jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mecysmoderini

Mecysmoderini er en gruppe av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller. 


== Utseende ==
Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Disse artene er korte og brede med lang snute. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.


== Levevis ==
Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster. 
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Øst- og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien småsnutebiller, Ceutorhynchinae Gistel, 1856
Stammen Mecysmoderini Wagner, 1938 – ikke i Norge
Slekten Belonnotus Schultze, 1899 - 5 arter
Slekten Coelioderes Korotyaev, 2004 - 7 arter
Slekten Coeliosomus Motschulsky, 1858 - 6 arter
Slekten Mecysmoderes Schönherr, 1837 - ca. 95 arter
Slekten Xenysmoderes Colonnelli, 1992 - 28 arter
Slekten Xenysmoderodes Yoshitake, 2007 - 2 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Mecysmoderini – detaljert informasjon på Wikispecies
Wagner Fernando Velloso

Wagner Fernando Velloso (født 22. september 1968) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som spilte målvakt.
Velloso startet karrieren hos Palmeiras. Den enslige landskampen han spilte for Brasil var som en av de mange debutantene i den nyansatte treneren Paulo Roberto Falcãos første lagoppstilling til vennskapskamp mot Spania i september 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wagner Fernando Velloso – Transfermarkt
Phytobiini

Phytobiini er en gruppe av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller. 


== Utseende ==
Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.


== Levevis ==
Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster. Mange lever på planter i korsblomstfamilien (Brassicaceae). 
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien småsnutebiller, Ceutorhynchinae Gistel, 1856
Stammen Phytobiini Gistel, 1856
Slekten Eubrychius C. G. Thomson, 1859 - 3 arter
Eubrychius velutus (Beack, 1817)
Slekten Euhrychiopsis Dietz, 1896 - én art
Slekten Marmaropus Schönherr, 1837 - 2 arter
Slekten Neophytobius Wagner, 1936 - 2 arter, begge forekommer i Norge:
Neophytobius muricatus (Brisout de Barneville, 1867)
Neophytobius quadrinodosus (Gyllenhal, 1813)
Slekten Parenthis Dietz, 1896 - én art
Slekten Pelenomus C. G. Thomson, 1859 - 18 arter, i Norge:
Pelenomus canaliculatus (Fåhraeus, 1843)
Pelenomus commari (Panzer, 1794)
Pelenomus quadrituberculatus (Fabricius, 1787)
Pelenomus velaris (Gyllenhal, 1827)
Pelenomus waltoni (Boheman, 1843)
Slekten Phytobius Schönherr, 1833 - ca. 60 arter, i Norge:
Phytobius leucogaster (Marsham, 1802)
Slekten Rhinoncus Schönherr, 1825 – ca. 90 arter, fem  i Norge:
Rhinoncus bruchoides (Herbst, 1784)
Rhinoncus castor (Fabricius, 1792)
Rhinoncus inconspectus (Herbst, 1795)
Rhinoncus pericarpius (Linnaeus, 1758)
Rhinonus perpendicularis (Reich, 1797)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(no) Phytobiini hos Artsdatabanken 
(en) Phytobiini hos Fossilworks 
(en) Phytobiini hos Fossilworks 
Phytobiini – detaljert informasjon på Wikispecies
Alessandra Volpe

Alessandra Volpe  er en italiensk operasanger (mezzosopran). 
Volpe har i 2022 en av hovedrollene i Bizets opera Carmen ved Den norske opera i Oslo, idet hun skal synge tittelrollen som Carmen.


== Referanser ==
Scleropterini

Scleropterini er en gruppe av små, runde, mer eller mindre skjellkledte snutebiller. 


== Utseende ==
Små (ofte 2 – 3 mm), sterkt hvelvede, ofte nærmest kulerunde biller. Kroppen, særlig undersiden, er høyt hvelvet. Grunnfargen er mørkebrun eller svart, men denne er ofte nesten helt dekket av lyse skjell, særlig på undersiden. De mangler påfallende, oppstående hår. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er store, men flate, snuten er lang, slank og krum. Normalt peker denne nedover eller bakover, og den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle, og sitter festet på snuten i den ytre halvdelen. Brystskjoldet (pronotum) er mye smalere enn dekkvingene, fremst med en markert "krage", sidene er rundede. Det har ofte et par lave knøler på sidene og er sterkt punktert, men punkteringen er ofte mer eller mindre dekket av lyse skjell. Dekkvingene har markerte skuldre og tydelige punktrekker. Overflaten er gjerne ujevn med lave knøler eller grunne fordypninger. På sidene er dekkvingene bøyd ned slik at de dekker deler av dyrets sider. Beina er forholdsvis korte, og kan foldes tett inntil kroppen.


== Levevis ==
Småsnutebillene lever for det meste på ulike slags urter og småbusker. Larvene utvikler seg vanligvis i modnende frø i belger, frøkapsler eller lignende, eller i blomster.
Om småsnutebillene blir forstyrret, folder de beina og snuten inntil kroppen og lar seg falle til bakken. De er da vanskelige å skille fra små frø eller sandkorn. 


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien småsnutebiller, Ceutorhynchinae Gistel, 1856
Stammen Scleropterini Schultze, 1902
Slekten Acallodes LeConte, 1876
Slekten Alesinus Korotyaev, 2008
Slekten Asperosoma Korotyaev, 1999
Slekten Brachiodontus Schultze, 1897
Slekten Gibbopterus Lu & Huang, 2018
Slekten Homorosoma J. Frivaldszky, 1894
Slekten Proscleropterus Korotyaev, 2008
Slekten Prorutidosoma Korotyaev, 1999
Slekten Rhinoncomimus Wagner, 1940
Slekten Rutidosoma Stephens, 1831
Rutidosoma globulus (Herbst, 1795)
Slekten Scleropteridius Otto, 1897
Slekten Scleropteroides Colonnelli, 1979
Slekten Scleropterus Schönherr, 1825
Slekten Tapinotus Schönherr, 1826
Tapinotus sellatus (Fabricius, 1794)
Slekten Tibetiellus Korotyaev, 1980


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(no) Scleropterini hos Artsdatabanken 
(en) Kategori:Scleropterini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scleropterini – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1919

Musikkåret 1919 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1919.


== Fødsler ==
17. februar – Allan Johansson, svensk musiker og komponist (d. 1991)
11. mars – Mercer Ellington, amerikansk jazz-trompetist, komponist og arrangør (d. 1996)
17. mars – Nat King Cole, amerikansk sanger, pianist og skuespiller (d. 1965)
17. mai – Antonio Aguilar, mexicansk skuespiller, sanger og forfatter (d. 2007)
12. juli – Jon Otnes, norsk operasanger (d. 2004)
27. juli – Per Hjort Albertsen, norsk komponist (d. 2015)
11. oktober – Art Blakey, amerikansk jazzmusiker (d. 1990)


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Doydirhynchini

Doydirhynchini  er en artsfattig gruppe av snutebiller. De er regnet som de mest primitive i snutebille-gruppen (Curculionoidea). Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. Det finnes to arter i Norge.


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. Hodet er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. Dekkvingene er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. Beina er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.


== Levevis ==
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. Artene i denne gruppen lever på furu-slekten (Pinus). Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien barblomstsnutebiller, Nemonychidae Bedel, 1883
Underfamilien furublomstsnutebiller, Cimberidinae des Gozis, 1882
Stammen Doydirhynchini Pierce, 1916
Slekten Doydirhynchus Dejean, 1821 - to arter, Palearktis
Doydirhynchus austriacus (Olivier, 1807)  – funnet i Norge
Doydirhynchus bicolor Kuschel, 1993
Slekten Lecontellus Kuschel, 1989 - tre arter, Nord-Amerika
Lecontellus butyroides (LeConte, 1880)
Lecontellus pinicola Kuschel, 1989
Lecontellus slevini Martin, 1930


== Referanser ==


== Kilder ==
Kuschel, G. 1983. Past and present of the relict family Nemonychidae (Coleoptera, Curculionoidea). Geo Journal 7: 499-504.
Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. Ukrainian Journal of Ecology 7(2): 64–87. [1]


== Eksterne lenker ==
(no) Doydirhynchini hos Artsdatabanken 
(en) Doydirhynchini hos Fauna Europaea 
(en) Doydirhynchini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Doydirhynchini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Doydirhynchini – detaljert informasjon på Wikispecies
Argentinomacerini

Argetinomacerini er en gruppe av snutebiller. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. Gruppen omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. Hodet er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. Dekkvingene er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. Beina er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.


== Levevis ==
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk (Nothofagus). De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (Pinus). På den sørlige halvkulen lever de fleste artene på slekten kransgraner (Araucaria), men det lever også noen arter på familien Podocarpaceae og på slekten Agathis. Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien barblomstsnutebiller, Nemonychidae Bedel, 1883
Underfamilien Rhinorhynchinae Voss, 1922  – Nord-Amerika, Sør-Amerika og Australia
Stammen Argentinomacerini Legalov, 2017Slekten Argentinomacer Legalov, 2017 - én art, Argentina
Argentinomacer unicus Legalov, 2017</smalls


== Referanser ==


== KilderKuschel, G. 1983. Past and present of the relict family Nemonychidae (Coleoptera, Curculionoidea). Geo Journal 7: 499-504. ==
Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. Ukrainian Journal of Ecology 7(2): 64–87. [2]


== Eksterne lenkerArtikkelen er ikke koblet til Wikidata ==
Rhinorhynchini

Rhinorhynchini er en gruppe av snutebiller. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. 


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. Hodet er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. Dekkvingene er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. Beina er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.


== Levevis ==
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk (Nothofagus). De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (Pinus). På den sørlige halvkulen lever de fleste artene på slekten kransgraner (Araucaria), men det lever også noen arter på familien Podocarpaceae og på slekten Agathis. Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien barblomstsnutebiller, Nemonychidae Bedel, 1883
Underfamilien Rhinorhynchinae Voss, 1922  – Nord-Amerika, Sør-Amerika og Australia
Stammen Rhinorhynchini Voss, 1922
Slekten Atopomacer Kuschel, 1989 - 9 arter, Amerika
Slekten Basiliorhinus Kuschel, 1994 - én art, Australia
Slekten Basilogeus Kuschel, 1994 - 4 arter, Indonesia og Australia
Slekten Nannomacer Kuschel, 1954 - to arter, Chile
Slekten Pagomacer Kuschel, 1994 - én art, Australia
Slekten Rhinorhynchus Sharp, 1882 - 4 arter, New Zealand


== Referanser ==


== Kilder ==
Kuschel, G. 1983. Past and present of the relict family Nemonychidae (Coleoptera, Curculionoidea). Geo Journal 7: 499-504.
Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. Ukrainian Journal of Ecology 7(2): 64–87. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinorhynchini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Rhinorhynchini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinorhynchini – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhynchitomacerini

Rhynchitomacerini er en gruppe av snutebiller. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. 


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. Hodet er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. Dekkvingene er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. Beina er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.


== Levevis ==
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk (Nothofagus). De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (Pinus). På den sørlige halvkulen lever de fleste artene på slekten kransgraner (Araucaria), men det lever også noen arter på familien Podocarpaceae og på slekten Agathis. Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien barblomstsnutebiller, Nemonychidae Bedel, 1883
Underfamilien Rhinorhynchinae Voss, 1922  – Nord-Amerika, Sør-Amerika og Australia
Stammen Rhynchitomacerini May, 1993
Slekten Nothofagomacer Legalov, 2017 - to arter, sørlige Sør-Amerika
Slekten Rhynchitomacer Voss, 1937 - 7 arter, sørlige Sør-Amerika
Slekten Stenomacer Kuschel, 1954 - to arter, sørlige Sør-Amerika


== Referanser ==


== Kilder ==
Kuschel, G. 1983. Past and present of the relict family Nemonychidae (Coleoptera, Curculionoidea). Geo Journal 7: 499-504.
Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. Ukrainian Journal of Ecology 7(2): 64–87. [1]


== Eksterne lenker ==
Rhynchitomacerini – detaljert informasjon på Wikispecies
Zimmiellini

Zimmiellini er en gruppe av snutebiller. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær. Gruppen omfatter bare én beskrevet art.


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), avlange biller, mørke på farge. Oversiden er kledt med fine, utstående hår. Hodet er trukket frem til en mer eller mindre lang snute som ofte er noe utvidet mot spissen. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, litt tykkere mot spissen, ikke knebøyde. De sitter festet på snuten, i den ytterste halvdelen. Fasettøynene er temmelig store, runde og utstående. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, markert smalere enn dekkvingene, sett ovenfra avrundet firkantet. Dekkvingene er parallellsidige, med markerte «skuldre», kraftig punkterte, men uten tydelige punktrekker. Beina er middels lange, slanke, føttene er fire-leddete med det tredje leddet dypt delt i to fliker.


== Levevis ==
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk (Nothofagus). De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (Pinus). På den sørlige halvkulen lever de fleste artene på slekten kransgraner (Araucaria), men det lever også noen arter på familien Podocarpaceae og på slekten Agathis. Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien barblomstsnutebiller, Nemonychidae Bedel, 1883
Underfamilien Rhinorhynchinae Voss, 1922  – Nord-Amerika, Sør-Amerika og Australia
Stammen Zimmiellini Legalov, 2017
Slekten Zimmiellus Kuschel, 2011 - én art, Australia
Zimmiellus fronto Kuschel, 2011


== Referanser ==


== Kilder ==
Kuschel, G. 1983. Past and present of the relict family Nemonychidae (Coleoptera, Curculionoidea). Geo Journal 7: 499-504.
Legalov, A.A. (2017) Contribution to the knowledge of the family Nemonychidae (Coleoptera) with descriptions of new taxa. Ukrainian Journal of Ecology 7(2): 64–87. [1]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata