jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Setsaltica

Setsaltica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (2,6-3,2 millimeter), bredt ovale, gulbrunlige jordlopper, dekkvingene med mørkere tegninger. Antennene er under halvparten så lange som kroppen. Pronotum er mye bredere enn langt, trapesformet, kraftig innsmalnende forover. Dekkvingene har fine punktrader og er noe tilspisset bak, med en skrå fure i fremre del som gjør at "skuldrene" står klart fram.


== Levevis ==
Disse billene er planteetere, begge artene er knyttet til trebregnen Cyathea muelleri.


== Utbredelse ==
Slekten lever på det nordøstlige Ny-Guinea, i rundt 3500 meters høyde.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Febraina
Slekten Setsaltica Samuelson, 1971Setsaltica cyatheae Samuelson, 1971
Setsaltica eumolpiformis Samuelson, 1971


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Setsaltica i Global Biodiversity Information Facility
Tysk mesterskap i terrengløp 2020

Tysk mesterskap i terrengløp 2020 (tysk: Deutsche Meisterschaften Crosslauf 2020) ble arrangert 7. mars 2020 i Sindelfingen. 


== Resultater senior ==


=== Menn lang løype (9,9 km) ===


=== Menn lang løype, lagkonkurranse ===


=== Menn mellomlang løype (4,4 km) ===


=== Menn mellomlang løype, lagkonkurranse ===


=== Kvinner (5,5 km) ===


=== Kvinner, lagkonkurranse ===


== Resultater junior ==


=== Menn U23 ===


=== Menn U23 lagkonkurranse ===


=== Menn U20 ===


=== Menn U20 lagkonkurranse ===


=== Menn U18 ===


=== Menn U18 lagkonkurranse ===


=== Kvinner U23 ===


=== Kvinner U23 lagkonkurranse ===


=== Kvinner U20 ===


=== Kvinner U20 lagkonkurranse ===


=== Kvinner U18 ===


=== Kvinner U18 lagkonkurranse ===


== Kilder ==
Resultatoversikt
Resultater menn, lang løype
Resultater menn, lang løype, lag
Resultater menn, mellomlang løype
menn, mellomlang løype, lag
Resultater kvinner
Resultater kvinner, lag
Resultater menn U23
Resutlater menn U23, lag
Resultater menn U20
Resultater menn U20, lag
Resultater menn U18
Resultater menn U18, lag
Resultater kvinner U23 og veteran (klasseinndelt)
Resultater kvinner U23 og veteran (klasseinndelt), lag
Resultater kvinner U20
Resultater kvinner U20, lag
Resultater kvinner U18
Resultater kvinner U18, lag
Centralforeningen

Centralforeningen var Norges første nasjonale idrettsorganisasjon, og er forløperen til Norges Idrettsforbund. Organisasjonen ble stiftet 15. mars 1861, under navnet Centralforeningen for Udbredelse af Legemsøvelser og Vaabenbrug. 
Kjernesakene i starten var gymnastikk i skolene og fremme av skyttersaken, men i 1893 ble Det frivillige Skyttervesen opprettet, og overtok skyttersaken, så foreningen endret da navn til Centralforeningen for Udbredelse af Idræt. I 1910 slo foreningen seg sammen med de særforbundene som var oppstått siden 1890, og tok da navnet Norges Riksforbund for Idræt. Den ble splittet i 1917, da Centralforeningen (senere Kjenn Ditt Land) brøt ut for å fronte friluftslivet i Norge, og det gjenværende Riksforbundet ble i 1919 omorganisert og omdøpt til Norges Landsforbund for Idrett, som i 1946 fikk navnet Norges Idrettsforbund, etter de gikk sammen med Arbeidernes Idrettsforbund i 1940. 


== Kilder ==
Bryhn, Rolf: Centralforeningen i Store norske leksikon på snl.no. Hentet 28. juli 2020 fra SNL.no
Norges Idrettsforbund - Historikk
Jarle Sanden

Jarle Sanden (født 19. september 1951 i Molde) er en norsk museumsdirektør. Han var fra 1994 til 2018 ansatt som direktør for Romsdalsmuseet i Molde. Han tok i 1979 magistergraden i etnologi ved Universitetet i Oslo på en avhandling om notfiske på øya Gossen på Romsdalskysten.
Han har en stor del av livet vært knyttet til Romsdalsmuseet, først i barneleikarringen, deretter som guide, særlig på museets fiskeriavdeling på Hjertøya. Fra 1980 ble han fast ansatt ved museet, og fra 1994 direktør.
Sanden har også i en periode vært turistsjef i Molde, og konsulent i Møre og Romsdal fylkeskommune.Fra 2019 til 2022 var han direktør ved det nyetablerte regionmuseet Musea på Sunnmøre.Sanden har forfattet en rekke bøker og artikler om kulturhistoriske tema.


== Litteratur ==
Jarle Sanden: Ro fram – la gå not. En undersøkelse av landnotbruk og landnotfiske på Gossen i Møre og Romsdal, 1900-1950. Magistergradsavhandling i etnologi høsten 1979 Universitetet i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Jarle Sanden i BIBSYS
Kulturnett Møre og Romsdal Arkivert 28. juli 2020 hos Wayback Machine.
Zuidplaspolder

Zuidplaspolder er en polder nordøst for Rotterdam i Nederland. Polderens laveste punkt er 6,76 muh. Sammen med Lammefjord i Danmark er polderen det laveste punkt i EU.


== Referanser ==
Lokomotivpusser

Lokomotivpusser (ofte bare kalt pusser) var en jernbanearbeider som drev med rengjøring og enkelt vedlikehold av lokomotiver. Dette var viktig arbeid den gang lokomotiver var dampdrevne og fyrt med kull, siden kullet kunne ødelegge motoren om man ikke regelmessig fjernet slagg og avfallsstoffer.
Før man hadde formell utdannelse av jernbanearbeidere var lokomotivpusser ofte den første jobben man fikk i jernbanen, og etterhvert som man fikk erfaring var det mulig å avansere til fyrbøter og senere lokomotivfører. Dette var imidlertid ikke noen enkel karrierevei, og yrket som lokomotivpusser hadde derfor også kallenavnet «evighetspusser», fordi det var vanskelig å bli forfremmet.Lokomotivene ble pusset når de ellers ikke var i bruk, så lokomotivpussing var i hovedsak nattarbeid. I memoarene til en lokomotivpusser ved Hovedbanen fra 1890-årene beskrives arbeidsdagen:

Arbeidstida gikk fra 6 om kvelden til 6 om morgenen. […] Det var omtrent 30 mann i lokstallen da jeg begynte, og de hadde nattskift alle sammen. Om dagen var det bare en gamling der som pusset loket til nattoget på Østfoldbanen. Flesteparten av karene var opptatt med pussinga, bare 4 mann greidde med fyringa og utførte forskjellige småreparasjoner.
Det første vi begynte med om kvelden, var å rive pussegarnet opp i tynne tråder, for det var bedre til å trekke olje da. […] Etterpå var det å gå til hvert vårt lokomotiv, for da var de som oftest kommet inn alle sammen. […] I alt hadde vi 15-16 lok der på skiftet, og det skulle være en mann til hver av dem.
Lokene måtte pusses hver natt. Førerne var mer nøye på det før enn nå, og de klagde straks hvis ikke alt var i orden. […]
Vi hadde fullt opp å gjøre med hvert vårt lok under hele skiftet, og pussinga måtte vi være ferdig med klokka ½4. Da måtte vi begynne å fyre dem opp, for de skulle ut igjen mellom klokka 4 og 6.

Yrket som lokomotivpusser forsvant med at damplokomotiver ble faset ut. I Norge opphørte den offisielle dampdriften i 1970.


== Referanser ==
Imperial College COVID-19 Response Team

Imperial College COVID-19 Response Team er en gruppe ved MRC Centre for Global Infectious Disease Analysis innen Imperial College Faculty of Medicine i London som studerer COVID-19-pandemien og gir råd til den britiske regjering. Det ledes av Neil Ferguson.Den 16. mars 2020 fremla COVID-19 Response Team modeller for forskjellige scenarier for spredningen av sykdommen i Storbritannia og USA. Dersom det ikke ble satt inn noen tiltak ville de lokale helseinstitusjoner bli hjelpeløst overveldet når empdemien traff områdene, ble det fremholdt. Det ble anbefalt periodiske sykluser med karantene etterfulgt av perioder med noe lettere sosial distansering, da slik at karantener skulle utgjøre to tredeler av tiden.Den 30. mars publiserte det en studie av elleve europeiske land. Den kom med beregninger av situasjonen pr 28. mars (observert og modellert med CovidSim) som utgangspunkt, og projeksjoner fra 31. mars gitt daværende forventninger, og ved ingen inngripen, og hva forskjellen ville være. Den gav også en liste over nasjonale tiltak og de datoer de ble iverksatt i de forskjellige land. Pr. 6. juli hadde COVID-19 Response Team produsert 30 rapporter.


== Referanser ==
Evangelical Lutheran Church in America

Evangelical Lutheran Church in America, forkortet ELCA, (norsk oversettelse: «Den evangelisk-lutherske kirke i Amerika») er et evangelisk-luthersk kirkesamfunn i USA med hovedsete i Chicago. Kirkesamfunnet regnes til hovedstrømmen innen amerikansk protestantisme, det vil si som ikke er evangelikansk eller karismatisk kristendom.
ELCA ble grunnlagt den 1. januar 1988 ved en sammenslåing av tre kirkesamfunn: American Lutheran Church, Lutheran Church in America og Association of Evangelical Lutheran Churches. Disse hadde for det meste sin opprinnelse i nordeuropeiske immigrantkirker, slik som Haugesynoden, etablert i 1876, og Den norske synode, etablert i 1853.I 2018 hadde Evangelical Lutheran Church in America rundt 3,4 millioner døpte medlemmer fordelt på 9 091 menigheter og 65 bispedømmer (synoder) i USA og Karibia. Det gjør ELCA til det syvende største av alle kristne trossamfunn i USA etter medlemstall, og det største lutherske kirkesamfunnet. Det andre store lutherske kirkesamfunnet i USA er Missourisynoden.Evangelical Lutheran Church in America har egne presteseminar og bibelskoler og 26 tilknyttede colleger og universiteter, deriblant Augsburg College, Augustana College, Augustana University, Concordia College, Luther College og St. Olaf College, som ble grunnlagt av skandinaviske lutheranere. Institusjonene er organisert i et nettverk med kirken.Evangelical Lutheran Church in America er med i Kirkenes Verdensråd, National Council of Churches og Det Lutherske Verdensforbund sammen med blant andre de lutherske kirkene i Nord-Europa.
Evangelical Lutheran Church in America er i kommunion med alle medlemskirker i Det Lutherske Verdensforbund, i tillegg til anglikanske, presbyterianske, metodistiske, reformerte og herrnhutiske kirkesamfunn i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
.224 Valkyrie

.224 Valkyrie (5.6 x 41 mm) er en .22 kaliber (5.6 mm) flaskehalspatron utviklet av Federal. Patronen bruker samme kulediameter som .223 Remington/5.56×45 mm, men har en kortere hylse med større volum hvilket gjør det mulig å bruke tyngre kuler med større utgangshastighet.


== Utvikling ==
.224 Valkyrie ble utviklet basert på 6.8 mm SPC-hylsen ved å minske halsdiameteren og sette i en kule på 5.7 mm (0.224 tommer).


== Se også ==
5 mm-kaliber
6 mm ARC


== Referanser ==
Ragnhild Sann

Ragnhild Sann (født Olsen 18. mai 1883 i Kristiania, død 12. februar 1966 i Oslo) var en norsk forfatter og dramatiker.


== Liv og virke ==
Sann utga i 1924 sin debutroman Tre trin på Aschehoug, en roman som også ble hennes eneste. Her berettes det om to kvinneskjebner på ulike trinn i livet, gjennom  deres utvikling fra undomsstadiet til de blir modne kvinner. De tre trinnene er årstallene 1906, 1914 og 1920, og handlingen utspiller seg flere steder i Europa.Hennes toakters lystspill Kvinner bør lyve ble oppført åtte ganger på Nationaltheatret sesongen 1927–1928. Dette dramaet ble også sendt på svensk radio under tittelen En kvinna bör ljuga.


== Familie ==
Ragnhild Sann var datter av grosserer Hans Olsen og hans hustru Sofie f. Olsen.
Hun ble 6. mai 1906 gift i Ogna kirke med maler, illustratør, radiokjendis og forfatter Jacob Henry Andersen Sann (1874–1955).


== Bibliografi ==
1924: Tre trin, Aschehoug, Kristiania
1927: Kvinner bør lyve, skuespill


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kvinnelitteraturhistorie. Pax. 1990. s. 277. ISBN 8253014988.
Analema

Analema er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (1,6-2,3 millimeter), brede, blanke, mørkt brunrøde til brunsvarte jordlopper. Antenner og bein kan være oransje. Antennene er nokså kraftige og noe over halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis stort med utstående fasettøyne, noe bredere enn pronotum, som er nesten så langt som bredt. Dekkvingene er pæreformede med kraftige punktrader. Bakbeina er krafige hoppebein.


== Levevis ==
Artene har blitt funnet på gress, men det er usikkert om dette er vertsplanten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Fiji.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Manobiina Bechyné & Bechyné, 1975
Slekten Analema Samuelson, 1973
Analema leveri (Bryant, 1945)
Analema nigra (Bryant, 1938)


== Eksterne lenker ==
(en) Analema i Global Biodiversity Information Facility 
Analema – detaljert informasjon på Wikispecies
Protopsilapha

Protopsilapha er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, avlange, blanke, rødbrune jordlopper. Bakbeina er kraftige hoppebein med tykke lår.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Argentina, Chile).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
understammen Psilaphina Bechyné & Bechyné, 1973
Slekten Protopsilapha Bechyné & Bechyné, 1973
Protopsilapha annulicornis (Philippi & Philippi, 1864)
Protopsilapha germaini (Bréthes, 1929)
Protopsilapha notata (Philippi, 1864)
Protopsilapha pallens (Blanchard, 1851)
Protopsilapha signata (Blanchard, 1851)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Protopsilapha notata
(en) Protopsilapha i Global Biodiversity Information Facility
Linaltica

Linaltica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (2-3 millimeter), avlange, blanke, mørke jordlopper med litt metallglans. Hodet er bredt med store, rundet utstående fasettøyne. Pronotum er nærmest femkantet, mye bredere enn langt, fint og spredt punktert. Dekkvingene er rundede, grovt punkterte. Antennene er tynne og noe over halvparten så brede som kroppen.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Oseania (Fiji og Tonga).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Linaltica Samuelson, 1973
Linaltica amicitia Samuelson, 1973
Linaltica simmondsi (Bryant, 1938)


== Eksterne lenker ==
(en) Linaltica i Global Biodiversity Information Facility
Omeisphaera

Omeisphaera er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, runde jordlopper.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kina.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Omeisphaera Chen & Zia, 1974
Omeisphaera anticata Chen & Zia, 1974
Omeisphaera flavimaculata Wang in Li & Jin, 2002


== Eksterne lenker ==
(en) Omeisphaera i Global Biodiversity Information Facility
Neil Ferguson (epidemiolog)

Neil Morris Ferguson (født i 1968 i Cumbria i England) er en britisk epidemiolog og professor i matematisk biologi, som spesialiserer seg på spredningsmøstre av smittsomme sykdommer blant mennesker og dyr. Han er direktør for Abdul Latif Jameel Institute for Disease and Emergency Analytics (J-IDEA), direktør for MRC Centre for Global Infectious Disease Analysis, leder av Department of Infectious Disease Epidemiology i School of Public Health og visedekan for akademisk utvikling ved Faculty of Medicine, alle ved Imperial College i London.
Ferguson har benyttet matematisk modellering for å frembringe data om en rekke sykdomsutbrudd, som for eksempel utbruddet av munn- og klovsyke i Storbritannia i 2001, svineinfluensautbruddet i Storbritannia i 2009, koronavirusutbruddet i 2012 som skyldtes MERS-CoV og ebolaepidemien i Vest-Afrika i 2016. Hans arbeid omfatter også forskning på myggbårne sykdommer som zikafeber, gulfeber, denguefeber og malaria.
I februar 2020, i en tidlig fase av covid-19-pandemien som hadde brutt ut i Kina og begynte å spre seg, benyttet Ferguson og hans team statistiske modeller for å estimere at tilfellene av covid-19 var betydelig under-oppdaget i Kina.Han er del av Storbritannias Imperial College COVID-19 Response Team.


== Referanser ==
Clavicornaltica

Clavicornaltica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Bittesmå (0,6-1,5 millimeter), nesten kulerunde, mørkbrune jordlopper. Slekten utmerker seg ved å ha antenner som er kraftig utvidete mot spissen, lite typiske for bladbiller, men kan minne om mange andre små biller som lever på bakken.
De ulike artene er svært like overflatisk og man må undersøke kjønnsorganene for å skille dem.


== Levevis ==
Disse billene lever på bakken mellom løvstrø og mose.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien jordlopper, Alticinae Newman, 1834
stammen Alticini
Slekten Clavicornaltica Scherer, 1974
Clavicornaltica australis Konstantinov, 1995
Clavicornaltica belalongensis Schiltzhuizen et al., 2019
Clavicornaltica besucheti Scherer, 1974
Clavicornaltica buechei Medvedev, 2008
Clavicornaltica dali Konstantinov & Duckett, 2005
Clavicornaltica doeberli Damaška & Aston, 2019 
Clavicornaltica fortepunctata Scherer, 1974
Clavicornaltica himalayensis Medvedev, 1984
Clavicornaltica iriana Medvedev, 1996
Clavicornaltica loebli Scherer, 1974
Clavicornaltica longipenis Damaška & Aston, 2019
Clavicornaltica longsheng Konstantinov & Duckett, 2005
Clavicornaltica malayana Medvedev, 1996
Clavicornaltica mizusawai Suenaga & Yoshida, 2016
Clavicornaltica mussardi Scherer, 1974
Clavicornaltica philippinensis Scherer, 1979
Clavicornaltica pusilla Scherer, 1974
Clavicornaltica rileyi Döberl, 2002
Clavicornaltica sakishimana Suenaga & Yoshida, 2016
Clavicornaltica schereri Basu & Sengupta, 1981
Clavicornaltica takimotoi Lesage, 1997
Clavicornaltica takizawai Döberl, 2009
Clavicornaltica tamdao Konstantinov & Duckett, 2005
Clavicornaltica tarsalis Medvedev, 1996
Clavicornaltica trautneri Medvedev, 1993
Clavicornaltica vietnamensis Konstantinov & Duckett, 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clavicornaltica i Encyclopedia of Life 
(en) Clavicornaltica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Clavicornaltica hos NCBI 
Clavicornaltica – detaljert informasjon på Wikispecies
Skeidsflåten kraftverk

Skeidsflåten kraftverk er et vannkraftverk i Bøyadalen i Sogndal kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 82 meter i Storelvi.
Installert effekt er 4,8 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 19,5 GWh.
Skeidsflåten Kraft AS eies av Forte Vannkraft AS (tidligere OBOS Energi).


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Forte Vannkraft
Cloudberry


== Eksterne lenker ==
Spetals verk: Skeidsflåten kraftverk – Idriftsatt
Bystøl om Skeidsflåten kraftverk
Sædalen kraftverk

Sædalen kraftverk er et vannkraftverk i Sædalen i Vaksdal kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 160 meter i Sædalselva.
Installert effekt er 4,4 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 10 GWh.
Sædalen kraft AS eies av Clemens kraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Clemens Kraft
Valdra kraftverk

Valdra kraftverk er et vannkraftverk ved Skånevik i Etne kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 280 meter i Valdraelva.
Installert effekt er 3,5 MW fra en BN peltonturbin. Årsproduksjon er 8,8 GWh.
Valdra Kraftverk AS var utviklet og eid av Kambo Energi AS. Småkraft AS overtok alle aksjene i oktober 2020.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft AS: Småkraft tar over flotte Valdra kraftverk!
Øvre Leiråga kraftverk

Øvre Leiråga kraftverk er et vannkraftverk i Rana kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 183 meter i Leiråga.
Installert effekt er 8,5 MW fra en francisturbin og en peltonturbin. Årsproduksjon er 26,5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
MIP Miljøkraft AS
Litldalselva

Litldalselva er en elv som løper fra sør til nord i Litldalen, med utløp fra Osbumagasinet og munning i Sunndalsfjorden i Sunndal kommune, Møre og Romsdal. Elva er regulert ved demningen til Osbumagasinet. Den har en lakseførende strekning på 10 km. 
Munningen ved Sunndalsøra er tett ved Drivas munning i fjorden. Aura kraftverk ligger ved munningen av Litldalselva. Vassdraget er regulert og store deler av vannføringen brukes i kraftverket. Vann fra Aursjøen ble utbyggingen av kraftverket overført til fra Eikesdalen til Sunndalen/Litldalen. Dette er et av Norges største kraftverk målt i produsert elektrisitet. Det første forsøket på samlet utbygging av Aura og Litldalselva begynte med søknad om tillatelse i 1912. Stortinget ga da tillatelse til separat utbygging og A/S Aura satset på utbygging av Litldalselva. Anlegget stanset i hovedsak opp under første verdenskrig. Det ble satt opp en del brakker og anlagt en 26 km lang jernbane fra fjorden gjennom Litldalen. I 1931 fikk A/S Aura tillatelse til en samlet utbygging. Okkupasjonsmakten satset på utbygging og anlegg av aluminiumsverk i tilknytning til kraftverket på Sunndalsøra, og planene for Aura/Litldalen-utbygging ble holdt varme. I 1947 ble arbeidet tatt opp igjen etter staten hadde overtatt prosjektet. Olav Oksvik hadde siden 1937 ledet Aura-utvalget og var hovedpersonen på politisk side for prosjektet.


== Geografi ==
Litldalselva faller 40-50 meter fra Osbudammen og samler seg først i Holbuvatnet, som også er demt opp. Reinvasselva fra det regulerte Reinsvatnet er sideelev fra vest på Litldalselvas vei til det mindre Hallarvatnet før elva stuper ned Hallarvasslia til Sandvatnet i Litldalen. Sandvatnet bærer synlige preg av utbyggingen og har lite vann store deler av året. Herfra følger Litldalselva dalbunnen av Litldalen. Sideelvene Øykjelibekken, Sandvassøybekken, Bjørkabekken fra vest tilfører elva vann på veien til Litlvannet. En innsnevring av dalen deler Litlvatnet fra det større Dalavatnet. Dalavatnet har sideelever som Synnhammarbekken fra vest og Tågbekken fra øst. Fra Dalaosen får elva vanntilførsel fra vest fra Kvambekken, Brubekken, Hjellbekken, Liabekken og Farbekken. Fra øst er Nilsbekken den mest markante av mindre sideelver.


== Referanser ==
Israfil Alam

Israfil Alam (bengali: ইসরাফিল আলম; født 13. mars 1966 i Naogaon i Øst-Pakistan, død 27. juli 2020 i Dhaka) var en politiker fra partiet Bangladesh Awami League, og en Jatiya Sangsad-representant for valgkretsen Naogaon-6.


== Biografi ==
Alam arbeidet i en periode som måleravleser for Titas Gas Transmission and Distribution Company. Han ble valgt inn i parlamentet i 2008 fra valgkretsen Naogaon-6 som  kandidat fra Bangladesh Awami LeagueIsrafil Alam ble etter valget beskyldt for å ha støttet arbeideruro i Titas Gas Transmission and Distribution Company for å ha forsøkt å etablere Titas Gas Sramik League som dominerende i bedriften - dette var en fagforening som var pro-awami. Han var formann for parlamentets stående komité for Arbeids- og sysselsettingsministeriet.


== Død ==
Alam døde i en alder av 54 år den 27. juli 2020 av covid-19 på Square Hospital i Dhaka.


== Referanser ==