jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Phileurus hospes

Phileurus hospes er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En stor (28-35 millimeter) og kraftig, avlang, sylindrisk, blankt brun til svart hornbille. Hannen har to korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter en rundet knøl, uthulingen fortsetter som en bred fure tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, fine punktstriper. Beina er kraftige, leggene med skarpe tenner, særlig på frambeina.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt fra Colombia i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Phileurus Latreille, 1807
Phileurus hospes Burmeister, 1847


== Kilder ==
Dynastidae du Monde, nettside om arten
Phileurus på Encyclopedia of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Phileurus hospes i Encyclopedia of Life 
(en) Phileurus hospes i Global Biodiversity Information Facility 
Phileurus hospes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Phileurus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Okjökull

Okjökull var en isbre på toppen av det vulkanske fjellet Ok vest på Island. I 2014 gjensto det bare noen isolerte sneklatter av det som hadde vært en isbre, og 18. august 2019 ble den offisielt erklært som forsvunnet på grunn av global oppvarming. Det er første gang en navngitt bre er blitt permanent borte på Island. Den rundt 800 år gamle breen hadde tapt 35 meter tykkelse de siste 130 år.I 1890 anslo geologer at breen dekket rundt 1 600 hektar (16 kvadratkilometer), mens et kart fra 1901 tyder på en enda større utbredelse, cirka 3 800 hektar. I løpet av det 20. århundre forsvant Okjökull gradvis; i 1945 målte den 500 hektar, og i perioden fra 1978 til 2012 skrumpet den fra 300 til 70.I en seremoni, hvor blant andre statsminister Katrín Jakobsdóttir deltok, ble det montert en minneplakett rettet til fremtidige generasjoner der breen hadde ligget.

Ok er den første navngitte islandske breen som har mistet sin status som isbre. Man regner med at alle våre breer kommer til å lide samme skjebne løpet av de neste 200 år. Dette minnesmerket markerer at vi vet hva som skjer og hva som må gjøres. Det er bare dere som vet om vi gjorde det.   August 2019   415ppm CO2

Forskere fra Rice University i Houston har dokumentert breens forsvinning i filmen Not Ok fra 2018.Rundt elleve prosent av Island er dekket av over 400 breer, men det forsvinner anslagsvis elleve milliarder tonn is hvert år. Det er fryktet at de siste vil være borte innen år 2200.


== Se også ==
Isbre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Not Ok (a little movie about a small glacier at the end of the world) på Internet Movie Database
Offisielt nettsted for Not Ok, dokumentarfilmen om Okjökull
Bredalsveien

Bredalsveien (1–23, 2–24) er ei gate på Eikli i Hønefoss. 
Gata strekker østover fra Osloveien, og den går over i Stubbveien der Bredalsveien gjør en knekk sørover. Universitetet i Sørøst-Norge ligger innerst i veien, campusen ligger i Stubbveien, men har adresse Bredalsveien. 


== Se også ==
Gater i Hønefoss


== Referanser ==
Fylkesvei 2729

Fylkesvei 2729 går mellom Landfalløybrua og Øvre Sund bru i Drammen.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 42.Før 1. januar 2010 hadde Fv42 betegnelsen fylkesvei 37.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Drammen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2729
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Stubbveien

Stubbveien (ingen gatenummer) er ei gate på Eikli i Hønefoss. 
Gata strekker går fra Bredalsveien, der den gjør en knekk sørover, og går opp til Universitetet i Sørøst-Norge, campus Ringerike. Universitetet ligger i Stubbveien, men har adresse Bredalsveien.


== Se også ==
Gater i Hønefoss


== Referanser ==
Industrigata (Hønefoss)

Industrigata (4, 4B, 6, 10) er en vei på Nordsiden i Hønefoss. 
Veien går fra Hønengata, østover, og dreier nordover til den møter Dronning Ragnhilds vei. Veien er dominert av industribygg. 


== Se også ==
Gater i Hønefoss


== Referanser ==
Amunda Kolderup

Amunda Bartholda Wilhelmine Mariane Kolderup (født 15. desember 1846 i Furnes, død 28. september 1882 i Kristiania) var en norsk operasangerinne.
Amunda Kolderup var datter av rittmester Niels Herman Colbjørnsen Kolderup (1799–1855) og Ulrikke Charlotte Todderud (1808-1890).


== Utdannelse ==
Kolderup vakte tidlig oppsikt med sin flotte sangstemme. Men det var først under et besøk i Christiania da hun var 23 år gammel at hun ble oppmutret til å utvikle sitt sangtalent. Hun ble først elev av frøken Gina Sandberg i Christiania, før hun i 1872 ble tatt opp som elev ved friherreinne Adelaïde Leuhusens sangskole i Stockholm.


== Karriere ==
Etter to år hus Lehusen påbegynte Amunda Kolderup en karriere som omreisende operasangerinne, men tross mangfoldige lovhord om hennes store begavelse ble det magre inntekter av hennes opptredener. Særlig i Tyskland høstet hun lovord for sin tekniske briljans.
I 1874 ble Kolderup elev av Richard Levy i Wien. 18. september 1875 fikk hun sin operadebut, ved operaen i Olomouc, som Leonora i Verdis Il Trovatore. Dette gjorde henne svært etterspurt, og oppdragende kom fortløpende. Frem til høsten 1878 var hun engasjert ved operascenene i Salzburg, Würzburg, Dessau og Mannheim.
Etter dette reiste hun til Milano for å studere italiensk opera hos professor San Giovanni ved konservatoriet der. Deretter gjenopptok hun sine engasjementer i de tyskspråklige områdene, og suksessen var formidabel. Hun hadde én sesong i Aachen og én i Mainz. I mai 1881 tiltrådte hun som prima donna ved operaen i Kassel. Veien til å bli en av Europas fremste operastjerne syntes å ligge åpen for henne. Men allerede 1. oktober samme år falt det hele i grus. I kullisene under en generalprøve til Webers Oberon, der hun skulle gestalte Rezia, ble hun rammet av slag. Hun reiste til Norge for å bli frisk, men allerede ett år etter den katastrofale hendelsen døde hun, bare 35 år gammel.
Blant Kolderups fremste roller var Selika i Meyerbeers Afrikanerinnen, Valentine i Hugenottene, også av Meyerbeer, Margrethe i Faust (opera), Elsa i Wagners Lohengrin, Grevinne Almaviva i Mozarts Figaros bryllup, Mathilde i Rossinis Wilhelm Tell og Elizabeth i Wagners Tannhäuser.
Etter Kolderups død ble det sagt at Norge hadde mistet sin fremste sangerinne. Man beklaget samtidig de kummerlige kår operakunsten levde under i Norge, og han hun var blitt nødt til å utfolde sitt fremragende talent i utlandet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkel om Amunda Kolderup i Norsk biografisk leksikon – besøkt 19.08.2019
Skolelostjenesten

Skolelostjenesten er et tiltak i Oslo kommune som bistår skoler som har elever fra den nasjonale minoriteten rom. I Skolelostjenesten arbeider det lærere skoleassistenter/mediatorer. Assistentene/mediatorene snakker både norsk og romanés. Skolelostjenesten er en ekstraressurs og skal hjelpe skole og elever med undervisning, lekser, kulturkompetanse og hjem-skole samarbeid. Skolelostjenestens lærere og assistenter/mediatorer arrangerer leksehjelp i det romske kulturhuset Romano khers lokaler en gang i uka i skoleåret. 
Skolelostjenestens formål er «å styrke læringsutbyttet til romske elever, redusere fravær og øke andelen elever som fullfører grunnopplæringen.».Skolelostjenesten holdt tidligere til ved Oslo voksenopplæring Skullerud, men har fra og med skoleåret 2020/2021 vært lokalisert ved Språksenteret i Osloskolen. Tjenesten er ambulerende og jobber ute på de skolene hvor barna de følger opp er elever. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Norgesmesterskapet i bowling

Norgesmesterskapet i bowling ble arrangert for første gang i 1963. Det første mesterskapet ble vunnet av fotballspilleren Pål Sæthrang.
Kvinner single og menn double ble innført i 1964, mens kvinner double ble innført i 1966.
Kongepokaler har blitt delt ut til vinneren i single siden 1969 (menn) og 1979 (kvinner).


== Vinnere ==


== Kilder ==
Norges Bowlingforbund: NM i bowling, single/double.
Romano kher

Romano kher er et romsk kultur- og ressurssenter som ble innviet i januar 2018 og som holder til i Gamlebyen kirke i Oslo. Romano kher betyr «det romske huset» på romanés, som er norske roms morsmål. Romano kher ble opprettet som en del av den norske stats oppreisning til den nasjonale minoriteten rom som kom på plass etter at statsminister Erna Solberg 8. april 2015 beklaget den rasistiske ekskluderingspolitikken som ble ført overfor norske rom i tiårene før og etter andre verdenskrig. Kulturhuset drives i samarbeid med Kirkens bymisjon. I huset holder blant annet Brobyggertjenesten til. De bistår norske rom i møte med norske institusjoner, holder kurs og foredrag for skoler som vil vite mer om minoriteten, har fritidstilbud for barn og unge og formidler romsk kultur gjennom åpne arrangementer. Skolelostjenesten arrangerer også leksehjelp der.Den romske nyhetskanalen Nevimos Norvego er et samarbeid mellom Romano kher, Kirkens Bymisjon og Oslo Business Memo. Den lager nyhetssendinger og reportasjer på romanés og norsk om saker som er relevant for den norske romminoriteten. Den 15. november 2021 startet kanalen et nytt talkshow som er direktesendt fra lokalene i Romano kher. Talkshowet har fått navnet Romano Show.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Gamlebyen kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Facebookside
Nevimos Norvegos facebookside
Fylkesvei 2730

Fylkesvei 2730 går mellom Rosenkrantzgata og Gulskogen i Drammen.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 42.Før 1. januar 2010 hadde Fv42 betegnelsen fylkesvei 37.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DrammenLandfalløya 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2730
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2731

Fylkesvei 2731 går mellom Drammen Travbane og Vårveien i Drammen.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 42.Før 1. januar 2010 hadde Fv42 betegnelsen fylkesvei 37.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Drammen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2731
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2757

Fylkesvei 2757 går mellom Setra i Kongsberg og Bakkerud i Øvre Eiker. Veien bærer preg av mye historie fra Kongsberg sin sølvtid og er en gammel og til tider meget smal vei som ikke er beregnet for mye transport.
Strekningen ble opprettet 2019, og består av enn delstrekning av den tidlligere fylkesvei 72.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsberg

 Øvre EikerGamle Kongsbergvei 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2757
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Bjarne Braatoy

Bjarne Braatoy (født Bjarne Froyland Nielsen i  1900 i Milaca, Minnesota, død 15. mars 1957 i London, Storbritannia) var en norskættet amerikansk organisasjonsmann og forfatter.
Braatoy ble født av norske foreldre i USA, og han studerte i Minneapolis, Boston, Oslo, Berlin, Paris og ved London School of Economics. Han arbeidet en stund i London som journalist for Daily Herald og for skandinaviske arbeideraviser.Etter at den andre verdenskrig begynte, reiste han tilbake til USA, der han arbeidet for den norske eksilregjeringen. Etter krigen arbeidet han i Østerrike og Tyskland som utsendt for «United States Displaced Persons Commission».Den 3. mars 1956 ble han valgt til generalsekretær for Sosialistinternasjonalen i Zürich, Sveits.Han var bror til Trygve Braatøy.


== Bøker (utvalg) ==
Labour and War, 1934
Class in New Zealand and Scandinavia, 1938, sammen med J.B. Condliffe og T. H. Marshall
Brittisk utrikespolitik, på svensk, 1937
The New Sweden: A Vindication of Democracy, 1939
Avrustningen i fugleperspektiv, på norsk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bjarne Braatoy på Worldcat
Hypocisseis

Hypocisseis er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange og litt flate, svarte praktbiller med lyse eller blålige tegninger.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene er knyttet til trær i akasieslekten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene) og Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
Stammen Coraebini Bedel, 1921
Understammen Cisseina Majer, 2000
Slekten Hypocisseis Thomson, 1879
Hypocisseis auriceps (Deyrolle, 1864)
Hypocisseis blackburni (Obenberger, 1924)
Hypocisseis brachyformis (Deyrolle, 1864)
Hypocisseis carteri (Obenberger, 1924)
Hypocisseis cyanura (Kerremans, 1898)
Hypocisseis latipennis (Macleay, 1872)
Hypocisseis madari (Obenberger, 1924)
Hypocisseis nigrosericea (Obenberger, 1924)
Hypocisseis obesa (Kerremans, 1900)
Hypocisseis ornata Carter, 1923
Hypocisseis papuana (Oberberger, 1924)
Hypocisseis philippinensis Bellamy, 1991
Hypocisseis pilosicollis (Blackburn, 1891)
Hypocisseis suturalis (Saunders, 1868)


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten, besøkt 19.8. 2019
Atlas of Living Australia - Hypocisseis. Besøkt 19.8. 2019
Brisbane Insects - Hypocisseis latipennis, Besøkt 19.8. 2019
(en) Hypocisseis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Hypocisseis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hypocisseis – detaljert informasjon på Wikispecies
Knut Løkke-Sørensen

Knut Løkke-Sørensen (født 1931 i Skien, død 26.12.2021 i Altea (Spania)) var en norsk frimerkekunstner, gravør og grafiker. Han hadde sin utdannelse fra grafikklinjen ved Statens kunstakademi og Accademia di belle Arti i Firenze.
Han ble ansatt ved Norges Banks seddeltrykkeri (NBS) i 1958, med Henry Welde som læremester. I 1962 begynte NBS, etter oppdrag fra Postverket, med ståltrykksproduksjon av frimerker. Løkke-Sørensen ble da tilknyttet frimerkeproduksjonsavdelingen som frimerkekunstner og gravør. Han arbeidet i NBS til utløpet av 1984, de siste seks årene som leder av grafisk avdeling. Fra og med 1985 frem til 1994 arbeidet han som frilanser, og hadde flere oppdrag for Posten.Han deltok på flere utstillinger, og hadde separatutstilling i Stockholm. I 1982 fikk han prisen «Grand Prix of engraving» i Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noen biografiske opplysninger, portrettfoto av Løkke-Sørensen og eksempler på hans frimerkekunst  Besøkt 19. august 2019.
(no) Auksjonsliste over flere av Løkke-Sørensens frimerker, med illustrasjon. frimerkehuset.no  Besøkt 19. august 2019.
Autarcontes

Autarcontes er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, mørke praktbiller med lysere tegninger på dekkvingenes bakre del. Antennene er ganske korte, noe klubbeformede og sagtakkede. Hodet er mye smalere enn pronotum, som har rundede sider. Dekkvingene har en skarp tann i spissen.


== Levevis ==
Som det norske navnet skulle tilsi utvikler disse billene seg gjerne i død ved av små dimensjoner - greiner og kvister. I motsetning til mange av de større praktbillene er utviklingstiden ikke svært lang.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (i alle fall i Brasil og Fransk Guyana).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
Stammen Agrilini Lacordaire, 1857
Understammen Agrilina
Slekten  Autarcontes Waterhouse, 1887
Autarcontes abdominalis Waterhouse, 1887
Autarcontes brasiliensis Obenberger, 1922
Autarcontes cortezi Obenberger, 1958
Autarcontes eucalopterus Obenberger, 1958
Autarcontes guatemozin Obenberger, 1958
Autarcontes lopezi Fisher, 1925
Autarcontes montezuma Obenberger, 1958
Autarcontes mucoreipennis Obenberger, 1958
Autarcontes mucoreus (Klug, 1825)
Autarcontes negrei Cobos, 1961
Autarcontes pictiventris Waterhouse, 1887
Autarcontes panus Waterhouse, 1887


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Autarcontes decoratus
Bilde av noen av artene
(en) Autarcontes i Global Biodiversity Information Facility 
Autarcontes – detaljert informasjon på Wikispecies
Callipyndax

Callipyndax er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).


== Utseende ==
Middelsstore, nokså brede, mørkt metallisk fargede praktbiller. Antennene er ganske korte og tynne. Hodet er mye smalere enn pronotum, som er sekskantet. Dekkvingene er noe inntrykte i midten.


== Levevis ==
Som det norske navnet skulle tilsi utvikler disse billene seg gjerne i død ved av små dimensjoner - greiner og kvister. I motsetning til mange av de større praktbillene er utviklingstiden ikke svært lang.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (i alle fall Fransk Guyana).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien praktbiller, Buprestoidea
Familien praktbiller, Buprestidae
Underfamilien greinpraktbiller, Agrilinae Lacordaire, 1857
Stammen Agrilini Lacordaire, 1857
Understammen Agrilina
Slekten  Callipyndax Waterhouse, 1887
Callipyndax cupreiventris Waterhouse, 1887
Callipyndax encontrario Bellamy, 1994


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Callipyndax encontrario
(en) Callipyndax i Global Biodiversity Information Facility 
Callipyndax – detaljert informasjon på Wikispecies
Henry Welde

Henry Welde (født 1914 i Steinkjer, død 24. september 1991) var en norsk grafiker. Han hadde sin grafikerutdannelse fra Statens kunst- og håndverksskole. Han var mest kjent som gravør, med ansvar for mange av de norske pengesedlene etter krigen. 

Han startet som grafiker i Norges Banks seddeltrykkeri i 1939, og arbeidet der til han ble pensjonist i 1979. Da grafiker Knut Løkke-Sørensen ble ansatt der i 1958, fungerte Welde som hans læremester. 
Han var kunstnerisk ansvarlig for de norske pengesedlene i en mannsalder, etter at han hadde debutert som gravør på etterkrigstidens sedler, 4. seddelutgave. Debutarbeidet var å gravere Hugo Lous Mohrs maleri Kornskrud på 50-kroneseddelen (seddelutgave IV). De siste sedlene han hadde ansvar for, 5. seddelutgave, var i sirkulasjon til 1987. Hans mesterverk som gravør var gjengivelsen av Peder Balkes maleri Fyrtårn ved Vardø på femte seddelutgaves 1000-kroneseddel.Fra 1961 fikk Norges Bank ansvaret for å gravere de norske frimerkene. Det første frimerket Welde graverte var «Båtmannsknop» (NK 520) og «Fisk og aks» (NK 518), bruksfrimerker utformet av kunstneren Arne E. Holm. 
I 1975 ble et av Weldes frimerker kåret til «Årets frimerke». Det var et av frimerkene i serien som ble utgitt til Svalbardjubileet. Motivet var isbjørner.I 1978 hedret Postmuseet ham med utstillinger av hans tegninger og arbeider.I 1979 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==
Fylkesvei 2756

Fylkesvei 2756 går mellom Dunserud og Darbu i Øvre Eiker.
Strekningen ble opprettet 2019, og består av enn delstrekning av den tidlligere fylkesvei 72.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øvre EikerDunserudhagan 

Gamle Kongsbergvei 

Uten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2756
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2775

Fylkesvei 2775 går mellom Kongsberg stasjon og E134 i Kongsberg.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en arm av den tidligere fylkesvei 88.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2775
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Prionoryctes camerunus

Prionoryctes camerunus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, høyt hvelvet, blankt brunsvart hornbille. Hos denne slekten er det ganske liten ytre forskjell mellom kjønnene, begge kjønn mangler horn, men hannen har to små knøler ved forkanten av pronotum, forføttene er ikke forstørrede. Oversiden er fint punktert, dekkvingene med litt uregelmessige punktrader.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i sentrale deler av Afrika, fra Elfenbeinskysten i nordvest til Tanzania i øst og Kongo i sørvest.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini
Slekten Prionoryctes Arrow, 1911
Prionoryctes camerunus Prell, 1914


== Eksterne lenker ==
Dynastidae du Monde - Prionoryctes camerunus. Besøkt 19.8. 2019
(en) Prionoryctes camerunus i Encyclopedia of Life 
(en) Prionoryctes camerunus i Global Biodiversity Information Facility 
Prionoryctes camerunus – detaljert informasjon på Wikispecies
Per Einar Odden

Per Einar Odden (født 26. januar 1956 i Levanger, død 10. februar 2022 i Trondheim) var en norsk katolsk prest, tidligere arkitekt. 
Han vokste opp på Ytterøya i Trondheimsfjorden, tok arkitektutdannelse og virket som arkitekt i Oslo fra mai 1981 til januar 1991. 
I 1992 ble han opptatt i den katolske kirke og arbeidet i en rekke sammenhenger i St. Olav menighet i Trondheim; blant annet menighetsråd, Olsok-komité, styret for Katolsk Forum. Fra 1993 til 1. september 1997 var han redaktør av Søndagsbladet. Fra 1995 til 1. september 1997 var han menighetssekretær i St. Olav menighet. Han var kantori-sekretær og redaktør for en rekke liturgihefter i Trondheim (Graduale Nidrosiense) og St. Olavs domkirke, Oslo. Han var ansvarlig for helgensidene på katolsk.no.
Han påbegynte i 2004 studier som prestekandidat for Oslo katolske bispedømme på presteseminaret Allen Hall i London og avsluttet i 2009 med grader fra Heythrop College, University of London, og Katholieke Universiteit Leuven. Han ble presteviet 12. juni 2010 av biskop Bernt Eidsvig Can.Reg. på Tautra Mariakloster, og virket deretter i Stavanger og i Trondheim. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi på katolsk.no, lest 19. august 2019.
Tveitaparken

Tveitaparken er en park på Tveita i Oslo, anlagt i sin nåværende form i 2011 som en del av Groruddalssatsingen.
Parken ligger mellom høyblokkene i Nåkkves vei 3 til 11 i øst og Erlends vei i vest. I parken finnes blant annet lekeområde, benker, fellesgrill og rosebed. I parken ligger Tveita parsellhager.
Arealet er ca. 21 dekar, av dette 3 dekar parsellhage.


== Referanser ==


== Litteratur ==
FRI – friluftsliv, fritid og friområder – en presentasjon av grønne investeringer. Oslo kommune, Bymiljøetaten, uten år <2011>, side 16–17.