jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Membranpumpe

En membranpumpe er en pumpe med positiv forskyvning som bruker en kombinasjon av den frem- og tilbakegående virkningen av en gummi, termoplast eller teflonmembran og passende ventiler på hver side av membranen (tilbakeslagsventil, spjeldventiler, klaffventiler, eller annen form for stengeventiler) for å pumpe et fluid.Det er tre hovedtyper membranpumper:

De der membranen er forseglet med den ene siden i væsken som skal pumpes, og den andre i luft eller hydraulisk væske. Membranen er bøyd, slik at volumet i pumpekammeret økes og reduseres. Et par tilbakeslagsventiler forhindrer omvendt strømning av et fluid.
De som bruker volumetrisk positiv forskyvning der drivmotoren til membranen er elektromekanisk, arbeider gjennom en sveiv- eller girmotor eller rent mekanisk, for eksempel med en spak eller et håndtak. Denne metoden bøyer membranen gjennom enkel mekanisk handling, og den ene siden av membranen er åpen for luft.
De som bruker en eller flere uforseglede membraner med fluidet som skal pumpes på begge sider. Membranen(e) igjen er bøyd, slik at volumet endres.Når volumet til et kammer av økes (membranen beveger seg opp), synker trykket, og fluidet trekkes inn i kammeret. Når kammertrykket senere øker fra redusert volum (membranen beveger seg nedover), blir væsken som tidligere er trukket inn tvunget ut. Til slutt trekker membranen som beveger seg opp igjen væske inn i kammeret og fullfører syklusen. Denne handlingen ligner på sylinderen i en forbrenningsmotor. Membranpumper gir en hermetisk tetning mellom drivmekanismen og kompresjonskammeret, slik at pumpen kan overføre, komprimere og evakuere mediet uten smøremiddel.
En elastomer membran kan brukes som en allsidig dynamisk tetning som fjerner mange av begrensningene som finnes med andre forseglingsmetoder. De lekker ikke, gir lite friksjon og kan konstrueres for lavtrykksfølsomhet. Med riktig materialhensyn kan membraner tette over et bredt spekter av trykk og temperaturer uten behov for smøring eller vedlikehold.


== Referanser ==
Martine Lorgen Øvrebust

Martine Lorgen Øvrebust (født 13. september 1997) er en norsk langrennsløper fra Stordal i Fjord kommune som representerer Stordal Idrottslag.


== Karriere ==
Hun vant sin klasse i Birkebeinerrennet 2013. Hun debuterte internasjonalt for Norge i 2014, med en 5.-plass i nordisk juniorlandskamp i Finland, som nest beste norske. Senere samme vinter gikk hun inn til gull på 5 km fri teknikk i junior-NM på ski 2014 i Mo i Rana. Fra 2015 til 2018 var hun på det norske juniorlandslaget i langrenn. I vinter-EYOF 2015 i Steg i Liechtenstein kom hun på tredjeplass på sprint klassisk, og hun vant 11,25 km fri teknikk og 3,75 km klassisk stil i junior-NM på ski 2015 i Hommelvik. Hun har også en sammenlagtseier i norgescupen for juniorer. 
Etter at hun gikk over i seniorklassen til 2018/19 sesongen har hun vært en del av Team Elon Midt Norge. Den 10. mars 2019 debuterte hun i verdenscupen da hun ble nummer 37 på tremila i Holmenkollen.


== Norgesmesterskap ==
I NM i langrenn har Øvrebust en 13. plass på skiathlon i 2018, to 15. plasser på 5 kilometer og skiathlon fra 2019, og en 14. plass fra 15 kilometer i 2020 som beste plasseringer.I U23-NM i 2019 tok hun gull på 10 km klassisk stil og sølv på 5 km fri teknikk.


== Familie ==
Hun er datter av langrennsløperen Pål Bjørn Øvrebust.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martine Lorgen Øvrebust – FIS (langrenn)
Grimes

Claire Elise Boucher, kjent under artistnavnet Grimes, (født 17. mars 1988) er en canadisk musiker, sanger og plateprodusent. Musikken varierer og omfatter pop, elektronisk musikk, R&B og hiphop. Hun gav ut sine første to album, Geidi Primes og Halfaxa, i 2010, og ble mer kjent da Visions kom ut i 2012. Art Angels kom i 2015 og Miss Anthropocene i 2020.
Grimes er født og oppvokst i Vancouver og gikk på katolsk skole. Hun begynte på McGill University i 2006 med plan om å bli astrofysiker, men studerte i stedet psykologi og russisk. Hun forlot studiene i 2011 før hun fullførte noen grad.Albumet Visions fra 2012 ble ansett som Grimes gjennombrudd og vant en Juno-pris for beste elektronika-album, og ble nominert som årets nykommer.
Grimes har markert seg som feminist, og har uttalt at hun er svært politisk, bare ikke offentlig.


== Privat ==
Fra 2018 har Grimes hatt et forhold til teknologientrepenøren Elon Musk. I mai 2020 fikk de to en sønn som fikk navnet «X Æ A-12», et navn som var i strid med navnelovgivningen i California, og paret endret navnet til «X Æ A-XII».


== Diskografi ==
Geidi Primes (2010)
Halfaxa (2010)
Visions (2012)
Art Angels (2015)
Miss Anthropocene (2020)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grimes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 (en) Grimes på Internet Movie Database 
(en) Grimes hos The Movie Database 
(en) Grimes hos Behind The Voice Actors 
(en) Grimes på Apple Music 
(en) Grimes på Discogs 
(en) Grimes på MusicBrainz 
(en) Grimes på SoundCloud 
(en) Grimes på Spotify 
(en) Grimes på Songkick 
(en) Grimes på Last.fm 
(en) Grimes på Genius — sangtekster 
(en) Grimes på AllMusic 
(en) Grimes på Twitter 
(en) Grimes på Facebook 
(en) Grimes på Instagram 
(en) Grimes på YouTube 
(en) Grimes på Myspace 
(en) Grimes på Tumblr 
(en) Grimes på TikTok
Judo under Sommer-OL 2020

Judo under Sommer-OL 2020 fant sted mellom 24. og 31. juli 2021 på Nippon Budōkan i Tokyo. Det vil konkurreres i 15 øvelser, syv for menn og kvinner samt en miks lagkonkurranse.


== Kalender ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Blandet ===


== Medaljetabell ==
      Vertsnasjon (Japan)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Marcelo Angiolo Melani

Marcelo Angiolo Melani (født 15. september 1938 i Firenze i Italia, død 14. april 2021 i Pucallpa i regionen Ucayali i Peru) var en italiensk ordensprest og katolsk biskop av Neuquén i Argentina.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter sin inntreden i salesianerordenen og filosofiske og teologiske studier, ble han presteviet den 21. mars 1970. Han ble så sendt som misjonær til Argentina.


=== Biskop ===
Den 22. juli 1993 utnevnte pave Johannes Paul II ham til koadjutor-biskop i Viedma i Argentina. Han ble bispeviet av biskopen av Viedma, Miguel Hesayne, den 18. september samme år. De medkonsekerende biskoper var den emeriterte erkebiskop av Bahía Blanca, Jorge Mayer, og biskopen av Neuquén, Agustín Roberto Radrizzani S.D.B.
Da biskop Miguel Hesayne fratrådte sitt embede den 28. juni 1995 etterfulgte Melani ham som biskop av Viedma. 
Den 9. januar 2002 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Neuquén.
Den 8. november 2011 innvilget pave Benedikt XVI biskop Marcelo Angiolo Melani sykdomsbegrunnede avskjedssøknad.
I en alder av 81 år overtok han høsten 2019 en ny oppgave, som misjonær i Peru. Etter et forberedelseskurs i misjonsvitenskap i Roma ankom ham i desember samme år sitt nye misjonsområde nær ekvator, etter at han i 48 år hadde virket i Sør-Amerikas sørligste områder, i Patagonia. Hans virke var i det apostoliske vikariat Pucallpa, som omfatter en stor bit av den peruanske delen av Amazonasbekkenet, og der døde han på et sykehus i april 2021, som offer for covid-19.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1887
Kardinal Antonio Vico (1847-1829) *1898
Erkebiskop Filippo Cortesi (1876-1947) *1921
Kardinal Nicolás Fasolino (1887-1969) *1932
Biskop Manuel Marengo (1906-1988) *1950
Biskop Miguel Esteban Hesayne (1922-2019) *1975
Biskop Marcelo Angiolo Melani


== Referanser ==
Tennis under Sommer-OL 2020 – Kvalifisering

Kvalifiseringen til tenniskonkurransene under Sommer-OL 2020 vil kvalifisere 172 tennisspillere til fem forskjellige øvelser. Hovedregelen for kvalifiseringen er at man må kvalifisere seg gjennom verdensrankingen til ATP og WTA som blir publisert 7. juni 2021. I tillegg får beste utøver fra hvert kontinent som ikke allerede er kvalifisert en plass, samt at Japan er sikret en plass i hver øvelse som vertsnasjon.


== Referanser ==
Wilhelm Pfeffer

Wilhelm Friedrich Philipp Pfeffer (født 9. mars 1845 og død 31. januar 1920) var en tysk botaniker og plantefysiolog født i Grebenstein.


== Akademiske karriere ==
Pfeffer studerte kjemi og farmasi ved Georg-August-Universität Göttingen, under blant annet professorene Friedrich Wöhler (1800-1882), William Eduard Weber (1804-1891) og Wilhelm Rudolph Fittig (1835-1910). Etterpå fortsatte han sin utdannelse ved universitetet i Marburg og Berlin. I Berlin studerte han under botenikkeren Alexander Braun (1805-1877) og var assistent til Natanael Pringsheim (1823-1894). Senere var han assistent for Julius von Sachs (1832-1897) i Würzburg, 
I 1873 ble han utnevnt til professor i farmakologi og botanikk vedRheinische Friedrich-Wilhelms-Universitätversitetet i Bonn, etterfulgt av en professorstilling ved Universitetene i Basel (fra 1877) og Tübingen (fra 1878), hvor han også fungerte som direktør for Botanischer Garten der Universität Tübingen. I 1887 ble han professor ved Universitetet i Leipzig og direktør for dets botaniske hage.
Han ble valgt til medlem av det Kongelige svenske vitenskapsakademiet i 1897.


== Vitenskapelig arbeid ==

Pfeffer var en pioner innenfor moderne plantefysiologi. Hans vitenskapelige interesser var innenfor thermonastic og photonastic bevegelser av blomster, plantebevegelser av blader, protoplasma og fotosyntese. I 1877 forsket han på plantemetabolisme, og utviklet i den forbindelse en semi-porøs membran for å studere fenomener relatert til osmose. "Pfeffer celle" er oppkalt etter enheten for måling av osmose som han konstruert for å bestemme det osmotiske trykket i en løsning.I løpet av sin tid i Leipzig, publiserte Pfeffer en artikkel om bruk av fotografi til å studere plantevekst. Han ønsket å forlenge de eksperimentene med kronofotografi som Étienne-Jules Marey (1830-1904) hadde gjort tidligere, ved å produsere en kortfilm som involverer stadier av plantevekst. Denne "filmen" ville bli tatt over en periode på flere uker med eksponeringer tatt med jevne mellomrom. Senere ble intervallfotografering en vanlig prosedyre.


== Skriftlige arbeider ==
Physiologische Untersuchungen - 1873 (Fysiologiske studier)
Lehrbuch der Pflanzenphysiologie (Lærebok for plante fysiologi).
Die periodischen Bewegungen der Blattorgane - 1875 (Den periodiske bevegelser av "blad organer")
Osmotische Untersuchungen – Studien zur Zellmechanik - 1877 (Osmotisk studier)
Beiträge zur Kenntniss der Oxydationsvorgänge i lebenden Zellen - 1889 (Bidrag til kunnskap om den oksidative prosesser i levende celler).
Über Aufnahme und Utgave ungelöster Körper - 1890
Studien zur Energetik der Pflanze - 1892 (Studier på energetics av planter)
Druck - und Arbeitsleistung durch wachsende Pflanzen - 1893
Untersuchungen über die Entstehung der Schlafbewegungen der Blattorgane - 1907
Der Einfluss von mechanischer Hemmung und von Belastung auf die Schlafbewegung - 1911 (påvirkning av mekanisk stress på hemming av søvn og bevegelse).
Beiträge zur Kenntniss der Entstehung der Schlafbewegungen- 1915 (Bidrag til kunnskap på genesis søvn bevegelser).


== Referanser ==
Cryptipus

Cryptipus er en slekt av biller som hører til underfamilien sagbukker (Prioninae) i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En stor (25-50 millimeter), slank, blankt brun trebukk. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Hannen har store, rundede kjever, minst så lange som resten av hodet. Pronotum er rektangulært med sagtakkede sider. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==
Arten har tidligere vært plassert i slekten Archetypus.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Archetypina Lameere, 1912
Slekten Cryptipus Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020Cryptipus frenchi (Blackburn, 1892)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cryptipus i Global Biodiversity Information Facility 
Nettside om slekten Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.
Geoffmonteithia

Geoffmonteithia er en slekt av biller som hører til underfamilien sagbukker (Prioninae) i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En stor, avlang, matt mørkbrun trebukk. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er trapesformet med piggete sider. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia (Queensland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Archetypina Lameere, 1912
Slekten Geoffmonteithia Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020Geoffmonteithia queenslanda Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geoffmonteithia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Geoffmonteithia hos NCBI 
Nettside om slekten Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.
Sven Petter Næss

Sven Petter Myhr Næss (født 12. mai 1973 i Oslo) er en norsk kriminalforfatter.Næss debuterte som forfatter med kriminalromanen Den stille uke i 2019. For denne ble han nominert til Maurits Hansen-prisen – Nytt blod. Han fulgte opp med krimromanen Skjebnesteinen i 2020, som ble nominert til Sølvkniven og tildelt Rivertonprisen.


== Bibliografi ==
Den stille uke, Aschehoug (2019)
Skjebnesteinen, Aschehoug (2020)
Skyldig, Aschehoug (2021)
Passasjeren (2023)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sven Petter Næss på Aschehoug.no
Hagrides

Hagrides er en slekt av biller som hører til underfamilien sagbukker (Prioninae) i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Store, avlange, matt mørkbrune trebukker. Antennene er tynne og litt over halve kroppslengden. Pronotum er trapesformet med piggete sider. Dekkvingene er parallellsidige med stumpvinklede "skuldre".


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien sagbukker, Prioninae Latreille, 1802
Stammen Macrotomini Thomson, 1860
Gruppen Cnemoplitina Lameere, 1912
Slekten Hagrides Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020Hagrides blackburni (Lameere, 1903)
Hagrides mandibularis Jin, De Keyzer & Slipinski, 2020
Hagrides princeps (Gahan, 1893)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hagrides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hagrides hos NCBI 
Bilder av artene
Dowth

Dowth (irsk: Dubhadh) er en neolitisk passasjegrav som ligger i Boyne Valley, County Meath, Irland. Det er en av de tre viktigste gravene i Brú na Bóinne verdensarvsted - et landskap med forhistoriske monumenter, inkludert de store passasjegravene i Dowth, Newgrange og Knowth. 
I motsetning til Newgrange og Knowth, har Dowth ikke blitt datert, men dens funksjoner stemmer overens med de andre gravene som stammer fra mellom ca 3200 og 2900 f.Kr. Imidlertid daterer Harbison (1970) graven 2500 - 2000 f.Kr. Fordi kammeret er mye lavere og mindre storslått, er Dowth ikke en like stor turistattraksjon som naboene.

Det ble delvis gravd ut i 1847 av Royal Irish Academy som sprengte taket og forårsaket det fremdeles synlige krateret. Det ble plyndret av vikinger og også plyndringer lenge før det. Arkeologiske og geofysiske feltundersøkelser av hele stedet ble utført fra 2012-2015. I juli 2018 ble det gravd ut en annen gangegrav på eiendommen til nærliggende Dowth Hall, som avslørte viktige eksempler på steinalderkunst som ligner på Dowth og de andre Brú na Bóinne stedene.
		
		


== Referanser ==
Neoxymirus

Neoxymirus er en slekt av biller son hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor (15-25 millimeter), nokså kraftig trebukk, grå eller gråbrun på farge. Oversiden er nokså tett kledt med korte, nedliggende, gulaktige hår. Antennene er lange og kraftige, mørke hos hannen, gulbrune hos hunnen, hodet forholdsvis lite. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, med en butt tann på hver side. Dekkvingene har markerte, rettvinklede "skuldre" og er jevnt tilsmalnende bakover. De har noen gulaktige tegninger og svarte flekker. Beina er nokså lange.


== Levevis ==
Larven utvikler seg i råtten, død ved av mange ulike løvtrær. De voksne besøker gjerne blomster.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige Russland, Kaukasus, Transkaukasia, det nordlige Iran og det nordøstlige Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802  – 120 arter i Europa
Stammen Oxymirini Althoff & Damilevsky, 1997
Slekten Neoxymirus Miroshnikov, 2013
Neoxymirus mirabilis (Motschulsky, 1838)


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Oxymirini [1]


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Neoxymirus i Global Biodiversity Information Facility 
Neoxymirus – detaljert informasjon på Wikispecies
Euracmaeops

Euracmaeops er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brunsvarte, gråbrune eller rødbrune trebukker, dekkvingene kan være brunrøde. Oversiden er ganske tett kledt med korte, lyse hår. Antennene er tynne og litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet, smalere enn dekkvingene som er noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange og tynne.


== Levevis ==
De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. Disse artene går i ved av bartrær. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt over nesten hele Europa.


== Systematisk inndeling ==
Artene ble inntil nylig plassert i slekten Acmaeops.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Rhagiini
Slekten Euracmaeops Danilevsky, 2014
Euracmaeops angusticollis (F. Gebler, 1833)
Euracmaeops marginatus (Fabricius, 1781)
Euracmaeops septentrionis (C.G. Thomson, 1866)
Euracmaeops smaragdulus (Fabricius, 1793)


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Euracmaeops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Euracmaeops – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euracmaeops – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Comacmaeops – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Niisatoa

Niisatoa er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor (14,5 millimeter), lang og slank, brunlig trebukk. Hodet har rundede, utstående fasettøyne, og er nesten så bredt som pronotum, som er sylindrisk med en kraftig, butt pigg på hver side, lengre enn bredt. Antennene er tynne, nesten så lange som kroppen. Dekkvingene er langstrakte, parallellsidige, med rettvinklede "skuldre", spredt og grovt punktert. Beina er tynne, lange.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Myanmar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Xylosteini Reitter, 1913
Slekten Niisatoa Ohbayashi & Tichý, 2017Niisatoa malaisei Ohbayashi & Tichý, 2017


== Referanser ==


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Xylosteini [2]
BioLib - Xylosteini [3]
Bilder av artene Arkivert 6. desember 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Niisatoa – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Leptorhabdium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Acangarana

Acangarana er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). 
Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En ganske liten, spinkel, brun trebukk. Kroppen er smal og parallellsidig bortsett fra at de store, rundede fasettøynene stikker noe ut. Pronotum er sylindrisk, betydelig lengre enn bredt Antennene er noe lengre enn kroppen.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige Brasil (Bahia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Acangassuini Galileo & Martins, 2001
Slekten Acangarana Nascimento & Bravo, 2018Acangarana santossilvai Nascimento & Bravo, 2018


== Referanser ==


== Kilder ==
Bilde av arten
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 17. april 2014 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Acangarana i Global Biodiversity Information Facility 
Acangarana – detaljert informasjon på Wikispecies
Ysachron

Ysachron er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En nokså liten (7-9 millimeter), slank, ensfarget brun trebukk. Kroppen er tett kledt med lyse hår. Antennene hos hannen er rundt en og en halv gang så lange som kroppen.
Pronotum er tønneformet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Arten er funnet i tørr, tropisk skog.


== Utbredelse ==
Slekten er beskrevet fra Colombia.


== Systematisk inndeling ==
Navnet er et anagram av Achryson.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Achrysonini Lacordaire, 1869
Slekten Ysachron Garcia, Botero & Santos-Silva, 2021Yaschron pilosus Garcia, Botero & Santos-Silva, 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Achrysonini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons