Anton Frenzel

Anton Frenzel (født 7. august 1790 i Kostenthal i Schlesien; død 3. april 1873 i Frauenburg i kongedømmet Preussen i keiserriket Tyskland) var en katolsk teolog, generalvikar og hjelpebiskop i bispedømmet Ermland i Øst-Prøyssen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Anton Frenzel ble født inn i en fattig familie som sønn av en skomaker.  Han gikk på landsbyskolene på fødestedet og i Peiskretscham. Takket være oppmuntring fra sin lærer, som var imponert over elevens talent, fikk han gå på lærerkollegiet i Oberglogau fra 1801. Deretter arbeidet han, selv fortsatt en tenåring, som hjelpelærer.  I 1810 ble læreren student igjen, idet han bestod opptaksprøven til Akademisches Gymnasium Leopoldinum i Breslau.  Han studerte filosofi og teologi i Breslau og i Olmütz.


=== Prest ===
Den 7. mars 1818 ble han ordinert til prest. Mens han fortsatt var student, leverte Frenzel et svar på et premiespørsmål fremlant til besvarelse ved Fakultetet for katolsk teologi ved universitetet i Breslau: «Om det er et katolsk dogme at ekteskapsbåndet under ingen omstendigheter kan brytes i løpet av ektefellenes levetid» (Ob es ein katholisches Dogma sei, dass das Eheband zu Lebzeiten der Eheleute unter keinen Umständen gelöst werden könne). Frenzel benektet dette. Han hevdet at ekteskapets uoppløselighet uten unntak er en norm satt av kirkens læremyndighet og at verken vitnesbyrdene fra Den hellige skrift og kirkefedrene eller konsensus i kirkens tradisjon (sensus traditionalis) er tilstrekkelig til å forstå en slik lære som et dogme. Frenzels premierte skrift ble tildelt førstepremie av fakultetet. I 1818 ble den trykt i Breslau med et forord av teologen Thaddäus Anton Dereser.Frenzel var kapellan i Zülz fra 1818 til 1820, deretter midlertidig direktør i et år ved lærerkollegiet i Oberglogau (hvorav han var student). I 1821 ble han utnevnt til «Akademiet» i Braunsberg (det vil si det filosofisk-teologiske fakultet) i Ermland. Han var opprinnelig professor i pastoralteologi og kanonisk rett, fra 1822 i bibelsk eksegese. I 1826 mottok han sin doktorgrad fra universitetet i Breslau. I 1831 ble han kannik i Frauenburg, og i 1835 generalvikar for bispedømmet Ermland. I dette embede fremmet han Katarinasøstrene. Fra oktober 1836 til mars 1838, under to bispevakanser i bispedømmet Ermland, var han igjen «General-Administrator» for bispedømmet.Kulturpersonligheten og dikteren Joseph von Eichendorff verdsatte Frenzel, og tok til orde for å bringe ham tilbake til Schlesien og gjøre ham til domprost i Breslau.  Imidlertid forble Frenzel i Ermland.


=== Hjelpebiskop i Ermland ===
Den 27. september 1852 ble Anton Frenzel utnevnt til hjelpebiskop i bispedømmet Warmia og titulærbiskop av Areopolis.  Biskop Joseph Ambrosius Geritz av Ermland bispeviet ham den 6. august 1853 i Pelplin. Før dette, under informasjonsprosessen før sin bispevielse, hadde han gått bort fra tesene han hadde tatt til orde for i 1817. I sitt andre skrift om samme spørsmål, utgitt i 1863, om spørsmålet om ekteskapets uoppløselighet var et dogme, bekreftet han det.
Anton Frenzel døde i Frombork den 3. april 1873.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
Kardinal Antonio Eugenio Visconti (1713-1788) *1760
Biskop Ignacy Błażej Franciszek Krasicki (1765-1801) *1766
Biskop Johann Karl von Hohenzollern-Hechingen (1732-1803) *1778
Biskop Andreas Stanislaus von Hattynski (Hatten) (1763-1841) *180)
Biskop Joseph Ambrosius Geritz (1783-1867) *1840
Biskop Anton Frenzel (1790-1873) *1853


== Skrifter ==
Num dogma catholicum est, matrimonii vinculum inter vivos coniuges nullo in casu solvi posse? Willibald August Hölaufer, Breslau 1818. (Mal:ULBDD)
De indissolubilitate matrimonii commentarius. Schöningh, Paderborn 1863.


== Litteratur ==
Artikkelen Frenzel, Anton. I: Franz Josef Waitzenegger (utg.): Gelehrten- und Schriftsteller-Lexikon der deutschen katholischen Geistlichkeit, Band 3. Joseph Thomann, Landshut 1822, s. 152–155.
Anton Eichhorn: Die Weihbischöfe Ermlands. I: Zeitschrift für die Geschichte und Altertumskunde Ermlands. Band 3 (1864–1866), s. 139–165.
August Meer, Joseph Jungnitz: Charakterbilder aus dem Clerus Schlesiens. Neue Folge. Aderholz, Breslau 1898, s. 110–112.
(de) Franz Heinrich Reusch: «Frenzel, Anton F.». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 7, Duncker & Humblot, Leipzig 1877, s. 351.
Paweł Czaplewski: Frenzel Antoni (1790–1873). I: Polski Słownik Biograficzny (PSB), Band 7, Krakow 1958. s. 131–132.
Walter Dürig: Anton Frenzels Breslauer theologische Preisschrift (1817) über die Unauflöslichkeit der Ehe. I: Ulrich Mosiek, Hartmut Zapp (utg.): ius et salus animarum. Festschrift für Bernhard Panzram. Rombach, Freiburg 1972, ISBN 3-7930-0625-5, s. 439–451.
Robert Samulski: Anton Frenzel. I: Erwin Gatz (utg.): Die Bischöfe der deutschsprachigen Länder 1785/1803 bis 1945. Ein biographisches Lexikon. Duncker & Humblot, Berlin 1983, ISBN 3-428-05447-4, s. 209.


== Referanser ==