jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jørn Sigurd Maurud

Jørn Sigurd Maurud (født 8. april 1960) er en norsk jurist og fra 1. november 2019 Norges riksadvokat. 
Maurud gjennomførte juridisk  embetseksamen  (cand.jur.) ved Universitetet i Oslo i 1987. Han arbeidet som jurdisk saksbehandler Utenriksdepartementet fra 1987 til 1988, dommerfullmektig Nord-Hedmark sorenskriverembete fra 1988 til 1990 og advokat i Advokatfirma Wikborg, Rein & Co fra 1990 til 1991. Maurud arbeidet fra 1992 som utreder i Høyesterett, før han ble statsadvokat ved Eidsivating/Oslo statsadvokatembeter i 1995, siden førstestatsadvokat/avdelingsleder i perioden fra 2002 til 2010.Han ble i 2010 førstestatsadvokat og embetsleder for Oslo statsadvokatembeter. Maurud var aktor i den såkalte Orderudsaken.Maurud ble utnevnt til riksadvokat i statsråd 11. oktober 2019 som etterføger til Tor-Aksel Busch.


== Ruspolitikk ==
Maurud meldte seg inn i organisasjonen Norsk Narkotikapolitiforening som nyutnevnt statsadvokat i 1995. Maurud meldte seg ut i 2020 i forbindelse med den rettspolitiske diskusjonen etter rusreformforslaget, da det ble tydelig for han at han ikke delte foreningens syn i ruspolitikken. I april 2021 påla Maurud statsadvokatene å undersøke tvangsmiddelbruk i mindre alvorlige narkotikasaker.


== Baneheia-saken ==
På en pressekonferanse 21. oktober 2022 opplyste riksadvokat Jørn Sigurd Maurud at han ville innstille på at Viggo Kristiansen ble frikjent for Baneheiadrapene i Kristiansand i 2000 og beklaget, på vegne av påtalemyndighetene, den urett som var begått mot Kristiansen og hans nærmeste. 


== Referanser ==
Grinde (Leikanger)

Grinde er ei grend og en grunnkrets i Leikanger kommune, med 19 innbyggere (2019). Grinde ligger i Sogn og Fjordane, ca. ni km fra tettstedet Hermansverk/Leikanger. Fra 1. januar 2020 er Grinde en del av Sogndal kommune i Vestland fylke.
Grinde har en fem tusen år gammel historie som jordbrukslandskap. Området Grinde–Engjasete er ett av 22 områder i Norge som er utpekt som «Nasjonalt kulturlandskap i jordbruket». Bakgrunnen er bl.a. områdets lange tradisjon for  lauving.


== Referanser ==
Tetrigus

Tetrigus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Store (gjerne 25 - 40 millimeter), avlange, svarte smellere, kroppen gjerne mer eller mindre kledt med lyse skjell. Hannene har korte, kamformede antenner, også hunnens antenner er kamformede, men med kortere tenner. Pronotum er oftest litt lengre enn bredt, rundet med rett, spisst tilbaketrukne bakhjørner. dekkvingene har fine punktrader.
Larvene er noe flate, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt, svart med kraftige, fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Slekten larver lever i ved, der de er rovdyr som angriper andre insekter, for eksempel trebukklarver 


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt, fra Hellas og Kypros i vest til Palau og Australia i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
Slekten Tetrigus Candéze, 1857
Tetrigus australicus Blackburn, 1896
Tetrigus babai Kishii, 1990
Tetrigus bakeri Fleutiaux, 1941
Tetrigus cristatus Van Zwaluwenburg, 1951
Tetrigus cyprius Baudi di Selve, 1871
Tetrigus flabellatus (Germar, 1844)
Tetrigus fleutiauxi Van Zwaluwenburg, 1933
Tetrigus fujitai Ôhira, 1978
Tetrigus kusuii Ôhira, 1974
Tetrigus lewisi Candèze, 1873
Tetrigus lifuanus (Montrouzier, 1860)
Tetrigus murrayi Waterhouse, 1900
Tetrigus okinawensis Ôhira, 1967
Tetrigus pacificus Fleutiaux, 1941
Tetrigus palauensis Van Zwaluwenburg, 1940
Tetrigus parallelus Candèze, 1857
Tetrigus parryi Candèze, 1865
Tetrigus parvulus Fleutiaux, 1941
Tetrigus petilus Van Zwaluwenburg, 1963
Tetrigus pexus Candèze
Tetrigus silvaticus Van Zwaluwenburg, 1934
Tetrigus submontanus Vats & Kashyap, 1992
Tetrigus taiwanus Kishii, 1996
Tetrigus townesi Van Zwaluwenburg, 1948
Tetrigus valentini Van Zwaluwenburg, 1940
Tetrigus velutinus Fleutiaux, 1891


== Referanser ==


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Tetrigus


== Eksterne lenker ==
Bilder av noen av artene
(en) Tetrigus i Encyclopedia of Life 
(en) Tetrigus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tetrigus hos Fauna Europaea 
(en) Tetrigus hos NCBI
VM i friidrett 2019 – 3000 meter hinder menn

Øvelsen 3000 meter hinder menn ved VM i friidrett 2019 ble avholdt i Doha 1. og 4. oktober.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
De tre første i hvert heat (Q) og de seks raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.


=== Finale ===
Finalen startet 4. oktober kl. 21:45 lokal tid.


== Referanser ==
Agraeus

Agraeus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Nokså små (ca. 5 millimeter), brede, mørke smellere. Pronotum er stort og bredt med høye lengdekjøler på sidene gjerne også et par høye, spisse knøler ved forkanten. Dekkvingene har gjerne opphøyde, hårkledte knøler og er tett og kraftig punkterte. Antennene er kraftige og sagtakkede, gjerne røde.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Artene i denne slekten sitter gjerne i ro og virker ikke særlig aktive.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
Stammen Agrypnini Candéze, 1851
Slekten Agraeus Candèze, 1857
Agraeus bhasini Fleutiaux, 1932
Agraeus delicatus (Dolin in Dolin, Panfilov, Ponomarenko & Pritykina, 1980)
Agraeus excavatus Fleutiaux, 1918
Agraeus falsus Fleutiaux, 1927
Agraeus feai Fleutiaux, 1935
Agraeus mannerheimii Candèze, 1857
Agraeus monstrosum (Pic, 1928)
Agraeus ponomarenkoi (Dolin in Dolin, Panfilov, Ponomarenko & Pritykina, 1980)


== Eksterne lenker ==
[ttps://www.pbase.com/rovebeetle/image/58352337 Bilde av Agraeus sp. fra Myanmar]
(en) Agraeus i Encyclopedia of Life 
(en) Agraeus i Global Biodiversity Information Facility
Tomás Eloy Martínez

Tomás Eloy Martínez (født 16. juli 1934 i San Miguel de Tucumán i Argentina, død 31. januar 2010 i Buenos Aires) var en argentinsk forfatter.
Han begynte som journalist og manusforfatter i filmbransjen. Som romanforfatter debuterte han først i 1969 med romanen Sagrado. Under militærdiktaturet i Argentina på 1970- og 1980-tallet levde Martínez utenlands og flyttet senere til New Jersey der han arbeidet ved Rutgers University.
Tomás Eloy Martínez utgav en rekke romaner. Mest omtalt er La novela de Perón (1985) som skildrer den argentinske presidenten Juan Perón. Ti år senere skrev han en annen notabel roman om Peróns første hustru Eva Perón, Santa Evita.


== Referanser ==


== Kilder ==
Världslitteratur.se


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tomás Eloy Martínez – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tomás Eloy Martínez på Internet Movie Database
Kärntnerslovenere

Kärntnerslovenere (tysk: Kärntner Slowenen, slovensk: Koroški dlovenci) er en slovenskspråklig folkegruppe med historisk hjemstavn og hjemmehørende i det østerrikske forbundslandet Kärnten. Den sender representanter til det østerrikske Volksgruppenbeirat og er i overveiende grad østerrikske statsborgere. Deres status er forfatnings- og folkerettslig sikret.


== Litteratur ==
Moritsch Andreas (utg.): Kärntner Slovenen/Koroški Slovenci 1900–2000 – Unbegrenzte Geschichte – zgodovina brez meja 7. Hermagoras/Mohorjeva, Klagenfurt 2003, ISBN 3-85013-753-8.
Wilhelm Baum (utg.): Wie ein im Käfig eingesperrter Vogel. Das Tagebuch des Thomas Olip. Kitab-Verlag, Klagenfurt 2010, ISBN 978-3-902585-56-1.
Wilhelm Baum: Die Freisler-Prozesse in Kärnten. Zeugnisse des Widerstandes gegen das NS-Regime in Österreich. Kitab-Verlag, Klagenfurt 2011, ISBN 978-3-902585-77-6.
Wilhelm Baum: Zum Tode verurteilt. NS-Justiz und Widerstand in Kärnten. Klagenfurt 2012, ISBN 978-3-902585-93-6.
Albert F. Reiterer: Kärntner Slowenen: Minderheit oder Elite? Neuere Tendenzen der ethnischen Arbeitsteilung. Drava Verlag/Založba Drava, Klagenfurt 1996, ISBN 3-85435-252-2.
Katja Sturm-Schnabl, Bojan-Ilija Schnabl (Hrsg.): Enzyklopädie der slowenischen Kulturgeschichte in Kärnten/Koroška. Von den Anfängen bis 1942. Drei Bände. Band 1 Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine. (A–I), Band 2 Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine. (J–Pl), Band 3 Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine. (Pm–Z), Böhlau, Wien 2016
Reginald Vospernik: Zweimal aus der Heimat vertrieben. Die Kärntner Slowenen zwischen 1919 und 1945. Eine Familiensaga. Kitab-Verlag, Klagenfurt 2011, ISBN 978-3-902585-84-4.
Gustav Fridtjof Lund

Gustav Fridtjof Lund (født 18. april 1862 i Talvik, død 26. februar 1912 i Sigerfjord) var en samisk predikant som var knyttet til Den evangelisk lutherske frikirke. Han ble kalt «kjelkepredikanten» fordi han dro med seg andaktsbøker og traktater på en kjelke på sine reiser. I 1898 etablerte han det første kristelige bladet på samisk, Nuorttanaste. Han var bladets redaktør til han døde. Han ga også en sangbok med sanger på samisk, mange av dem oversatt av ham selv. 
Lunds foreldre døde da han var barn, så de første barneårene hadde han hos besteforeldrene. De snakket kvensk, men allerede da han var sju år gammel, ble han bortsatt til en fosterfamilie i Korsfjorden. Der var språket samisk. Siden gikk han skoleåret 1881/82 på Finnmarkens Amtsskole, som da var i Alta, med tanke på å komme på lærerskole etterpå. Men det var ikke penger til mer skolegang. Tre år etter amtsskolen kom han til Vardø som snekkerlærling. Etter tre år i Vardø flyttet han til Bodø. Der var han fisker, der møtte han sin kone, Henriette, giftet seg og fikk en sønn og en datter. Mens han bodde her, ble han av Frikirkens finnemisjon kalt til å bli predikant for samene. 
I sin tjeneste så han tidlig betydningen av det skrevne ord og han skaffet seg en liten håndpresse for å trykke traktater og småskrifter. Den hadde han med på sine reiser, den fikk plass i to kofferter. I 1902 fikk han en større trykkpresse. Den ble installert i hans hjem i Sigerfjord og var i bruk til han døde i 1912. 


== Bibliografi ==
Vuoinalais  - lautløgak (Åndelige sanger), Oslo: Grøndahl, 1896


== Referanser ==


== Kilder ==
Olav Tveiterås: Gustav Fritjof Lund og bladet Nuorttanaste. Frikirkekristendom på samisk
Lycoreus

Lycoreus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Store (opptil 50 millimeter), kraftige, svarte smellere, kroppen mer eller mindre kledt med lyse skjell som danner mønstre i ulike farger, mest gulaktige. Hannene har korte, kamformede antenner, hunnens antenner er korte og tynne. Pronotum er oftest litt lengre enn bredt, rundet med kort, skrått tilbaketrukne bakhjørner, vanligvis butte i spissen. Dekkvingene har fine punktrader, men disse kan være dekket av skjellkledningen.
Larvene er noe flate, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt, svart med kraftige, fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
Slekten Lycoreus Candéze, 1857
Lycoreus alluaudi Candéze, 1900 - største art, opptil 50 millimeter
Lycoreus bishoffi 
Lycoreus corpulentus Candéze, 1889
Lycoreus cyclops Candéze, 1865
Lycoreus dux Candéze, 1857
Lycoreus goudotii (Laporte de Castelnau, 1836)
Lycoreus madagascariensis (Gory, 1832)
Lycoreus orbicularis Schwarz, 1901
Lycoreus regalis Candéze, 1857
Lycoreus triocellatus (Laporte de Castelnau, 1836)
Lycoreus vegalis Candéze, 1857


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten
(en) Lycoreus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Lycoreus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Olga Sjøgren

Olga Pauline Sjøgren (født Hagen 9. august 1884 i Kristiania, død 8. november 1960) var en norsk skuespillerinne og sangerinne. Hun utmerket seg som revyskuespillerinne og operettesangerinne, og involverte seg tidlig innenfor film. Hun var også kjent som Olga Almquist.


== Familie ==
Olga Pauline Hagen var datter av skredder Erik Hagen og hans svenskfødte hustru Kristine Andersdotter.
Hun ble 28. juni 1902 gift i Kristiansand med skuespiller Karl Johan Olaf Almquist (1879-1914). Hun giftet seg deretter med skuespiller Josef Sjøgren.


== Liv og virke ==
Olga Pauline Hagen var elev ved Sekondteatret i 1899. Siden hadde hun engasjementer ved Eldorado, Tivoli teater og Kongshavn sommerteater, alle i hennes fødeby Kristiania.
Hagen var senere tilknyttet Stavanger teater, Falkbergets teater og Det norske operetteselskap. Hun med virket også på turné med Bjørnviks teateater, der hun medvirket i flere enn 1400 oppsetninger av skuespillet Skjærgårdsflirt av Gideon Wahlberg. Hagen spilte også i den filmatiserte utgaven av Skjærgårdsflirt.


== Roller i utvalg ==
Rose i operetten Et Eventyr i Tyrol av Aubert (Trondheim, 1906)
Ganymedes i operetten Den skjønne Galathea av Franz von Suppé (Bygdøy Sjøbad, 1909)
Madam Grisk i revyen Christian Fredrik(sen) av Thorleif Klausen (Kongsberg, 1914)
Turtelduen i revyen Christian Fredrik(sen) av Thorleif Klausen (Kongsberg, 1914)
Katrine i Skjærgårdsflirt


== Filmografi ==
1914: Fredrik(sen)s Fald
1932: Skjærgårdsflirt
1939: Hu Dagmar


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 64. ISBN 8200056228. 


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Sjøgren på Internet Movie Database
Eidolus

Eidolus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
Stammen Agrypnini Candéze, 1851
Slekten Eidolus Candèze, 1857
Eidolus linearis Candèze, 1857


== Eksterne lenker ==
(en) Eidolus i Encyclopedia of Life 
(en) Eidolus i Global Biodiversity Information Facility
Fredskonferansen mellom Etiopia og Eritrea 2018

Fredskonferansen mellom Etiopia og Eritrea 2018 var et toppmøte som fant sted 8. og 9. juli 2018 i Asmara i Eritrea. Toppmøtets deltakere var president i Eritrea, Isaias Afwerki og Etiopias statsminister Abiy Ahmed, samt andre ledere fra de to landene.
Toppmøtet endte i en signering av en felles erklæring, noe som endte grensekonflikten mellom de to landene. I tillegg ble det gjenopprettet fulle diplomatiske forhold, og enighet for å åpne grensene for varer, personer og tjenester. Dette førte blant annet til at Ethiopian Airlines åpnet sin første rute til Asmara på 20 år.
Denne erklæringen førte til at Ahmed fikk Nobels fredspris i 2019.


== Referanser ==
Jimma

Jimma (eller Jima) er en by i det vestlige Etiopia, med et innbyggertall (pr. 2011) på 143.148. Jimma ligger cirka 35 mil sørvest for Addis Abeba, på 1 750 meters høyde.  Byen er hovedstad i en sone av samme navn.
Den er en markedsby med handel med blant annet kaffe. Byen har en flyplass, Aba Segud Airport.


== Referanser ==
Chalcolepis

Chalcolepis er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Store (gjerne 25-35 millimeter), avlange, svarte smellere, kroppen mer eller mindre kledt med gulbrune skjell. Pronotum er oftest litt lengre enn bredt, rundet med kort, skrått tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene har fine punktrader, men disse kan være dekket av skjellkledningen.
Larvene er noe flate, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt, svart med kraftige, fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, og også i India 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
Slekten Chalcolepis Candéze, 1857
Chalcolepis austerus Casari, 2000
Chalcolepis emarginatus Punam, Vats & Saini, 1996
Chalcolepis kashyapi Vats & Kashyap, 1992
Chalcolepis luczotii Candèze, 1857
Chalcolepis nigrimaculatus Punam, Vats & Saini, 1996
Chalcolepis pannus Vats & Kashyap, 1992
Chalcolepis rotundoextremus Vats & Kashyap, 1992
Chalcolepis similis Casari, 2000
Chalcolepis splendidus Casari, 2000
Chalcolepis truncatus Punam, Vats & Saini, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Chalcolepis luczotii
(en) Chalcolepis i Encyclopedia of Life 
(en) Chalcolepis i Global Biodiversity Information Facility 
Chalcolepis – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1565

Vitenskapsåret 1565 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1565.


== Geografi ==
Conrad Gesner fikk publisert «De omni rerum fossilium genere, gemmis, lapidibus, metallis, et huiusmod». Zürich.


== Fysikk ==
Niccolò Fontana Tartaglia fikk publisert avhandlingene «Archimedis de insidentibus aquæ, libri duo» (Arkimedes om stillestående vann, bok to) et «De ponderositate» (Om vekt) posthumt. Venezia.


== Matematikk ==
Valentin Mennher fikk publisert læreboken «Practicque pour brievement apprendre á Ciffrer, et tenir livres de comptes avec la regle de Coss, et Geometrie» (Praksis for en kort innføring i å regne, og føre regnskap etter notasjonen Coss, og geometri). Antwerpen.


== Teknologi ==
oktober – Det første martellotårnet, the Torra di Mortella i Saint-Florent, ble fullført som en del av en serie kystfort til forsvar av Genova.


== Medisin ==
Paracelsus fikk publisert verket «Opus Chyrurgicum» posthumt. Frankfurt am Main.
Nicolás Monardes fikk publisert verket  «Dos libros, el uno que trata de todas las cosas que se traen de nuestras Indias Occidentales, que sirven al uso de la medicina, y el otro que trata de la piedra bezaar, y de la yerva escuerçonera» (To bøker, den første handler om alle tingene som blir bragt fra vårt Vestindia som tjener til medisinsk bruk, og den andre som handler om besoarsteinen og kryddergress). Sevilla.


== Publikasjoner ==
Bernardino Telesio fikk publisert verket «De Rerum Natura Iuxta Propria Principia» (Om tingene vesen etter sine egne prinsipper). Roma.
Hadrianus Junius fikk publisert «Nomenclator omnium rerum propria nomina variis linguis explicata indicans 1531-1552», det første lingvistikk-manualet. Antwerpen.


== Fødsler ==
2. april – Cornelis de Houtman (død 1599), nederlandsk oppdagelsesreisende.
10. november – Laurentius Paulinus Gothus (død 1646), svensk biskop og astronom.
Ukjent dato − Pedro Fernandes de Queirós (død 1614), portugisisk oppdagelsesreisende.


== Dødsfall ==
5. oktober − Ludovico Ferrari (født 1522), italiensk matematiker.
12. oktober − Jean Ribault (født 1520), fransk oppdagelsesreisende.
13. desember – Conrad Gesner (født 1516), sveitsisk naturhistoriker.


== Referanser ==
Hemicleus

Hemicleus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, matte, mørke smellere. Pronotum er firkantet, bakhjørnene nesten ikke tilbaketrukne. Antennene er tynne og sagtakkede.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika nord til Egypt og Tunisia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
Stammen Agrypnini Candéze, 1851
Slekten Hemicleus Candèze, 1857
Hemicleus adspersulus (Klug, 1855)
Hemicleus apicalis Schwarz, 1898
Hemicleus caffer Candèze, 1857
Hemicleus cardiophoroides Fleutiaux, 1919
Hemicleus chappuisi Fleutiaux, 1935
Hemicleus dorsalis Schwarz, 1898
Hemicleus duplicatus Hayek, 1973
Hemicleus elegans Fleutiaux, 1935
Hemicleus fasciculatus Schwarz, 1905
Hemicleus ferrantei Buysson, 1911
Hemicleus guineensis Girard, 2003
Hemicleus inordinatus Fleutiaux, 1932
Hemicleus jeanneli (Fleutiaux, 1919)
Hemicleus longicollis Schwarz, 1905
Hemicleus majusculus Candèze, 1897
Hemicleus normandi Buysson, 1920
Hemicleus ordinatus Fleutiaux, 1932
Hemicleus quadricollis Fleutiaux, 1919
Hemicleus villiersi Cobos, 1970
Hemicleus weisei Schwarz, 1898


== Eksterne lenker ==
Bilde av Hemicleus majusculus
(en) Hemicleus i Encyclopedia of Life 
(en) Hemicleus i Global Biodiversity Information Facility
Aphileus

Aphileus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, mørke smellere. Slekten kjennes lett på at kjevene (mandiblene) er forlengede og framstrakte, særlig hos hannene. Oversiden er fint hårete, særlig på sidene. Pronotum er bredere enn langt, rundet med kort, skrått tilbaketrukne bakhjørner. Dekkvingene har fine punktrader.
Larvene er noe flate, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt, svart med kraftige, fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia, mest i den østlige delen (Queensland, New South Wales).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
Slekten Aphileus Candéze, 1857
Aphileus distinctus Neboiss, 1959
Aphileus ferox Blackburn, 1895
Aphileus goombarus Neboiss, 1959
Aphileus lucanoides Candèze, 1857
Aphileus mulkanus Neboiss, 1959


== Kilder ==
Atlas of Living Australia - Aphileus


== Eksterne lenker ==
(en) Aphileus i Encyclopedia of Life 
(en) Aphileus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aphileus hos NCBI
Fylkesvei 1474

Fylkesvei 1474 går mellom Aurskog kirke og Aurskog meieri i Aurskog-Høland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og er en delstrekning av den tidligere fylkesvei 239.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Aurskog-Høland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1474
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 1469

Fylkesvei 1469 går mellom Finstad og Aurskog Verk i Aurskog-Høland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av delstrekningeer av de tidligere fylkesvei 239 og fylkesvei 236.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Aurskog-Høland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1469
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger