jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sebastião Rodolfo Dalgado

Sebastião Rodolfo Dalgado (konkani devnagriskrift: सॆबास्तियाँव रॊदॊल्फ़ो दाल्गादॊ; konkani romiskrift: Sebastiaom Rodolf Dalgad; født 8. mai 1855 i  Assagao i Bardez i Goa, død 4. april 1922) var en indisk-portugisisk katolsk prest, teolog, orientalist og lingvist. 
Dalgado utmerlket seg som lingvist især ved studiet av hvordan det portugisiske språk har hatt innflytelse på en rekke språk i Sør- og Sørøst-Asia. Han var også ledende innen forskningen på det indiske språket konkani.


== Bibliografi ==
Berço de uma cantiga em indo-português : a memoria de Ismael Gracias. [S.I. : s.n.], 1921 (Porto : Tip. Sequeira). Separata da "Revista Lusitana", vol. XXII.
Contribuições para a lexiocologia luso-oriental. Lisboa: Academia das Sciências, 1916. Encad., 192 s.
Hitopadexa ou Instrucsao Util. 1897, xxii, 292 s.
Dialecto Indo-Portugues de Ceyldo, 1900, xii, 262 s.
Dialecto Indo-Portugues de Gôa, 1900, 22 s.
Dialecto indo-português de Goa ; dialecto indo-português do norte. Porto: Lisboa : Typographia de A. F. Vasconcellos.
Dialecto Indo-Portugues de Damao. 1903, 31 s.
Diccionario Portugues-Concani. 1905, xxxii, 906 s.
Estudos sobre os crioulos indo-portugueses. introd. de Maria Isabel Tomás. Lisboa : CNCDP, 1998. – 187 s.
Dialecto Indo-Portugues do Norte. 1906, 62 s.
Influencia do Vocdbulario Portugues em Linguas Asiaticas. (Influence of Portuguese vocables in Asiatic languages) Coimbra, 1913, xcii + 253 s.
Contribuifao para a Lexicologia Luso-Oriental (Contributions towards a study of Luso-Oriental words). Coimbra, 1916, 196 s.
Historia de Nala e Damyanti (Translation of Nala and Damayanti from the Sanskrit original into Portuguese). Coimbra, 155 s.
Dialecto Indo-Portugues de Negapatam. Porto, 1917, 16 s.
Gonsalves Viana e a Lexicologia Portuguesa de origem Asiatico-Ajricana.
Olossario Luso-Asiatico, Vol. I. Coimbra, 1919, lxvii, 535 s.
Glossario Luso-Asiatico, Vol. II. Lisbon, 1921, vii, 580 s.
Rudimentos da lingua Sanscrita. 1920.
Florilegio de Proverbios Concanis. Coimbra, 1922, xx, 330 s.
Primeiro plano geral da celebração nacional do quarto centenário da partida de Vasco da Gama para o descobrimento da Índia. Lisboa : Imprensa Nacional, 1897. 8 s. Obra traduzida em Konkani (língua vernácula da Índia portuguesa).


== Referanser ==
Svelvik Tennisklubb

Svelvik Tennisklubb (stiftet 24. mai 1929) er en tennisklubb i Svelvik i Drammen kommune.


== Historikk ==
Konstituerende møte ble avholdt 24. mai 1929 og kontorsjef Thoresen ble valgt til første formann.
Tomt for én tennisbane ble kjøpt av Svelvik Gartneri, med forkjøpsrett til ytterligere én bane, og 26.juni samme året sto klubbens grusbane ved det som i mange år var Svelvik Barnehage ferdig for offisiell åpning. Anleggskostnad beløp seg til kr 2 333,28. (jf. kostnadene for klubbens baner på Ebbestad som i 1985 kostet ca. kr 225 000,-).
Medlemstallet første året var 32. De betalte kontingent à kr 20,- hver, kr 10,- for juniorer og kr 5,- i «indskrivingspenge».
Tennisklubbens første lover ble vedtatt på generalforsamlingen 10. januar 1930.
I 1938 ble tennisklubben opptatt i Norges Tennisforbund. En del spillere var da aktive utenfor klubben. Men 1. januar 1940 meldte man seg ut igjen, da det kun var trimspillere i klubben. Som i de fleste andre idrettslag lå aktiviteten nede mellom 1940 og 45. Under krigen passet kommunen på å overta klubbens tomt for kr. 643,48. I 1947 kjøpte tennisklubben tilbake tomta, nå fra Svelvik Papirfabrikk, hvor for øvrig direktør Hans Nelson spilte en viktig rolle som økonomisk støtte for klubben i flere vanskelige år. I 1945 måtte banene gjennomgå en større opprusting.


== Referanser ==
Aelita

Aelita (russisk: Аэлита) er en sovjetisk science fiction-film fra 1924 regissert av Jakov Protasanov. Dreieboken ble skrevet av Aleksej Fajko og Fjodor Otsep og hadde Aleksej Tolstojs roman Reisen til Mars som forelegg. Kostymer og deler av scenografien ble laget av den kubofuturistiske kunstneren Aleksandra Ekster.Filmens sovjetiske premiere fant sted 25. september 1924. Da den ble vist i Leningrad ble den akkompagnert på piano av Dmitrij Sjostakovitsj
med musikk han selv hadde komponert til filmen.


== Handling ==
Filmen handler om ingeniøren Los som bygger en romrakett og reiser til Mars. Når han kommer fram oppdager han at planeten er en totalitær stat som styres av et vokterråd, med den vakre Aelita som marionett-drottning. Los og hans kamerater sprer Karl Marx sitt budskap om sosialisme till marsboerne som så starter en revolusjon.


== Rolleliste ==
Nikolaj Tsereteli – Los
Valentina Kuindzji – Natasja Los
Nikolaj Batalov – Gusev
Vera Orlova – Masja
Igor Iljinskij – Kravtsov
Nikolaj Tsereteli – Spiridinov
Pavel Pol – Ehrlich
Julija Solntseva – Aelita
Konstantin Eggert – Tuskub
Jurij Zavadskij – Gor
Aleksandra Peregonets – Ihosjka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aelita på Internet Movie Database 
(sv) Aelita i Svensk Filmdatabas 
(fr) Aelita på Allociné 
(nl) Aelita på MovieMeter 
(en) Aelita på AllMovie 
(en) Aelita på Rotten Tomatoes
Nengō

Japansk tidsregning eller nengō (japansk: 年号, nen'gō) tar utgangspunkt i keiserlige regjeringsperioder og var av hevd bygd på en månekalender. Systemet kommer fra keisertidens Kina og ble innført i Japan under Naraperioden. Lignende systemer har også vært i bruk i Kina, Korea og Vietnam, men det er bare i Japan det fortsatt er i bruk enn i det 21. århundre. På offisielle dokumenter benyttes som regel nengo-systemet, mens det i hverdagsbruk til del blandes med den vestlige tidsregning.


== Bakgrunn og beskrivelse ==
Opprinnelig kunne en japansk keiser ha flere regjeringsperioder og periodene ble ofte byttet ut av forskjellige astrologiske eller politiske grunner. I samband med Meijirestaurasjonen 1867–68 gikk Japan over til å ha bare en regjeringsperiode per keiser, noe som var blitt praktist i Kina siden Mingdynastiet. I samband med dette er det blivit bruk å identifisere keisere med sin regjeringsperiode snarere enn med det posthume navnet. Den 1. januar 1873 gikk Japan også over til den vesterlandske gregorianske kalender.
Til forskjell fra kinesiske regjeringsperioder som innledes det første året etter at en ny keiser er tiltrådt, endres japanske regjeringsperioder samme år som keiseren dør og dato endres retroaktivt ved behov.
Mellom år 654 og 701 ble ingen ny periode innledet, med unntak av et forsøk på å gjenopplive systemet i 686. Siden da finnes det imidlertid en ubrutt liste over perioder. For de årstall som mangler, samt for tiden før den første perioden, benyttes i offisielle historiske lister den regjerende keisers nabn fulgt av et årstall. Det første årstallet i en slik tiddregning er keisere Jimmus regjering, år 1, noe som tilsvarer år 660 f.Kr. Da Japan var delt mellom to rivaliserende troner, holdt de respektive hoffene seh med separate perioder.
Inneværende periode (pr 2021) heter Reiwa og ble innledet i 2019, hvilket forklarer hvorfor 2021 skrives Reiwa 3. Bemerk at det første året i en æra,  (元年, gannen), har nummer 1, ikke 0.


== Eldre tid med startår ==


== Ashikagaeraen ==


== Sengokueraen og Momoyama ==


== Tokugawashogunatet (Edoperioden) ==


== Etter meijirestaurasjonen ==
1868 明治 Meiji
1912 大正 Taishō
1926 昭和 Shōwa
1989 平成 Heisei
2019 令和 Reiwa


== Kilder ==
Historical and geographical dictionary of Japan (eng). Rutland: Tuttle. 1976 [1972]. ISBN 0-8048-0996-8.
Igor Iljinskij

Igor Vladimirovitj Iljinskij (russisk Игорь Владимирович Ильинский, født 24. juli 1901 i Moskva, Sovjetunionen, død 13. januar 1987 samme sted) var en sovjetisk skuespiller som medvirket i flere av Vsevolod Meyerholds produksjoner.


== Filmografi (utvalg) ==
1924 – Papirosnitsa ot Mosselproma
1924 – Aelita
1925 – Zakrojsjtsjik iz Torzjka
1926 – Miss Mend
1926 – Protsess o trjokh millionakh
1927 – Et kyss fra Mary Pickford
1930 – Prazdnik Svjatogo Jorgena
1938 – Volga-Volga
1956 – Karnavalnaja notsj
1956 – Bezumnyj den
1962 – Gusarskaja ballada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Iljinskij på Internet Movie Database 
(sv) Igor Iljinskij i Svensk Filmdatabas 
(da) Igor Iljinskij på Filmdatabasen 
(da) Igor Iljinskij på Filmdatabasen 
(fr) Igor Iljinskij på Allociné 
(en) Igor Iljinskij på AllMovie 
(en) Igor Iljinskij hos The Movie Database
Asbjørn Olsen

Asbjørn Olsen (født 12. januar 1890 i Trondhjem, død 30. juli 1965 i Namsos) var en norsk dampskipsekspeditør, skipsmegler og politiker (H).
Han var sønn av kontorist Johan Odin Olsen og hustru Marie Gurine Sæther. Familien flyttet fra Trondhjem til Namsos i 1905, og Asbjørn ble konfirmert der. Han giftet seg i 1919 med Constance (Kari) Greiff, datter av overrettssakfører og ordfører Karl Greiff. Blant deres barn var Constance Marie Greiff-Olsen, som ble gift med Nordlands fylkesmann Ole Aavatsmark, sønn av banksjef i Namsos sparebank Olav Aavatsmark og hustru Jorid Ekker.Han drev firmaet Asbjørn Olsen & Sønner med dampskipsekspedisjon, skipsmeglerkontor, spedisjon og assuranse i Namsos.
Han arbeidet særlig for utbedring av kommunikasjonene i Namdalen, især sjøverts, men også landverts. Han ble styremedlem i Namdalens Aktie-Dampskibsselskab i 1925 og styreformann i 1936, og gikk av for aldersgrensen i 1961. Han var medlem av forstanderskapet i Namsos sparebank, medlem av Namsos bystyre for Høyre og innehaver av en rekke andre kommunale og fylkeskommunale verv. Han var formann i Nord-Trøndelag Høyres fylkesstyre 1957–1959.Han døde i 1965 og ble gravlagt på Namsos kirkegård.


== Referanser ==
Jorden (film)

Jorden (russisk: Земля) er et sovjetisk stumfilmdrama fra 1930 regissert og skrevet av Aleksandr Dovsjenko.Jorden anses i dag som en av sovjetfilmens betydeligste og mest berømte verker og dens naturlyriske stil har øvd stor innflytelse på filmkunsten.


== Handling ==
Filmen omhandler kollektiviseringen av jordbruket i Ukraina i 1920-årene og kulakkenes motsetninger mot dette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jorden på Internet Movie Database 
(sv) Jorden i Svensk Filmdatabas 
(da) Jorden i Danmark Nationale Filminstitut 
(da) Jorden i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Jorden på Allociné 
(nl) Jorden på MovieMeter 
(en) Jorden på AllMovie 
(en) Jorden på Turner Classic Movies 
(en) Jorden på Rotten Tomatoes
MF «Lysøy»

MF «Lysøy» er en bilferge, bygget for Torghatten Nord i 2019 og i bruk på fergesambandet Halhjem–Sandvikvåg.
2019 ved Trosvik Verksted (byggenr. 878)
2021/22 - Fremdeles i rederiets flåte, og Fortsatt i ruten Halhjem - Sandvikvåg.
Fergen er en hybridferge som går på en blanding av gass og strøm fra batteri.MF «Lysøy» er søsterskip til MF «Samnøy», MF «Flatøy», MF «Færøy» og MF «Huftarøy».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Lysøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Levssejohka

Levssejohka (nordsamisk, historisk Levsejåkka) er ei elv i Tana kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Tana. Den har utspring nordøst for fjellet Báišvárri og munner ut i Tana 2 kilometer øst-nordøst for Roavvegieddi. Elva er 20,2 kilometer lang.


== Referanser ==
Roavvegieddi

Roavvegieddi er ei grend i Tana kommune i Finnmark. Stedet ligger på nordbredden av elva Tana, rundt 68 kilometer sørvest for kommunesenteret Tana bru. Europavei 6 går gjennom Sirbma, og mot sør går Europavei 75 over Samelandsbrua til Utsjok i Finland.


== Referanser ==
Vuolit Viđis

Vuolit Viđis (nordsamisk) er ei elv i Tana kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Tana. Elva har utspring sentralt i fjellmassivet Báišvárri og munner ut i Tana 8 kilometer vest-nordvest for Roavvegieddi. Vuolit Viđis er 14,8 kilometer lang.


== Referanser ==
MF «Huftarøy»

MF «Huftarøy» er en bilferge, bygget for Torghatten Nord i 2019 som går fergesambandet Halhjem–Sandvikvåg.
2019 ved Tersan Tersanecilik
Fergen er en hybridferge som går på en blanding av gass og strøm fra batteri.
2021/22 - Fremdeles i rederiets flåte og fortsatt i ruten Halhjem - Sandvikvåg.
Fergen er søsterskip til MF «Lysøy», MF «Samnøy», MF «Flatøy» og MF «Færøy».
12. mars 2019 hadde fergen en grunnberøring i Sandvikvåg. Ingen kom til skade, men det oppstod noe skade på en thruster.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Huftarøy (ship, 2019) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Huftarøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Samnøy»

MF «Samnøy» er en bilferge, bygget ved Tersan Tersanecilik for Torghatten Nord i 2019 og som går i fergesambandet Halhjem–Sandvikvåg. 
Fergen er en hybridferge som går på en blanding av gass og strøm fra batteri.
2021/22 - Fremdeles i rederiets flåte og fortsatt i ruten Halhjem   - Sandvikvåg 
Fergen er søsterskip til MF «Lysøy», MF «Flatøy», MF «Færøy» og MF «Huftarøy».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samnøy (ship, 2019) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Samnøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Færøy»

MF «Færøy» er en bilferge, bygget for Torghatten Nord i 2019, som går i fergesambandet Halhjem–Sandvikvåg.Fergen er en hybridferge som går på en blanding av gass og strøm fra batteri. Den ble bygget i 2019 ved Tersan Tersanecilik
Fergen er søsterskip til MF «Lysøy», MF «Samnøy», MF «Flatøy» og MF «Huftarøy».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Færøy (ship, 2019) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Færøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Vitenskapsåret 1088

Vitenskapsåret 1088 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1088.


== Teknologi ==
Su Song får konstruert en pilotmodell for et astronomisk klokketårn i Kaifeng, Kina. Klokken inkluderer et hemverk, og verdens eldste kjente endeløse kraftoverførende kjede for å drive armillarsfæren, åpne dører og mekanisk drevne dukkefigurer som ville snurre etter tur for å angi tiden på tavler.


== Publikasjoner ==
Shen Kuo får publisert verket «Mengxi Bitan», med den eldste kjente beskrivelsen av magnetisk kompass, trykking ved utskiftbare satser, eksperimenter med Camera obscura. Verket inneholder mange essayer på encyklepedisk from, over emner som geologi, astronomi, botanikk, zoologi, mineralogi, anatomi, farmakologi, geografi, optikk, økonomi, militærstrategi og filosofi. Noen av Shens teorier omfatter geomorfologi and gradvise klimaendringer. Han utvikler kinesisk astronomi ved å fastslå Nordstjernens posisjon og korrigere beregningen av månens bane. Shens bok inneholder også den første beskrivelsen av tørrdokk i Kina, og argumenterer for fordelen ved den nylige oppfinnelsen slusekammer til fordel for en enkel sluseport.


== Institusjoner ==
Universitetet i Bologna, Europas eldste universitet, blir opprettet som et «Studium Generale». Årstallet er usikkert, men ble fastslått av komité ledet av Giosuè Carducci som en konvensjon.


== Fødsler ==
Hemachandra (død 1173), indisk filosof og matematiker.


== Dødsfall ==
6. januar − Berengar av Tours (født om lag 999), fransk fritenkende teolog.
Nasir Khusraw, persisk poet, filosof, ismailittitsk lærd og en reisende (født 1004)


== Referanser ==
Johanne Martin

Johanne Margrethe Martin (født Johanne Margrethe Woxen Johansen 31. juli 1909 i Ålesund, død 4. mars 1994) var landsleder i Nasjonal Samlings Kvinnehirden fra 1941 til 1942.
I februar 1941 ba Liv Anker Tomter seg fritatt som landsleder for Kvinnehirden, og Vidkun Quisling, «føreren» i fascistpartiet Nasjonal Samling (NS), utnevnte Martin til stedfortredende leder i april samme år. Hun fungerte i stillinga fram til oktober 1942 da Randi Roberg overtok.I landssvikoppgjøret etter krigen ble Johanne Margrethe Martin, Sandvika, i Aker herredsrett dømt til fengsel i 9 måneder og rettighetstap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johanne Martin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cassidispa

Cassidispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Små til middelsstore (5 - 7 millimeter), ganske brede, gule til rødbrune bladbiller med mørkere tegninger. Slekten har et ganske karakteristisk utseende, som slektsnavnet antyder kombinerer den trekk fra ulike typiske skjoldbiller (Cassidinae i snever forstand) med de piggete bladbillene i Hispini. De har også en slående, overflatisk likhet med netteger (Tingidae), men skiller seg fra disse på antennenes og munndelenes form. Kroppen er nærmest bredt firkantet sett ovenfra, både pronotum og dekkvingene har store, flate, sideveis utvidelser som hos mange skjoldbiller, men ulikt de fleste av disse dekker ikke pronotum hodet, de sidevis utvekstene er ørelignende. De utvidete delene har et påfallende nettmønster av opphøyde ribber, "hullene" er gjennomsiktige. Ytterkantene er kantet med pigger som vanlig hos Hispini, men disse er ganske korte. Det opphøyde midtpartiet av pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Antennene er noe kortere enn kroppens bredde og består av 7-9 ledd, en tanke klubbeformede. Dekkvingene har uregelmessige punktrader.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Slekten har blitt funnet på bjørk men må også ha andre næringsplanter da bjørk ikke vokser i Afrika.
Arten Cassidispa relicta kan oppnå svært høye bestandstettheter i Kina og gjøre betydelig skade på bjørk, delvis også på andre løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten har en ganske spredt utbredelse og er kjent fra det sørlige Afrika (Kongo, Angola, Zimbabwe) og fra Kina og Russland.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
underfamilien Hispinae, Gyllenhal, 1813  – ikke i Norge, én art i Norden
stamme Hispini Gyllenhal, 1813
slekten Cassidispa Gestro, 1899
Cassidispa bipuncticollis (Chen, 1941)
Cassidispa femoralis (Chen & Yu, 1976)
Cassidispa granulosa Weise, 1911
Cassidispa maderi (Uhmann, 1938)
Cassidispa mirabilis (Gestro, 1899)
Cassidispa reducta Uhmann, 1931
Cassidispa relicta L. Medvedev, 1957
Cassidispa simplex Uhmann, 1931


== Litteratur ==
Chengqing Liao, Zhilin Zhang, Jiasheng Xu, Charles L. Staines og Xiaohua Dai (2018) Description of immature stages and biological notes of Cassidispa relicta Medvedev, 1957, a newly recorded species from China (Coleoptera, Chrysomelidae, Cassidinae, Hispini). ZooKeys 780: 71-88. [1]


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World- Cassidispa
Cassidispa på ITIS
(en) Cassidispa i Encyclopedia of Life 
(en) Cassidispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cassidispa hos ITIS 
(en) Kategori:Cassidispa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Marthine Emilie Strømme

Marthine Emilie Strømme (født Tolås,  17. mai 1860 på Bolsøy, død 9. juni 1946 i Oslo) var en norsk forfatter, lærer og målkvinne fra Bolsøy i Romsdal.


== Biografi ==
Marthine Emilie Strømme vokste på Bolsøy i Romsdal. Hun var datter av Mali Iversdotter og lærer og gårdbruker Ole Tolås, og del av en søskenflokk på ni.I 1879 begynte hun på Lærerinneskolen i Romsdal på Nes i Kleive, og tok et 3-måneders kurs for å kunne undervise i småskolen, da de statlige lærerskolene på dette tidspunktet var forbeholdt menn. Fire av hennes seks andre søstre tok også lærerinneutdanning, og disse var blant de første kvinnelige lærerne i Romsdal. I løpet av perioden tok hun også kurs for å kunne undervise i vev og treskurd.I 1883 giftet hun seg med lærer Ole Strømme, og flyttet til Nesset med ham. Her jobbet de begge som lærere, og Ole Strømme ble ordfører i Nesset i 1890-91. I 1891 flyttet de til Sør-Odal i Hedmark for å jobbe som lærere der. Marthine Emillie og hennes mann var aktive i foreningslivet der, og engasjerte seg i husflidslag, ungdomslag, målarbeid og avholdsbevegelse. Marthine Emilie tok blant annet initativ til opprettelse av fattighjelp i området.Hun ble enke i 1903 da Ole Strømme døde av tuberkulose, men ble boende i Sør-Odal fram til 1915.  Etter dette hadde hun lærerposter flere steder i landet fram til hun ble pensjonist som 65-åring, blant annet i Rjukan i Telemark, på Stord i Hordaland og på Austevoll i Hordaland. Da hun ble pensjonist som 65-åring flyttet hun til Oslo, hvor hun bodde frem til sin død.


== Litterært virke ==
Marthine Emilie Strømme kom først med sin første utgivelse i 1911, da hun var 41 år. Dette var novellesamlingen Blaasymra som hun ga ut under navnet “Emilie”. Hennes andre bok Haustbragd fra var en samling samling dikt og prosa, som blant annet innholdt flere tekster hun tidligere  hadde skrevet for magasiner og aviser.
Temaer for diktene og novellene hennes var hentet fra naturen, bygdelivet, oppveksten, og innebar ofte besjeling av natur. Hun var også en del av en generasjon kvinnelige forfattere som var opptatt av målsak, og kombinerte det å skrive med å undervise og være aktiv i foreningslivet. Selv om bare utgav to bøker, bidro hun med flere tekster til forskjellige aviser og tidsskrift.
Hun oppga selv i 1932 at hun jobbet med en bok kalt Tiriltunga, men denne ble aldri utgitt.


== Bibliografi ==
Blaasymra (1911)
Haustbragd: En samling dikt og prosa (1930)


== Referanser ==
Ivan Pravov

Ivan Konstantinovitsj Pravov (Иван Константинович Правов), 4. november 1899 i Voronezj, Det russiske keiserdømmet, død 11. mai 1971 i Moskva) var en sovjetisk filmregissør og manusforfatter.


== Filmer i utvalg (regi) ==
1927 – Syndens landsby
1929 – Poslednij attraktsion
1930 – Stille flyter Don
1939 – Stepan Razin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Pravov på Internet Movie Database 
(sv) Ivan Pravov i Svensk Filmdatabas 
(en) Ivan Pravov på AllMovie 
(en) Ivan Pravov hos The Movie Database