jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eudera

Eudera er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, slanke, blanke kortvinger. Hodet er rundt og tydelig avsatt fra det foran rundede halsskjoldet (pronotum). Dekkvingene er markert bredere enn pronotum og bakkroppen, blanke, med rundede "skuldre", ved roten med noen dype lengdefurer. Bakkroppen er smal ved roten, blir litt bredere lenger bak. Beina er forholdsvis lange og slanke, fram- og mellomføttene består av fire ledd, bakføttene av fem.


== Levevis ==
Disse billene, som er rovdyr, kan være tallrike ved fersk gjødsel der de mest trolig jakter på andre smådyr.
Ellers finnes de mellom råtnende plantemateriale, og det er også noen arter som er knyttet til maur (myrmekofiler).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Autaliini Thomson, 1859
Slekten Eudera Fauvel, 1866
Eudera angusticollis Coiffait & Sáiz, 1967
Eudera australis Coiffait & Sáiz, 1967
Eudera bisulcata (Erichson, 1839)
Eudera carltoni (Ashe & Leschen, 1995)
Eudera cautinensis Pace, 2000
Eudera chilensis Coiffait & Sáiz, 1967
Eudera didyma (Erichson, 1839)
Eudera huamboyasana Pace, 2008
Eudera napofluminis Pace, 2008
Eudera osellai Pace, 2015
Eudera rougemonti Pace, 2008
Eudera sculptilis Fauvel, 1866
Eudera superba Pace, 2015
Eudera valdiviana Pace, 2000 


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eudera i Global Biodiversity Information Facility 
Eudera – detaljert informasjon på Wikispecies
Corotoca

Corotoca er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Denne gruppen lever i et tett samliv med termitter.


== Utseende ==
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).


== Levevis ==
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.


== Utbredelse ==
Gruppen følger termittenes utbredelse og er for det aller meste tropiske. Denne slekten lever i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Corotocini Fenyes, 1918
Understammen Corotocina
Slekten Corotoca Schiødte, 1853Corotoca araujoi Seevers, 1957
Corotoca fontesi Zilberman, 2018
Corotoca melantho Schiødte, 1853
Corotoca phylo Schiødte, 1853
Corotoca pseudomelantho Zilberman, 2018


== Referanser ==


== Kilder ==
Christopher Taylor (2012) Catalogue of Organisms - The Corotocini in their Gut-Swollen Glory. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Corotoca i Global Biodiversity Information Facility 
Corotoca – detaljert informasjon på Wikispecies
Beyeria

Beyeria er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 2,5 millimeter), spinkle, maurlignende, brungule kortvinger. Antennene er ganske kraftige, kroppsbygningen spinkel. Bakkroppen er gjerne mer eller mindre pæreformet med smal "stilk" ved roten, som hos maurene.


== Levevis ==
Denne gruppen er knyttet til maur (myrmekofile), særlig i slekten Neivamyrmex.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den Nye verden nord til det sørlige USA.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
Stammen Crematoxenini Mann, 1921
Slekten Beyeria Fenyes, 1910
Beyeria pax Jacobson, Kistner and Abdel-Galil, 1987
Beyeria suavis Mann, 1925
Beyeria vespa Fenyes, 1910


== Referanser ==


== Kilder ==
Nettside om slekten Arkivert 10. november 2021 hos Wayback Machine.
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Beyeria i Encyclopedia of Life 
(en) Beyeria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Beyeria hos ITIS 
(en) Beyeria hos NCBI 
Beyeria (Fenyes) – detaljert informasjon på Wikispecies
Diglotta

Diglotta er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Ganske små (1,4-2 millimeter), lange og tynne, mørke kortvinger. Kroppen er nokså smal og jevnbred. Hodet er rundet med ganske små fasettøyne, antennene tydelig klubbeformede, maksillarpalpene forholdsvis lange med klubbeformet ytterste ledd. Pronotum er rundet, dekkvingene ganske korte. Bakkroppen er langstrakt og sylindrisk, beina ganske korte.


== Levevis ==
Diglottini lever på havstrender, i fjæresonen. De kan finnes både på sandete og steinete steder. De graver seg ned i sanden eller skjuler seg under steiner ved flo sjø. De eter trolig alger, ulikt de fleste andre kortvinger som er rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Diglottini Jakobson, 1909
Slekten Diglotta Champion, 1887 - 9 arter, én i Norge
Diglotta brasiliensis Caron & Ribeiro-Costa, 2008
Diglotta legneri Moore & Orth, 1979
Diglotta littoralis (Horn, 1871)
Diglotta maritima Lea, 1927
Diglotta mersa (Haliday, 1837)
Diglotta pacifica Fenyes, 1921
Diglotta secqi Pace, 1992
Diglotta sinuaticollis (Mulsant & Rey, 1870)
Diglotta subgrisea (Mulsant & Rey, 1873)


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Diglotta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Diglotta i Encyclopedia of Life 
(en) Diglotta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Diglotta hos Artsdatabanken 
(sv) Diglotta hos Dyntaxa 
(en) Diglotta hos ITIS 
(en) Diglotta hos NCBI 
(en) Kategori:Diglotta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Diglotta – detaljert informasjon på Wikispecies
So Happy It Hurts

So Happy It Hurts er et album med Bryan Adams som ble gitt ut i 2022.


== Sporliste ==
Side 1:

«So Happy It Hurts»
«Never Gonna Rain»
«You Lift Me Up»
«I've Been Looking For You»
«Always Have, Always Will»
«On The Road»Side 2:

«Kick Ass»
«I Ain't Worth Shit Without You»
«Let's Do This»
«Just Like Me, Just Like You»
«Just About Gone»
«These Are The Moments That Make Up My Life»
Spildrabrua

Spildrabrua er en betongbjelkebro på fylkesvei 17 i Meløy kommune i Nordland. Brua krysser elven Spilderdalselva, er 23 meter lang og lengste spenn er 22 meter.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Dorylomimus

Dorylomimus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger. Det er bare kjent én art i slekten.


== Utseende ==
Små til middelsstore, svært langbeinte og maurlignende, gjerne gulbrune kortvinger. De etterligner maurene de lever sammen med. Kroppen er påfallende liten og kort, beina svært lange, disse billene synes å gå på stylter. Ulike arter kan etterligne ulike kaster i maurenes komplekse, sosiale system.


== Levevis ==
Disse artene er myrmekofiler, tett knyttet til hærmaur i slekten Dorylus (siafu).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
Stammen Dorylomimini Wasmann, 1916 - ikke i Norge
Slekten Dorylomimus Wasmann, 1902  - én art
Dorylomimus kohli Wasmann, 1902


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dorylomimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dorylomimus hos NCBI 
Dorylomimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Herman Schaepman

Hermanus [Herman] Johannes Aloysius Maria Schaepman (født 2. mars 1844 i Tubbergen i Overijssel i Nederland, død 21. januar 1903 i Roma) var en nederlandsk katolsk prest, politiker og forfatter.


== Referanser ==


== Kilder ==
(sv) Schaepman, Herman Johan Aloysius Maria i Nordisk familjebok (2. utgave, 1916)
Aleodorus

Aleodorus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (gjerne 2-2,5 millimeter), vanligvis matt svarte eller brunlige kortvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne. Slekten kan ligne på slekten Autalia men skiller seg fra denne blant annet på at kroppen er ganske matt, og at pronotum og dekkvingene mangler dype lengdegroper.


== Levevis ==
Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Canada i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
Slekten Aleodorus Say, 1833
Aleodorus argentinicus Pace, 1990
Aleodorus bilobatus (Say, 1830)
Aleodorus costaricensis (Bernhauer, 1940)
Aleodorus crenatus (Sharp, 1883)
Aleodorus debilis (Sharp, 1883)
Aleodorus discisus (Erichson, 1839)
Aleodorus dubius (Sharp, 1883)
Aleodorus ecuadorensis Pace, 2015
Aleodorus forsteri Scheerpeltz, 1960
Aleodorus graniger (Sharp, 1883)
Aleodorus intricatus (Casey, 1906)
Aleodorus maureenae Hoebeke, 1993
Aleodorus miricollis Pace, 1990
Aleodorus osellai Pace, 2015
Aleodorus partitus (LeConte, 1866)
Aleodorus peruvianus Pace, 1990
Aleodorus scissus (Erichson, 1839)
Aleodorus scutellaris (LeConte, 1866)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Aleodorus i Encyclopedia of Life 
(en) Aleodorus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aleodorus hos ITIS 
(en) Aleodorus hos NCBI 
Aleodorus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hendrik Hubert Frehen

Hinruik Frehen, eller Hendrik Hubert Frehen (født 24. januar 1917 Waubach i kommunen Landgraaf i Limburg i Nederland, død 31. oktober 1986 i Reykjavík), var en nederlandsk prelat og den første katolske biskop av Reykjavik. 
Han ble presteviet den 18. desember 1943. 
Han ble utnevnt av pave Paul VI til biskop for hele Island, med sete i hovedstaden, den 18. oktober 1968. Hans bispevielse fant sted den 8. desember 1968, og ordinerende biskop var John Baptist Hubert Theunissen, erkebiskop av Blantyre i Malawi. Medkonsekratorer var biskopen av Roermond, Petrus Joannes Antonius Moors, og den pensjonerte apostoliske vikar på Island, biskop Jóhannes Gunnarsson. 
Frehen ble først og fremst betraktet som en vitenskapens mann som prøvde å gripe fatt i utfordringer på en intellektuell måte. Han la mye arbeid i å lære islandsk, men klarte aldri å mestre talespråket helt. Han fulgte opp instruksjonene og avgjørelsene fra Det andre Vatikankonsil og sørget for at ritualene ble utført i henhold til de nye regler gitt der. Blant annet fikk han oversatt messen og hellige tekster til islandsk. Biskop Frehen hadde omfattende kontakter i Nederland og Tyskland og brukte dem til å forbedre bispedømmets økonomiske situasjon. Han kom blant annet i forbindelse med St. Ansgarewerke i Tyskland og opprettet sitt eget hjelpefond i Nederland for den islandske katolske kirke.
Biskop Frehen ble begravet på Landakot i Reykjavi den 7. november 1986.Hans etterfølger som biskop av Reykjavík var den islandskættede amerikanske jesuitten Alfred James Jolson. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Kardinal Andreas Franz Frühwirth (1845-1933) *1907
Erkebiskop Lorenzo Schioppa (1871-1935) *1920
Erkebiskop Johannes Henricus Gerardus Jansen (1868-1936) *1930
Biskop Josephus Hubertus Gulielmus Lemmens (1884-1960) *1932
Erkebiskop John Baptist Hubert Theunissen (1905-1979) *1950
Biskop Hendrik Hubert Frehen


== Referanser ==
Termitobaena

Termitobaena er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==


== Levevis ==
Disse små billene er tett knyttet til termitter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Feldini Kistner, 1972 Slekten Termitobaena Bernhauer, 1915Termitobaena bryanti Bernhauer, 1915


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Termitobaena i Global Biodiversity Information Facility 
Termitobaena – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjell André Wold

Kjell André Wold (født 4. mai 1972 på Øya i Trondheim) er en norsk tidligere skøyteløper og landeveissyklist som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser og representerte Trondhjems Skøiteklub og Trondhjems Velocipedklub. Wold ble Junior-Norgesmester på 1000m enkeltdistanser i 1990.


== Eksterne lenker ==
(en) Kjell André Wold – Speedskatingbase.eu 
(en) Kjell André Wold – SpeedSkatingNews.info
Stigsrudveien

Stigsrudveien (4, 6, 10, 20)) er en vei mellom Haug og Åsbygda i Ringerike kommune.
Stigsrudveien er en sidevei til Hadelandsveien (Fylkesvei 241), ved Stigsrud, og går østover fra denne. Veien ligger cirka 327 meter over havet ved Hadelandsveien.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stigsrudveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
ITA Airways

Italia Trasporto Aereo S.p.A. (ITA) er Italias nasjonale flyselskap. Det overtok 15. oktober 2021 virksomheten til Alitalia og samtidig alle markedsrettigheter til dette selskapet. Alitalia var insolvent ved overtakelsen. ITA eies 100 % av den italienske staten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) ITA Airways – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Callicerus

Callicerus er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, slanke, mørke kortvinger. Slekten utmerker seg ved at antennene er lange (rundt halve kroppslengden) og fortykkede mot spissen.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Athetini Casey, 1910 eller Geostibini
Slekten Callicerus Gravenhorst, 1802
Callicerus appenninus Assing, 2001
Callicerus atricollis (Aubé, 1850)
Callicerus congoensis Cameron, 1950
Callicerus fulvicornis Eppelsheim, 1883
Callicerus muensteri Bernhauer, 1901
Callicerus obscurus Gravenhorst, 1802
Callicerus rigidicornis (Erichson, 1839)
Callicerus sparsicollis Bernhauer, 1915


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Callicerus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Callicerus hos Artsdatabanken 
(sv) Callicerus hos Dyntaxa 
(en) Callicerus hos ITIS 
(en) Callicerus hos NCBI 
(en) Kategori:Callicerus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Callicerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Monica Kristin Wold

Monica Kristin Wold (født 13. juni 1981 i Fredrikstad) er en norsk triatlet som representerer Fredrikstad Triatlonklubb i nasjonale og internasjonale konkurranser på sprintdistanse, normal-/olympisk distanse og halvdistanse (Ironman 70.3).


== Karriere ==
Wold startet med idrett i tenårene og hadde landeveissykling som sin hovedidrett. Som supplement til syklingen begynte hun med svømming og løping.
I 2014 ble hun anbefalt å prøve triatlon og debuterte som triatlet under Soon Tryathlon, et lavterskel stevne som ledd i Folkehelseuka i Son i Akershus. Som vinner av dameklassen ble hun oppfordret til å satse videre i eliteklassen.
Året etter deltok Wold i sitt aller første Norgesmesterskap. Men denne gangen i duatlon, hvor hun endte på en tredjeplass bak Line Foss og Kristin Lie. I 2015, 2016 og 2017 tok hun sølvmedalje på NM-sprint, elite, og bronse på NM-olympisk, elite.
Under Europamesterskapet i 2016 deltok Wold i sin aldersklasse (age-group), og løp inn til en sjetteplass til tross for en skade som skulle vise seg å bli langvarig. Denne skaden forhindret henne fra å fullføre NM langdistanse, som ble arrangert som en del av Haugesund Ironman 70.3, men etter syklingen hadde hun plassering som beste ikke-profesjonelle utøver. Vinner av konkurransen ble Nicola Spirig fra Sveits. Kristin Lie ble norgesmester.
I 2017 deltok Wold både i Europamesterskapet på halvdistansen og i Verdensmesterskapet på normaldistansen.
Etter å ha vært ute i 2018 og 2019 som et resultat av skade, var Wold tilbake i 2020. Under Sprint NM på Håve i 2021 tok hun sin 7. mesterskapsmedalje. I tillegg ble hun sammenlagtvinner av Norgescupen i eliteklassen. 
Wold trenes av den britiske triatlontreneren Martin Hill (Masters of Triathlon).


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monica Kristin Wold – ITU
Mosvold Shipping

Mosvold Shipping AS var et norsk rederi grunnlagt av Martin Mosvold i 1910, i drift fram til 2001.Mosvold var engasjert i en rekke shippingaktiviteter (tank, tørrlast, kjøleskip og ferger) så vel som offshore. Offshorevirksomheten økte gjennom oppkjøpet av det amerikanske selskapet Dual Drilling Company i 1990, i 1995 igjen utskilt fra Mosvold som Dual Invest ASA. I 2001 ble Mosvold Shipping kjøpt av rederiet Frontline. Familieselskapet ble drevet videre som et investeringsselskap, primært rettet mot eiendom, under navnet Mosvold & Co AS.


== Historie ==
Martin Mosvold flyttet til USA i 1894, hvor han gjorde det godt, og returnererte til hjembyen Farsund i 1910. Der grunnla han Mosvold Shipping AS da han kjøpte en Fransk stålbark. Rederiet ble flyttet til Kristiansand i 1916.  I 1921 brøt markedet sammen, og kreditorene overtok selskapet, men i 1927 organiserte Martin Mosvold kjøp av et nytt skip, damptankeren Acasta til Mosvold Rederi AS, etterfulgt av tre andre skip til Mosvold Rederi II, II og IV.   I 1937 slo selskapene seg sammen til Mosvold Shipping AS, og dette selskapet overtok Kristiansands Dampskibsselskap,
Under krigen hadde Mosvold Shipping 12 skip i tjeneste, og tre av disse gikk tapt. D/T Litopia ble beskutt og sank, men mannskapet ble reddet.  M/S Mosfruit ble torpedert, men mannskapet ble reddet. MS Mostun ble kapret 17. mai 1940. I 1956 døde Martin Mosvold, og selskapet ble delt mellom sønnen Torrey Mosvold og hans fire svogere med effekt fra 1961. Torrey Mosvold overtok Mosvold Shipping, Kristian Haanes overtok Mosnes Shipping Co AS i Kristiansand. Andrew S Glastad overtok AS Mosvolds Rederi i Farsund, Magnus Udjus overtok AS Moslo Shipping i Oslo og Gordon Mosvold overtok AS Mosvold Maritime Co i Farsund. I 1990 kjøpte selskapet Dual Drilling Co for å satse på offshore,  men Dual Drilling ble solgt igjen i 1995 for 35 millioner kr. I 1997 ble investeringsselskapet Mosvold & Co AS dannet  og kjøpte selskapet flere industribedrifter, bl.a. Freyasdal Fabrikker i Kristiansand og Mandals Reperbane. I 2001 kjøpte Frontline 75% av det gjenværende Mosvold Shipping AS for 420 millioner kroner. Mosvold Shipping AS eide 65 forskjellige skip gjennom sin historie. 


== Referanser ==
Deinopsis

Deinopsis er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 10 arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (4-6 millimeter), ganske brede, mørke kortvinger. Antennene er svært tynne, også maksillepalpene er lange og tynne. Kroppen har kraftig mikroskulptur og virker ganske matt. Ellers kjennes slekten hovedsakelig igjen på munndelenes form.


== Levevis ==
Disse artene lever på fuktige steder, som myrer, sumper og bredden av ferskvann. Der kan de finnes mellom mose og råtnende plantedeler.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Gymnusini Heer, 1839
Slekten Deinopsis Matthews, 1838
Deinopsis americanus (Kraatz, 1857)
Deinopsis apicicornis Klimaszewski, 1982
Deinopsis canadensis Klimaszewski, 1979
Deinopsis erosa (Stephens, 1832)
Deinopsis franki Klimaszewski, 1980
Deinopsis harringtoni Casey, 1911
Deinopsis illinoisensis Klimaszewski, 1979
Deinopsis minor Klimaszewski, 1979
Deinopsis modesta Sharp, 1874
Deinopsis pulawskii Klimaszewski, 1979
Deinopsis puncturatus Kem & Ghai, 1977
Deinopsis queenslandica Klimaszewski, 1979
Deinopsis rapida Casey, 1911
Deinopsis rhadina Klimaszewski, 1979
Deinopsis stephani Klimaszewski, 1992
Deinopsis texana Klimaszewski, 1979
Deinopsis ussuriensis Zerche, 2004
Deinopsis virginiana Klimaszewski, 1979


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Deinopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Deinopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Deinopsis hos Artsdatabanken 
(sv) Deinopsis hos Dyntaxa 
(en) Deinopsis hos ITIS 
(en) Deinopsis hos NCBI 
(en) Kategori:Deinopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deinopsis – detaljert informasjon på Wikispecies