tuberkuloseforening», og en pengeinnsamling ble satt i gang for å finansiere etableringen av institusjonen. Opprinnelig var planen å bygge sanatoriet ved Rustad gård, men planene ble endret fordi institusjonen i så fall ville blitt liggende svært nær Nøklevann, som var Aker kommunes drikkevanns-reservoar. Man fryktet at drikkevannskilden ville bli kontaminert av tuberkulosesmitte. Derfor ble det i stedet skilt ut en tomt fra Skullerud gård, ved krysset mellom Skullerudveien og Gamle Enebakkvei. Denne tomten ble ansett å ligge tilstrekkelig langt fra den øvrige befolkningen, noe som var viktig fordi det hersket stor frykt for smittefare. 
Tomten var på 5 mål dyrket mark og 15 mål skog.


=== Forskole for sykepleiere ===
I 1922 ble det fremmet et lovforslag om at sykepleiere måtte gjennomgå en statlig godkjent utdanning før de fikk lov til å praktisere i yrket. Tidligere hadde det ikke eksistert noen offentlig regulering av hvilken kompetanse som var nødvendig for å kunne arbeide som sykepleier. I 1923 startet landets første «forskole» for sykepleiere. Høsten 1928 startet også Nasjonalforeningen mot tuberkulosen – for folkehelsen en slik forskole. Den bestod av et fire måneders kurstilbud, med tolv elever på hvert kull. Det ble gjennomført tre slike kurs i året, og de første kursene ble holdt på Nordstrand tuberkulosehjem. Etter et par år flyttet Nasjonalforeningens forskole videre til Oslo kommunes karantenestasjon i Heimdalsgata.


=== Senere bruk av anlegget ===
Etter å ha vært i bruk først som sanatorium, siden som rekonvalesenshjem og deretter som flyktningeboliger, solgte Oslo kommune bygningen til en privat entreprenør som bygget den om til 11 selveierleiligheter. Ombyggingen ble ferdigstilt i 2009.


== Referanser ==
Evodinus

Evodinus er en slekt av biller som tilhører gruppen blomsterbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Larvene lever under barken på døde trær.


== Utseende ==
Middelsstore (10-20 millimeter), noe brede, blanke, brunsvarte trebukker, dekkvingene gulaktige med svarte tegninger. Hodet og pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte, utstående "skuldre". Antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, tydelig lengre enn bredt, med en kraftig, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er avsmalnende bakover med markerte "skuldre", gule med variable, svarte tegninger. Beina er middels lange og slanke.


== Levevis ==
De fleste av artene har larver som utvikler seg under barken på nylig døde trær. Fordi utviklingstiden gjerne er forholdsvis kort kan de også gjøre seg nytte av nyfelt tømmer. De voksne billene er livlige dyr som løper raskt og gjerne flyr i solskinn om våren. De besøker av og til blomster. Når billene blir forstyrret, strekker de forkroppen skrått oppover, de kan da virke nesten aggressive, men er helt harmløse for mennesker.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Europa, det nordlige Asia og Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
Stammen Rhagiini Kirby, 1837
Slekten Evodinus LeConte, 1850
Evodinus borealis (Gyllenhal, 1827)
Evodinus clathratus (Fabricius, 1793)
Evodinus lanhami Lewis, 1976
Evodinus monticola (Randall, 1838)


== Kilder ==
Danilevsky, M.L. 2006. Systematic List of Longicorn Beetles (Coleoptera, Cerambycoidea) of Europe. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Evodinus i Encyclopedia of Life 
(en) Evodinus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Evodinus hos Artsdatabanken 
(sv) Evodinus hos Dyntaxa 
(en) Evodinus hos Fauna Europaea 
(en) Evodinus hos ITIS 
(en) Evodinus hos NCBI 
(en) Kategori:Evodinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Evodinus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Evodinus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Katalog med utbredelsesdata, palearktiske arter Arkivert 3. desember 2018 hos Wayback Machine.
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 30. november 2016 hos Wayback Machine.
Luke Davids

Luke Davids (født 17. juli 2001) er en sørafrikansk friidrettsutøver. Han vant 100 meter under Sommer-OL for ungdom 2018 og Afrikanske ungdomsleker 2018.


== Idrettskarriere ==


=== 2017 ===
Davids deltok i det sørafrikanske U18-mesterskapet i 2017, og fikk der bronse på 100 meter og kom på fjerdeplass på 200 meter. Han deltok i Samveldelekene for ungdom 2017 i Nassau, og kom der på åttendeplass på 100 meter og femteplass på 200 meter. Han vant begge disse distansene i Tygerberg Summer Special-stevnet i Parow i Cape Town i desember.


=== 2018 ===
I det sørafrikanske U18-mesterskapet i 2018 vant han 100 meter, med ny personlig rekord på 10,31 sekunder, og han vant også 200 meter. Han vant 100 meter under Afrikanske ungdomsleker 2018, og fikk der sølv på 200 meter, bak Sulayman Touray fra Gambia.Han vant 100 meter under Sommer-OL for ungdom 2018, der han løp på 10,56 og 10,15 sekunder i de to løpene (sammenlagttid teller), men med 3,4 m/s medvind teller ikke tiden på 10,15 som personlig rekord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luke Davids – Olympedia 
(en) Luke Davids – World Athletics