jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johannes Lunde

Johannes Lunde (født 1968) er en norsk forretningsmann kjent for å ha stått bak Johs. Lunde-konsernet.
Gjennom 1990-årene bygget Lunde seg opp gjennom transportselskapet Johs. Lunde Transport AS. Etter hvert satset han i flere markeder, og bygget opp et stort konglomerat av selskaper.
I 2011 ble Johs. Lunde Marine Group AS slått konkurs med gjeld på flere hundre millioner kroner. Det viste seg raskt at det var krysskausjonert mellom selskaper innad i selskapsstrukturen, og den første konkursen utløste en dominoeffekt som til slutt gjorde at hele Lundes forretningsimperium gikk over ende. Totalt ble det meldt inn krav på 1,8 milliarder kroner, men bobestyrer klarte kun å realisere 300 millioner.I 2013 ble Lunde i Stavanger tingrett dømt til fem års fengsel for grov økonomisk utroskap. Dommen ble anket, og i 2014 ble det avsagt rettskraftig dom på to års fengsel. Året etter fikk han lagt til ytterligere fire års fengsel for grov økonomisk utroskap, heleri/hvitvasking og grovt kreditorsvik.Etter å ha sonet ferdig dommen forsøkte Lunde å starte opp et entreprenørselskap. Dette gikk konkurs i 2021.


== Referanser ==
Lee Thompson

Lee Thompson (født 5. mars 1997) er en engelsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Storbritannias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 6. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Thompson – Olympedia 
(en) Lee Thompson – World Athletics
Michael Ohioze

Michael Ohioze (født 6. februar 1995) er en britisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.
Han deltok på Storbritannias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 6. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Ohioze – Olympedia 
(en) Michael Ohioze – World Athletics
Michal Desenský

Michal Desenský (født 1. mars 1993) er en tsjekkisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Tsjekkias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 7.-plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michal Desenský – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michal Desenský – Olympedia 
(cz) Michal Desenský – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Michal Desenský – World Athletics
Vít Müller

Vít Müller (født 31. august 1996) er en tsjekkisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp og har spesialisert seg på 400 meter hekk.Han deltok på Tsjekkias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 7. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen. og hadde 22. beste tid i semifinalene på 400 meter hekk under de samme lekene, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vít Müller – Olympedia 
(cz) Vít Müller – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Vít Müller – World Athletics 
(en) Vít Müller – Diamond League
Marvin Schlegel

Marvin Schlegel (født 2. januar 1998) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 deltok han på Tysklands lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 8. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen. Han deltok også på 400 meter der han ble utslått i forsøksheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marvin Schlegel – Olympedia 
(en) Marvin Schlegel – World Athletics
Luke Campbell (hekkeløper)

Luke Campbell (født 22. november 1994) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp som har spesialisert seg på 400 meter hekk.Han deltok på Tysklands lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 8. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen. Campbell hadde også 11. beste tid i semifinalene på 400 meter hekk under de samme lekene, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luke Campbell – Olympedia 
(en) Luke Campbell – World Athletics
Jean Paul Bredau

Jean Paul Bredau (født 27. juni 1999) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.
Han deltok på Tysklands lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 8. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Paul Bredau – Olympedia 
(en) Jean Paul Bredau – World Athletics
Manuel Sanders

Manuel Sanders (født 3. april 1998) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Tysklands lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 8. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manuel Sanders – Olympedia 
(en) Manuel Sanders – World Athletics 
(en) Manuel Sanders – World Athletics
Noah Nirmal Tom

Noah Nirmal Tom (født 13. november 1994) er en indisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Han deltok på Indias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 4. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noah Nirmal Tom – Olympedia 
(en) Noah Nirmal Tom – World Athletics
Amoj Jacob

P. A. Amoj Jacob (født 2. mai 1998) er en indisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Han deltok på Indias lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 4. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amoj Jacob – Olympedia 
(en) Amoj Jacob – World Athletics
Rikuya Itō

Rikuya Itō (født 10. november 1998) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Japans lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 5. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rikuya Itō – Olympedia 
(en) Rikuya Itō – World Athletics
Marcus Fagerudd

Marcus Fagerudd (født 17. november 1992 i Jakobstad) er en finsk-svensk profesjonell ishockeyback som spiller for Sparta Sarpsborg. Siden 2011 har Fagerudd hovedsakelig spilt i Sverige. Han har tidligere spilt for Södertälje, Djurgården, HC Vita Hästen, Ilves, Asplöven HC, Mora IK, Luleå HF, Tønsberg Vikings, Bofors IK, Ässät og IFK Lepplax.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcus Fagerudd – Eurohockey.com 
(en) Marcus Fagerudd – Hockeydb.com 
(en) Marcus Fagerudd – Eliteprospects.com
Per ardua ad astra

Per ardua ad astra er et latinsk uttrykk som kan oversettes til gjennom motgang mot stjernene. Uttrykket er et av mange latinske fraser som bygger på Ad astra, i betydningen mot stjernene, og tilskrives Seneca den yngre.Uttrykket er brukt som motto til inspirasjon eller motivasjon. I Norge er uttrykket motto for Trondheim katedralskole og Stavanger katedralskole. Internasjonalt er uttrykket kjent som motto for Storbritannias Royal Air Force og andre medlemmer av Samveldet av nasjoner, som Royal Australian Air Force og Royal New Zealand Air Force. Canadas Royal Canadian Air Force brukte mottoet frem til 1968, da de byttet til sic itur ad astra, et lignende uttrykk med betydningen "slik er veien til stjernene".


== Referanser ==


== Se også ==
Ad astra, pekerside til annen bruk av uttrykket
Per aspera ad astra, uttrykk med lignende betydning
Ad astra (andre betydninger)

Ad astra er fra latin og betyr «mot stjernene» eller «til stjernene». Uttrykket kan vise til:

Ad Astra, et tidligere norsk danseband
Ad Astra Aero, et tidligere sveitsisk flyselskap med base i Zürichhorn i Zürich
Ad Astra (film), en amerikansk film fra 2019 av James Gray


== Mottoer med Ad astra ==
En rekke latinske uttrykk og ordtak bygger på Ad astra:

Per ardua ad astra (gjennom motgang mot stjernene), motto brukt av skoler og flere luftforsvar innen Samveldet av nasjoner
Per aspera ad astra (gjennom vanskeligheter mot stjernene), blant annet statsmotto for Kansassic itur ad astra (slik er veien til stjernene), blant annet bymotto for Richmond (Virginia)


== Referanser ==
Kaito Kawabata

Kaito Kawabata (født 17. august 1998) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Japans lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 5. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaito Kawabata – Olympedia 
(en) Kaito Kawabata – World Athletics
Kentaro Sato (sprinter)

Kentaro Sato (佐藤 拳太郎, Satō Kentarō, født 16. november 1994) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Han deltok på Japans lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 5. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kentaro Sato – Olympedia 
(en) Kentaro Sato – World Athletics
Statistikk for Bundesliga 2021/22

﻿
﻿
Denne siden viser utvalgt statistikk for Bundesliga 2021–2022.


== Rundestatistikk ==


== Målstatistikk ==


=== Målscorere ===


=== Målgivende pasninger ===


=== Selvmål ===


=== Hat-tricks ===


=== Straffespark ===


== Kortstatistikk ==


=== Gule kort ===


=== Røde kort ===


=== Etter klubb ===


== Tilskuertall ==


== Merknader ==


== Referanser ==
Aoto Suzuki

Aoto Suzuki (født 30. mai 2001) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Japans lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 5. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aoto Suzuki – Olympedia 
(en) Aoto Suzuki – World Athletics
Limnebius

Limnebius er en slekt av palpebiller som lever i og ved ferskvann. De er små biller som kan kjennes på at maksillarpalpene (munnfølerne) er svært lange.


== Utseende ==
Små biller (1 – 3 mm), brystskjoldet og dekkvingene danner en nesten kontinuerlig kurve. Hodet er bredt med små, runde fasettøyne. Antennene har en svakt definert, fire- eller fem-leddet kølle. Palpene (munnfølerne) er mye lengre enn antennene. Brystskjoldet (pronotum) er glatt og jevnt rundet hos Limnebius. Dekkvingene har ikke tydelige punktrekker. Beina er foholdsvis korte med fire-leddete føtter, leggene (tibiae) er korte og tykke. Larvene er lange og slanke, med tre par korte bein og en hodekapsel med forholdsvis lange antenner og små kjever.


== Levevis ==
Palpebillene lever i eller ved vann. Artene i slekten Limnebius lever i stillestående eller rennende ferskvann, og kan også finnes under steiner i vannkanten. De voksne billene er planteetere, larvene rovdyr.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea (litt usikker plassering)
Familien palpebiller, Hydraenidae
Underfamilien Bekkepalpebiler, Hydraeninae
Stammen Limnebiini
Slekten Limnebius Leach, 1815  – i Norge:
Limnebius aluta Bedel, 1881
Limnebius parvulus (Herbst, 1797)
Limnebius truncatellus (Thunberg, 1794)


=== Liste over øvrige arter ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Hansen, M. 1987. The Hydrophiloidea (Coleoptera) of Fennoscandia and Denmark. Fauna Entomologica Scandinavica 18. E.J.Brill / Scandinavian Science Press Ltd.


== Eksterne lenker ==
(en) Limnebius i Encyclopedia of Life 
(en) Limnebius i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Limnebius hos Artsdatabanken 
(sv) Limnebius hos Dyntaxa 
(en) Limnebius hos Fauna Europaea 
(en) Limnebius hos Fossilworks 
(en) Limnebius hos ITIS 
(en) Limnebius hos NCBI 
(en) Kategori:Limnebius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Limnebius – detaljert informasjon på Wikispecies
Muhammad Abdallah Kounta

Muhammad Abdallah Kounta (født 27. oktober 1994) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Frankrikes lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 6. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Muhammad Abdallah Kounta – Olympedia 
(fr) Muhammad Abdallah Kounta – Frankrikes olympiske komité 
(en) Muhammad Abdallah Kounta – World Athletics 
(en) Muhammad Abdallah Kounta – TheSports.org
Ludovic Oucéni

Ludovic Ouceni (født 1. februar 2001) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Frankrikes lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 6. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ludovic Ouceni – Olympics.com 
(en) Ludovic Ouceni – Olympic.org 
(en) Ludovic Ouceni – Olympedia 
(fr) Ludovic Ouceni – Frankrikes olympiske komité 
(en) Ludovic Ouceni – World Athletics 
(fr) Ludovic Ouceni – Fédération française d athlétisme 
(en) Ludovic Ouceni – TheSports.org
Gilles Biron

Gilles Biron (født 13. april 1995) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Frankrikes lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 6. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gilles Biron – Olympedia 
(fr) Gilles Biron – Frankrikes olympiske komité 
(en) Gilles Biron – World Athletics 
(en) Gilles Biron – European Athletic Association 
(fr) Gilles Biron – Fédération française d athlétisme 
(en) Gilles Biron – TheSports.org
№ 2 Group RAF

№ 2 Group RAF er et forband i Royal Air Force (RAF), først opprettet i 1918, aktiv fra 1918 til 1920, fra 1936 gjennom annen verdenskrig til 1947, fra 1948 til 1958, fra 1993 til 1996, og deretter fra 2000. Det er undergitt RAF Air Command og har standkvarter på RAF High Wycombe i Buckinghamshire.Forbandet har funksjoner innen kampstøtte til luftmakt, herunder strategiske og taktiske transportfly, lufttanking, RAF Regiment og RAF Police.Pr. 1. april 2017 har forbandet kommando over RAF Brize Norton, RAF Northolt og RAF Honington.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ole Rytteragersvei

Ole Rytteragersvei (13-211, 10-212) er en vei ved Vik i Hole kommune. 
Ole Rytteragersvei er en sidevei Røyseveien (Fylkesvei 2854), sørover fra denne. Den går ned langs Sælabonn i Tyrifjorden, og ender opp ved Rytteraker gård ved Lemostangen naturreservat.Veien har spredt bebyggelse, og ligger cirka 110 meter over havet ved Røyseveien.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Rytteragersvei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Necrophilus

Necrophilus er en slekt av biller som tidligere ble regnet til åtselbillene.


== Utseende ==
Middelsstore biller, forholdsvis brede og flate, blanke. Hodet er fremstikkende og godt synlig ovenfra. Antennene er forholdsvis lange, fortykkede mot spissen, de fem ytterste leddene danner en avlang kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nesten så bredt som dekkvingene. Dekkvingene er brede, blanke, hver med ni punktstriper, men uten opphøyde ribber. Beina er lange og slanke. Larvene er pølseformede, med to ganske lange børster på det bakerste leddet, og ganske korte bein.


== Levevis ==
Lite synes være kjent om biologien til disse billene, som lever i tempererte områder på den nordlige halvkulen. De finnes helst på litt fuktige steder i skog. De voksne billene finnes ved råtnende organisk materiale av ulike slag, og det er trolig at larvene også lever der. De lange beina tyder på at de er gode løpere.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse, men mangler i det nordligste Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien sumpbiller, Agyrtidae
Underfamilien Necrophilinae
Slekten Necrophilus Latreille, 1829
Necrophilus chinensis Zhou, 2004
Necrophilus hydrophiloides Mannerheim, 1848 – Nord-Amerika
Necrophilus nomurai (T.Shibata, 1969)
Necrophilus pettiti Horn, 1880
Necrophilus roderi (Schawaller, 1978)
Necrophilus rupinensis Schawaller, 1986
Necrophilus sichuanensis Nikolaev, 2003
Necrophilus subterraneus (Dahl, 1807)


== Referanser ==


== Kilder ==
Coleoptera, Agyrtidae i Tree of life


== Eksterne lenker ==
Necrophilus på GBIF [1]
(en) Necrophilus i Encyclopedia of Life 
(en) Necrophilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Necrophilus hos ITIS 
(en) Necrophilus hos NCBI 
(en) Kategori:Necrophilus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Necrophilus – detaljert informasjon på Wikispecies
Viktor Likhonosov

Viktor Ivanovitsj Likhonosov (russisk: Ви́ктор Ива́нович Лихоно́сов, født 30. april 1936 i Topki i daværende Zapadno-sibirskij kraj i Sibir i RSFSR i Sovjetunionen, død 9. august 2021 i Krasnodar i Russland) var en sovjetrussisk romanforfatter og redaktør.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Likhonosov tilbrakte barndommen og ungdommen i Novosibirsk. I 1943 døde faren ved fronten under andre verdenskrig. Fra 1956 til 1961 studerte Viktor ved fakultetet for historie og filologi ved Krasnodar pedagogiske institutt, og underviste deretter i flere år i Anapa.


=== Forfatter ===
Han var kjent for sine verker skrevet på landsbyprosabevegelsens tid etter Stalins død. Han ble støttet av Aleksander Tvardovskij som publiserte hans debutverker i  Novy mir, og presenterte ham som «en sovjetisk arving etter Ivan Bunin».På midten av 1970-årene ble han av Jurij Kazakov introdusert for Boris Zaitsev og Georgij Adamovitsj, og han ble da dypt engasjert i utforskningen av russisk emigrasjon. Nasj malenkij Parisj: Nenapisannye vospominanija (Наш маленький Париж : ненаписанные воспоминания =Uskrevne memoarer: Vårt lille Paris, 1986), en roman om de russiske kosakkers moderne historie utenlands, anses som hans viktigste verk.Likhonosov bodde i Krasnodar der han redigerte litteraturtidsskriftet Rodnaja Kubanh.Han vant Den russiske statspris i 1988, Den internasjonale Mikhail Sjolokhov-prisen, og den første Jasnaya Poljana-litteraturprisen i 2003.


=== Død ===
Likhonosov døde i Krasnodar i Russland av covid-19 den 9. august 2021 i en alder av 85 år. Det var ti dager etter at hans hustru døde.


== Utvalgte verker ==
Вечера: Рассказы. —  Сов. Россия, 1966.
Что-то будет: Рассказы. — Новосибирск: Зап.-Сиб. кн.изд-во, 1966.
Голоса в тишине: Повести и рассказы. — Мол.гвардия, 1967.
На долгую память: Повести. — Сов. Россия, 1969.
Чалдонки: Повести. — Новосибирск: Зап.-Сиб. кн.изд-во, 1969.
Люблю тебя светло. — Правда, 1971.
Счастливые мгновения: Повести и рассказы. — Краснодар: Кн.изд-во, 1971.
Осень в Тамани: Повести и рассказы. — Современник, 1972.
Чистые глаза: Повести и рассказы. — Мол. гвардия, 1973.
Элегия: Повести и рассказы. — Сов. Россия, 1976.
Когда же мы встретимся?: Роман. — Современник, 1978.
Родные: Повести и рассказы. — Сов. Россия, 1980.
Ненаписанные воспоминания. Наш маленький Париж: Роман. — Сов. писатель, 1987.
Наш маленький Париж : ненаписанные воспоминания: роман  / Лихоносов, Виктор Иванович, Автор (Author); Космынин, Юрий Иванович, Художник (Artist); Распутин, Валентин Григорьевич, Автор послесловия, колофона и т.п. (Author of afterword, postface, colophon, etc.); Стеценко, Владимир Пантелеевич, Редактор (Editor). - Москва : Советский писатель, 1989. - 607, [1] с.: ил. + [1] л. портр.; 21 см.- 200000 экземпляров . - ISBN 5-265-00586-2
Время зажигать светильники: Повести, рассказы, эссе. — Известия, 1991.
Записки перед сном: Повести, рассказы, эссе. — Соврем, писатель, 1993.
Тоска-кручина: Повести, очерки, эссе. — Краснодар: Изд.дом Краснодарские известия, 1996.
Родные: Повести и рассказы. — Изд-во Зауралье, 1997.
Тут и поклонился. — СПб.: Изд-во «Владимир Даль», 2016.


== Referanser ==
Aggershusiske acter

Aggershusiske acter eller Aggershusiske acters første quartaels summariske beskriffelse paa nerverende aar 1644 flitteligen samlet oc forfattet regnes som det første forsøk på å etablere en periodisk presse i Norge.
Det er allment antatt at sokneprest og humanist Kjeld Stub må ha vært den anonyme utgiver (Myhre 1944:76). Et opptrykk utkom på Thronsens forlag i 1883, basert på det eneste kjente eksemplarer. Dette befinner seg på Kungliga biblioteket i Stockholm, og er ikke komplett, men består av 12 upaginerte blad i mindre kvartformat. En privat hånd har senere nummerert sidene fortløpende fra 1 til 58, og ender i april 1644.
Hva intensjonen med utgivelsen kunne være, er uklart, og denne uvissheten er førte også til at overbibliotekar Egil A. Tveterås i Norsk tidsskriftindeks reiste en viss tvil, og spurte retorisk om utgivelsen egentlig burde kvalifisere til betegnelsen periodisk?


== Eksterne lenker ==

[Faksimilieutgave https://www.nb.no/items/3cb2cb35dbbdee4a297e4153bf0aa790?page=5&searchText=]


== Litteratur ==
Myhre, Olav 1944: Svunne tiders sensasjoner. Streiftog gjennem norsk pressehistorie. Oslo: Jacob Dybads forlag.
Lythe Pillay

Lythe Pillay (født 25. februar 2003) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.Han deltok på Sør-Afrikas lag på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo som kom på 7. plass i sitt forsøksheat og kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lythe Pillay – Olympedia 
(en) Lythe Pillay – World Athletics
Pjotr Mamonov

Pjotr Nikolajevitsj Mamonov (russisk: Пётр Никола́евич Мамо́нов, født 14. april 1951 i Moskva i Sovjetunionen, død 15. juli 2021 i Moskva) var en russisk rockemusiker, film- og teaterskuespiller.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mamonov var sønn av en ingeniør og en oversetter fra norsk. I tenårene kjedet han seg som en stiljaga og havnet ofte i slåsskamp; ett resultat var et arr over magen (som kan sees i filmen Igla, som han opptrådte i tyve år senere). Mamonovs foreldre ble separert i midten av 1950-årene og moren innledet et forhold til ingeniøren  Nikolaij Bortnitsjuk. Dette førte til at Pjotr i 1958 fikk en halvbror, Aleksej Bortnitsjuk.


=== Karriere ===
Mamonov var på 1980-tallet en av få sovjetiske rockemusikere som klarte å få anerkjennelse også i utlandet, med bandene «Zvuki Mu», og senere, på 1990-tallet, det 'nye' «Zvuki Mu». Gjennombruddet på storskjerm kom i 1990 da han spilte hovedrollen i Pavel Lungins Taxi Blues. Han skulle senere vende tilbake for å samarbeide med Lungin i titlene Island og Tsar.
I Vest-Europa samarbeidet han med Brian Eno. Foruten å begynne i filmen opptrådte han en tiårs tid med énmanns teaterperformancer. Blant disse forestillingene kan nevnes en absurd fremmedgjort versjon av Anton Tsjekhovs teaterstykke Frieriet (Предложение), som han kalte Finnes det liv på Mars? - eller Sjokolade-Pusjkin, der han har utgangspunkt i dikteren Aleksander Pusjkin, men uten å sitere noe fra dennes verker.
På 1990-tallet konverterte Mamonov til Den russisk-ortodokse kirke og forlot Moskva for å bosette seg på landsbygda. Han mottok en velsignelse fra sin bekjenner for å spille i «Øya», og hans egen religiøse fromhet burde være en grunn til at Mamonovs innsats i filmen var mer enn bare skuespill; han så på «øya» som en helhet som en religiøs preken. Han trekker dette så langt at han ved forskjellige anledninger utenfor det hvite lerretet har fortsatt å spille sin rolle, og med karakterens særegne karaktertrekk fremført oppløftende formaningstaler..


=== Død ===
Den 26. juni 2021 ble Mamonov innlagt på sykehus med covid-19. Han ble lagt i medisinsk indusert koma og døde den 15. juli i en alder av 70 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pjotr Mamonov på Discogs 
(en) Pjotr Mamonov på MusicBrainz 
(en) Pjotr Mamonov på Last.fm 
(en) Pjotr Mamonov på Internet Movie Database 
(da) Pjotr Mamonov på Filmdatabasen 
(fr) Pjotr Mamonov på Allociné 
(en) Pjotr Mamonov på AllMovie 
(en) Pjotr Mamonov hos Rotten Tomatoes 
(en) Pjotr Mamonov hos The Movie Database