jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sofus Heggemsnes

Sofus Heggemsnes (født 13. juli 1999 i Oslo) er en norsk turner, som representerer Oslo Turnforening, der han trenes av Valentyn Skrypin.


== Idrettskarriere ==
Heggemsnes tok sølv i mangekamp fra Nordeuropeisk mesterskap i turn 2016, og bronse i hopp under World Challenge Cup 2019 i Ungarn.Heggemsnes ble norgesmester i mangekamp i 2019, foran Stian Skjerahaug og Theodor Gadderud. Han fikk også tre gull i enkeltapparater (frittstående, bøylehest og svingstang), og fikk Kongepokal for NM-gullet sammenlagt.Han deltok i VM i turn 2019, der han kom på 51.-plass, og ble også kvalifisert til Sommer-OL 2020.Under NM i turn 2020 fikk han sølv i mangekampen, bak Stian Skjerahaug.
15. juni 2021 ble han tatt ut til å representere Norge under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Her deltok han i kvalifiseringen uten å klare å kvalifisere seg til noen finaler.


== Privat ==
Hans mor, Anette Heggemsnes, er fra California, og hans far er fra Sverige. Besteforeldrene på farssiden er fra Jamaica og Trinidad og Tobago. Heggemsnes har dysleksi og hadde problemer på skolen grunnet det, inntil han på ungdomsskolen fikk en lærer, Therese Falk, som klarte å hjelpe han med det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofus Heggemsnes – Olympics.com 
(en) Sofus Heggemsnes – Olympedia 
(en) Sofus Heggemsnes – FIG 
Sofus Heggemsnes på Instagram
Syk kjærlihet

Syk kjærlihet er en roman skrevet av Hans Jæger (1854–1910) og ble utgitt i Paris i 1893. Romanen var, sammen med Bekjendelser og Fængsel og fortvilelse, en del av trilogien Kristiania-bohemens Bekjendelser.


== Eksterne lenker ==
Syk kjærlihet hos Nasjonalbiblioteket
Gunnar Løvhøiden

Gunnar Løvhøiden (12. mars 1939 - 7. februar 2017) var en norsk kjernefysiker fra Oslo.Løvhøiden ble cand.real ved Universitetet i Oslo i mai 1966. Han fikk deretter en lektorstilling ved Tyrifjord Høyere Skole fra høsten 1966. Året etter returnerte Løvhøiden tilbake til Fysisk institutt for å videreføre samarbeidet instituttet hadde etablert med Niels Bohr-instituttet i København. Arbeidet Løvhøiden utførte i København, dannet grunnlaget for hans doktoravhandling, som han forsvarte 1972, med tittelen: «Mixed N=6 states in the rare earth mass region studied by means of the (³He,α) and (α,xn) reactions».Løvhøiden ble tilbudt en post-doktor-stilling ved McMaster University i Canada. Der arbeidet Løvhøiden med hensikt å kartlegge informasjon om kjernetilstander med helt spesielle strukturer, ved hjelp av McMaster tanden-akseleratoren. Dette ble etterfulgt av et nytt forskningsopphold ved Los Alamos i New Mexico.I november 1972 ble Løvhøiden tilsatt som dosent ved Fysisk Institutt, Universitetet i Bergen. Hans forskning var helt frem til 1982 hovedsakelig viet kjernestruktur. Dette endret seg da Løvhøiden i 1982 deltok i eksperimenter ved ISOLDE-akseleratoren ved CERN. Eksperimenter som i motsetning til hans tidligere arbeid, tok utgangspunkt i tunge ioner. Løvhøiden tok deretter initiativet til etableringen av en forskningsgruppe i Bergen som ble den viktigste grupperingen i Norge innen studier av relativistiske tungione-eksperimenter.Løvhøiden ble senere professor, og i 1992 professor ved Universitetet i Oslo. Her dannet han igjen en ny forskningsgruppe, som i samarbeid med forskningsgruppen i Bergen ble et viktig norsk bidrag til den vitenskapelige innsatsen ved LHC-akseleratoren ved CERN. Løvhøiden deltok aktivt i flere tungione-eksperimenter ved CERN, både i ALICE-eksperimentet ved LHC og i eksperimentene betegnet NA 36, NA 57, WA 94 og WA 97 ved SPS.Løvhøiden engasjerte seg også i arbeider ved Relativistic Heavy Ion Collider (RHIC) ved Brookhaven National Laboratory og prosjektet BRAHMS som hadde et viktig mål om å studere en mulig dannelse av tilstander som en mente kunne ha eksistert i det tidlige univers. Løvhøiden arbeidet målrettet for å finne metoder for å påvise dannelse av kvark-gluonplasma, en tilstand man mener kan ha eksistert i de første mikrosekunder etter «big-bang».Løvhøiden ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1991. Han var i perioden 2007-2009 president i Norsk Fysisk Selskap og ble i 2005 den første mottaker av Birkelandprisen.


== Referanser ==
Hammonton (New Jersey)

Hammonton er en by i Atlantic County i delstaten New Jersey i USA, kjent som "Blueberry Capital of the World". Fra USAs folketelling i 2010 var byens befolkning 14 791.


== Referanser ==
Willow Grove (Pennsylvania)

Willow Grove er et folketellingsutpekt sted (CDP) i Montgomery County i delstaten Pennsylvania i USA. Det er en nordlig forstad til Philadelphia. Det var 15 726 innbyggere ved folketellingen i 2010. Tettstedet ligger i Upper Dublin Township, Abington Township og Upper Moreland Township. Willow Grove var en gang kjent for Willow Grove Park, en fornøyelsespark som var åpen fra 1896 til 1976. Nå ligger Willow Grove Park Mall på det samme stedet. Willow Grove regnes som en forstad til Philadelphia med store mengder detaljhandel og kontorlokaler. 
Naval Air Station Joint Reserve Base Willow Grove lå nordvest for Willow Grove CDP i Horsham Township. NAS JRB Willow Grove overgikk til Horsham Air National Guard Station i september 2011.
Burisma

Burisma Holdings Limited (ukrainsk: Бурісма Холдингс) er et holdingselskap for en gruppe selskaper som utvikler og utnytter ukrainske naturgassreserver. Selskapet er basert i Kiev i Ukraina, men registrert i Limassol på Kypros. 
Burisma Holdings har operert i det ukrainske markedet for naturgass siden 2002. Det er et av de største private produsentene av naturgass i Ukraina. Det eies av den ukrainske oligarken Mykola Zlotsjevskyj gjennom hans selskap Brociti Investments Limited (ukrainsk: Бросіті Інвестментс Лімітед). Burismas datterselskaper omfatter blant andre Esko-Pivnitsj, Pari, Persja Ukrainska Naftogazova Kompanija, Naftogaz Garant, KUB-Gas og Astroinvest-Ukraine.


== Referanser ==
Julissa Reynoso Pantaleon

Julissa Reynoso Pantaleón (født 2. januar 1975 i Salcedo i Den dominikanske republikk) er en dominikanskfødt amerikansk advokat og diplomat. Hun er stabssjefen til førstedame Jill Biden.


== Bakgrunn ==
Julissa Reynoso kom med familien som innvandrere til USA i 1982. De bosatte seg i South Bronx i New York City. Hun tok bachelorgrad i offentlig forvaltning ved Harvard University, mastergrad i utviklingsstudier ved University of Cambridge, og til slutt den juridiske doktorgrad ved Columbia Law School.


== Karriere ==
Hun var først advokat i advokatfirmaet Simpson Thacher & Bartlett LLP i New York, med tyngdepunkt innen International Arbitration and Antitrust Law. Hun arbeidet som skrankeadvokat og internasjonal voldgiftspartner i det internasjonale advokatfirmaet Winston & Strawn LLP. Hun var tidligere partner med Chadbourne & Parke LLP, og praktiserte i firmaets internasjonale voldgifts- og Latin-Amerika-grupper. 
Hun har bidratt i judidiske fagtidsskrifter og skrev også i pressen.
Etter at hun fra 2006 hadde vært Deputy Director i Office of Accountability i New York City Department of Education (NYCDOE), ble hun den 16. november 2009 Deputy Assistant Secretary for Sentralamerika, Karibia og Cuba i Bureau of Western Hemisphere Affairs i USAs utenriksdepartement.
Reynoso var også tilknyttet fakultetet ved Columbia University School of Law og School of International and Public Affairs.Fra mars 2012 til desember 2014 var hun USAs ambassadør i Uruguay.


== Referanser ==
Joseph Epstein

Joseph Epstein (født 1937) er en amerikansk forfatter og journalist som var redaktør for tidsskriftet The American Scholar fra 1975 til 1997. Hans essays og historier har dukket opp i bøker og andre publikasjoner. Han er journalist i Wall Street Journal.


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2002

U17-EM i fotball for menn 2002 ble arrangert i Danmark i 2002.


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2003

U17-EM i fotball for menn 2003 ble arrangert i Portugal i 2003.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
Little Eva

Eva Narcissus Boyd bedre kjent under artistnavnet Little Eva var 29. juni 1943, døde 10. april 2003. Hun var en amerikansk popsanger som hadde en stor hit med «The Loco-Motion» i 1962.
Boyd ble født i Belhaven, North Carolina i 1943 og hadde tolv søsken, de flyttet til Brighton Beach delen av Brooklyn, New York, når hun var femten.
Hun jobbet som barnevakt og hushjelp for låtskriver ekteparet Carole King og Gerry Goffin. De hørte henne synge på kjøkkenet så de skrev "The Loco-Motion" til henne og sørget for at hun fikk spille den inn. Sangen nådde nr. 1 i USA i 1962. Den solgte over en million eksemplarer, og ble tildelt en gullplate.
Hun fortsatte og gi ut plater utover på 1960-tallet, men hun oppnådde ikke like stor suksess. 
Hun fortsatt å synge til 2001, da hun hadde fått en kreftdiagnose.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Little Eva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Little Eva på Internet Movie Database 
(en) Little Eva på Discogs 
(en) Little Eva på MusicBrainz 
(en) Little Eva på Spotify 
(en) Little Eva på Songkick 
(en) Little Eva på AllMusic
U17-EM i fotball for menn 2004

U17-EM i fotball for menn 2004 ble arrangert i Frankrike i 2004.


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2005

U17-EM i fotball for menn 2005 ble arrangert i Italia i 2005.


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2006

U17-EM i fotball for menn 2006 ble arrangert i Luxembourg i 2006.


== Deltakere ==
 Belgia Tsjekkia Tyskland Ungarn Luxembourg (vert) Russland Serbia og Montenegro Spania


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2007

U17-EM i fotball for menn 2007 ble arrangert i Belgia i 2007.


== Deltakere ==
 Belgia (vert)
 England
 Frankrike
 Tyskland
 Island
 Nederland
 Spania
 Ukraina


== Finale ==


== Referanser ==
Andrew Dickson White

Andrew Dickson White (7. november 1832 i Homer i  New York, død 4. november 1918) var en amerikansk historiker og diplomat.
White var som historikerne en av opphavsmennene til konflikttesen (conflict thesis), som hevder at vitenskap og religion historisk har ligget i konflikt med hverandre. Denne teorien er blitt overveiende forkastet av senere vitenskapshistorikere.


== Referanser ==


== Kilder ==
White, Andrew Dickson i Christian Blangstrup, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1928)
U17-EM i fotball for menn 2008

U17-EM i fotball for menn 2008 ble arrangert i Antalya i Tyrkia i 2008.


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2009

U17-EM i fotball for menn 2009 ble arrangert i Tyskland i 2009.


== Deltakere ==
 England
 Frankrike
 Italia
 Nederland
 Spania
 Sveits
 Tyrkia
 Tyskland (vert)


== Finale ==


== Referanser ==
U17-EM i fotball for menn 2010

U17-EM i fotball for menn 2010 ble arrangert i Liechtenstein i 2010.


== Deltakere ==
 Tsjekkia
 England
 Frankrike
 Hellas
 Portugal
 Spania
 Sveits
 Tyrkia


== Finale ==


== Referanser ==
Les Hôtesses d’Hilaire

Les Hôtesses d'Hilaire er et canadisk rockeband fra Moncton i New Brunswick. På 2010-tallet inntok bandet en sentral plass på den acadiske musikkscenen i Canada. Tekstene som bandet fremfører er franskspråklige.


== Musikalsk virksomhet ==
Bandet ble etablert av Michel Vienneau (bassgitar), Guillaume Lavoie (trommer), Mico Roy (gitar) og Serge Brideau (vokalist). I starten kalte de seg Serge et ses orifices. Guillaume Lavoie flyttet til Montreal og sluttet i bandet. Bandets nye trommeslager ble Maxence Cormier, og bandet ble dessuten utvidet med Leandre Bourgeois på keyboard. Deretter endret bandet navn til Les Hôtesses d'Hilaire.
I 2012 ga bandet ut sin første EP. Siden har det blitt flere studioalbumer og konsertalbumer. Bandet vant flere priser i den regionale East Coast Music Awards, og har flere ganger blitt nominert til priser som deles ut av bransjeorganisasjonen ADISQ i provinsen Québec.I 2017 fikk bandet mye oppmerksomhet da vokalisten Serge Brideau stilte i lilla kjole under en opptreden på Radio-Canada TV. Dette førte til en mediestorm og mange hatske utfall mot bandet i sosiale medier.I 2018 oppførte bandet rock-operaen Viens avec moi (norsk: Bli med meg), som flere andre kjente, acadiske musikere medvirket i. Blant de andre musikerne på scenen var bandet Les Hay Babies. Et annet kjent navn på rollelisten var skuespilleren Dianne Losier.


== Politisk engasjement ==
Bandet har markert seg sterkt i den politiske debatten om tospråklighet i provinsen New Brunswick. I 2019 ble det oppstandelse da vokalisten Serge Brideau gjorde narr av New Brunswicks statsminister Blaine Higgs, blant annet fordi statsministeren kun behersker engelsk. Bandet har besluttet av overskuddet fra albumet Live à Caraquet – 15 août skal gå til organisasjonen Accueil Sainte-Famille Tracadie, som hjelper kvinner som er ofre for vold i nære relasjoner.
Brideau er nestleder i organisasjonen Société de l'Acadie de Nouveau Brunswick (SANB). Han har også engasjert seg i flere andre politiske organisasjoner.


== Diskografi ==


=== Studioalbumer ===
2013 Hilaire à boire
2014 Party de ruisseau
2015 Touche-moi pas là
2018 Viens avec moi
2022 Pas l'temps d'niaiser


=== Konsertalbumer ===
2019 Viens avec moi - live
2020 Live à Caraquet – 15 août


=== EP-er ===
2012 Les hôtesses d'Hilaire


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Les hôtesses d'Hilaire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Les Hôtesses d'Hilaire på MusicBrainz
Vikas Sharma

Vikas Sharma (hindi: विकास शर्मा; født 15. februar 1984 i Kanpur i Uttar Pradesh i India, død 4. februar 2021 i Noida i Gautam Buddha Nagar i Uttar Pradesh) var indisk journalist og nyhetsanker på fjernsyn.


== Biografi ==
Sharma fikk sin skoleutdannelse ved Sacred Heart Higher Secondary School i Sitapur i distriktet av samme navn. Han tok så en B.Sc. fra Kanpur University. Senere flyttet han til Noida for høyere studier. Han tok en masterutdannelse i kringkastingjournalistikk ved Makhanlal Chuturvedi University i Noida.Han ble mest kjent som programvert for prime time-showet Yeh Bharat Ki Baat Hai på Republic Bharat.Den 4. februar 2021 døde Sharma på Kailash Hospital i Noida i Uttar Pradesh i en alder av 36 år, etter en sykdomsperiode på tre dager.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vikas Sharma på Twitter
Daniel Kritenbrink

Daniel Joseph Kritenbrink er en amerikansk diplomat, siden 2017 ambassadør til Vietnam.


== Biografi ==
Kritenbrink tok bachelorgrad ved University of Nebraska at Kearney og mastergrad ved University of Virginia. Han har virket som amerikansk diplomat siden 1994. Han var Deputy Chief of Mission ved den amerikanske ambassaden i Beijing og hadde en rekke stillinger i Utenriksdepartementet og var senior director i USAs nasjonale sikkerhetsråd.Kritenbrink var seniorrådgiver for Nord-Korea-saker i Utenriksdepartementet.Han ble nominert av president Donald Trump til å bli USAs ambassadør til Vietnam den 27. juli 2017, og ble bekreftet i Senatet den 26. oktober 2017.I februar 2021 ble Kritenbrink internasjonalt kjent for å rappe seg gjennom en musikkvideo som han spilte inn i forkant av tếtfeiringene i Vietnam. Musikkvideoen ble produsert av mediaselskapet Vietcetera basert i Ho Chi Minh-byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Daniel Kritenbrink on C-SPAN
John Lurie

John Lurie (født 14. desember 1952) er en amerikansk jazzmusiker, komponist, skuespiller, regissør, produsent og billedkunstner. Han er kanskje mest kjent for å ha spilt en av de tre hovedrollene i Jim Jarmusch's spillefilm Down By Law, som hadde kinopremiere i 1986.


== Musiker ==
Lurie er saksofonist og etablerte jazzbandet The Lounge Lizards sammen med sin bror, jazzpianisten Evan Lurie. Bandet var aktivt i en årrekke og ga ut flere plater, men John Lurie hadde også andre musikalske prosjekter, blant annet John Lurie National Orchestra. Han har komponert musikken til en rekke kjente spillefilmer. I 1996 ble musikken han laget til filmen Get Shorty (1995) nominert til en Grammy-pris.Han måtte legge karrieren som utøvende jazzmusiker på hyllen som følge av senskader etter å ha blitt angrepet av borreliose.


== Film og TV ==
John Lurie har medvirket som skuespiller i 19 spillefilmer, blant annet i Stranger Than Paradise og Down By Law, som begge ble regissert av Jim Jarmusch.
På 1990-tallet laget han serien Fishing with John, der han dro på fisketur med Jim Jarmusch, Tom Waits, Matt Dillon, Willem Dafoe og Dennis Hopper. Serien var ingen tradisjonell dokumentar eller reality-serie, men en slags lek eller eksperimentering med ulike sjangere.I 2020 hadde dokumentarserien Painting with John premiere på strømmetjenesten HBO Max, og i februar 2021 ble den tilgjengelig i Norge på HBO Nordic.


== Billedkunstner ==
Som billedkunstner har Lurie markert seg som kolorist med akvarellmaleriet som medium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Lurie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Lurie på Internet Movie Database 
(sv) John Lurie i Svensk Filmdatabas 
(da) John Lurie på Filmdatabasen 
(da) John Lurie på Scope 
(fr) John Lurie på Allociné 
(en) John Lurie på AllMovie 
(en) John Lurie hos Rotten Tomatoes 
(en) John Lurie hos The Movie Database 
(en) John Lurie på Discogs 
(en) John Lurie på MusicBrainz 
(en) John Lurie på Songkick 
(en) John Lurie på Twitter 
(en) John Lurie på Myspace
Needles and Pins

«Needles and Pins» er en poplåt av de amerikanske låtskriverne Jack Nitzsche og Sonny Bono. Jackie DeShannon spilte den inn i 1963, og siden har flere kjente artister spilt inn sine versjoner.
DeShannon var den første til å spille inn sangen 7. januar 1964. I USA nådde den topp nummer 84 på Billboard Hot 100 singelliste i mai 1963. Selv om det ikke ble noen stor amerikansk hit, gikk DeShannons innspilling av sangen til topps i Canada.Januar 1964 kom The Searchers' versjon. Den ble nummer én i Storbritannia, Irland og Sør-Afrika, kom på åttende plass i Norge og nådde topp 13 på Billboard Hot 100 singelliste i USA.I 1977 spilte det engelske bandet Smokie inn sangen som en rockballade på albumet Bright Lights and Back Alleys, og fikk en europeisk og en australsk hit med den. Senere brukte eks-Smokie vokalist Chris Norman sin solo-coverversjon av sangen på studioalbumet Full Circle i 2000.
I 1977 kom også «Needles and Pins» på Treff 77-2, den femtende platen i Treff-serien med diverse kjente norske artister. Sporet ble sunget av Dag Spantell.
The Ramones ga ut 1978-versjonen på sitt album Road to Ruin. Pop-punk bandet The Commercials valgte sangen som sitt spor på hyllestalbumet Ramones Maniacs.
I 1985 spilte Tom Petty and the Heartbreakers inn sitt første live-album, Pack Up the Plantation: Live!. Her sang singer-songwriter og vokalisten Stevie Nicks «Needles and Pins».2020 utga det norske bandet Jorn en hardrock-versjon på albumet Heavy Rock Radio II - Executing the Classics.
Gene Clark, Crack The Sky, Molly Thomas og flere andre har også spilt den inn.


== Referanser ==
Jesper Grundt

Jesper Andreas Grundt (født 20. oktober 2002) er en norsk fotballspiller som spiller for Kongsvinger.


== Karriere ==


=== Kongsvinger ===
Den 25. september 2020 fikk han sin OBOS-liga-debut for Kongsvinger mot Ham-Kam.Den 7. februar 2021 skrev han under en treårskontrakt med Kongsvinger.


==== Moss (lån) ====
Den 11. august 2022 ble han lånt ut til Moss ut sesongen 2022.


=== Privatliv ===
Faren hans er den tidligere vokalisten i dansebandet Trond Erics, Trond Erik Grundt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesper Andreas Grundt – Transfermarkt 
(no) Jesper Andreas Grundt – Norges Fotballforbund
Imerika

Erika Dahlen (født 13. april 1996 i Orkland i Trøndelag), kjent under artistnavnet IMERIKA, er en norsk sanger og låtskriver. Hun vant femte delfinale av Melodi Grand Prix 2021 med låten «I Can't Escape» og er blant finalistene i konkurransen.


== Bakgrunn ==
Dahlen er oppvokst i Orkdal i Trøndelag og startet med sang og låtskriving i ungdomstiden. Hun følte seg ensom og alene om musikken, og sluttet på videregående skole. I stedet kom hun inn på Liverpool Institute for Performing Arts i England og utviklet seg som musiker, låtskriver og sessionvokalist. Senere tok hun artistnavnet Imerika, stilisert som IMERIKA.I 2021 stilte hun opp i Melodi Grand Prix, både som låtskriver for Kaja Rode, og som vokalist for «I Can't Escape», som hun har skrevet sammen med Ben Adams. Hun vant delfinale 5 lørdag 13. februar og er blant finalistene i finalen.


== Referanser ==
Teateråret 1907

Teateråret 1907 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1907.


== Hendelser ==


== Priser og utmerkelser ==


== Nye drama ==


== Årets oppsetninger ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		


== Referanser ==
Teateråret 1844

Teateråret 1844 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1844.


== Nye drama ==
Émile Augier – La Ciguë
Gustav Freytag – Die Brautfahrt, oder Kunz von der Rosen
Christian Friedrich Hebbel – Maria Magdalene
William H. Smith – The Drunkard
José Zorilla – Don Juan Tenorio


== Årets oppsetninger ==


== Fødsler ==

		


== Referanser ==
Kadir Topbaş

Kadir Topbaş (født 8. januar 1945 i landsbyen Altıparmak i distriktet Yusufeli i provinsen Artvin i Tyrkia, død 13. februar 2021 i Istanbul) var en tyrkisk arkitekt, forretningsmann og politiker som var borgermester i Istanbul fra 2004 til 2017.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kadir Topbaş' far Hüseyin Topbaş kom i 1928 til Istanbul, hans mot først i 1935. På grunn av andre verdenskrig dro hun hjem til sin landsby, og der ble Kadir født. Moren tok ham med tilbake til Istanbul i 1946. 
Han tok doktorgrad i arkitekturhistorie ved Istanbuls universitet etter å ha tatt utdannelse i teologi i 1972 og arkitektur i 1974.


=== Tidlig karriere ===
Etter å ha virket som predikant i Edirne, lærer og frittstående arkitekt i Istanbul, var han fra 1994 til 1998 rådgiver for daværende borgermester Recep Tayyip Erdoğan for restaurering og dekorasjon av palasser og andre historiske bygninger i Istanbul. Han ble også eier av restaurantkjeden Saray Muhallebicisi som spesialiserer seg på tyrkisk mat.


=== Politisk karriere ===
Han begynte i politikken som medlem av det religiøst orienterte partiet Milli Selamet Partisi (MSP, Det nasjonale frelsesparti). Senere stilte han to ganger til valg til representant for provinsen Artvin til det tyrkiske parlament, først i 1977 for MSP og så i 1987 for Refah Partisi (RP, Velferdspartiet), uten å lykkes. I 1999 ble han valgt til distriktsborgermester for distriktet Beyoğlu i det sentrale Istanbul, som medlem av Fazilet Partisi (FP, Dygdspartiet). I 2004 stilte Kadir Topbaş til borgermester i Istanbul for partiet Adalet ve Kalkınma Partisi (AKP, Rettferdighets- og utviklingspartiet), og vant den 28. mars 2004. Kadir Topbaş ble gjenvalgt til dette i 2009. Den 22. september 2017 gikk han av som borgermester, uten å oppgi noen spesiell politisk beveggrunn. Mevlüt Uysal, distriktborgermester av Başakşehir siden 2009, ble hans etterfølger den 28. september.

I november 2020 ble Topbaş innlagt på sykehus med covid-19. Han døde den 13. februar 2021 av organsvikt under koronavirusbehandlingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UCLG bio
CityMayors profile