jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Subilsia

Subilsia  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Levevis ==
Arten lever i huler.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra en hule i Atlasfjellene, Marokko.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Subilsia Español, 1967
Subilsia senenti Español, 1967


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Subilsia i Encyclopedia of Life 
(en) Subilsia i Global Biodiversity Information Facility 
Subilsia – detaljert informasjon på Wikispecies
Xenotrechus

Xenotrechus  er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små (3-4 millimeter), nokså brede, blinde, rødbrune løpebiller. De mangler fasettøyne. Antennene er nesten så lange som kroppen. Kroppen har spredte, lange børster. Pronotum er forholdsvis smalt, avrundet trapesformet med en børste i hvert hjørne. Dekkvingene er ovale, mye bredere enn pronotum. Beina er forholdsvis lange.


== Levevis ==
Artene finnes i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Missouri, USA.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien  løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Xenotrechus Barr & Krekeler, 1967
Xenotrechus condei Barr & Krekeler, 1967
Xenotrechus denticollis Barr & Krekeler, 1967


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Xenotrechus i Encyclopedia of Life 
(en) Xenotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Xenotrechus hos ITIS 
(en) Xenotrechus hos NCBI 
Xenotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Anillopsidius

Anillopsidius er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Ganske små, avlange, blanke, brungule eller brunrøde løpebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Hodet er kort og bredt, rundet, antennene middels lange. Pronotum er trapesformet, dekkvingene jevnbrede uten påfallende punktrader.


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levesett, ganske lite er kjent om økologien deres. De kan finnes under steinblokker, noen arter også i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Atlasfjellene, Marokko.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827  – over 3000 beskrevne arter
Gruppen Anillina Jeannel, 1937
Slekten Anillopsidius Coiffait, 1969
Anillopsidius atlasicus Coiffait, 1969


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anillopsidius i Encyclopedia of Life 
(en) Anillopsidius i Global Biodiversity Information Facility 
Anillopsidius – detaljert informasjon på Wikispecies
Hensveien

Hensveien (13-255, 14-304) er en vei på Hen i Ringerike.
Veien ligger på vestsiden av Ådalsveien (E16) og Hensmoen, og ligger på østsiden av Ådalselva. Den har avkjøring fra E16 rett nord for Risesletta, og går nordvestover i parallell med Ådalselva. Den passerer Hensfossen og Hen, og ender opp i Ådalsveien i nord, ved Skårflågan. Den ligger cirka 152 meter over havet ved Hen stasjon.Sideveier til Hensveien er:

Nymobakken
Laftonveien
Storetjernveien
Elvefaret
Tajegata
Pålerudbyen
Valderstømoen
Grønvoldsmoen


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hensveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Italodytes

Italodytes er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.


== Utseende ==
En middelsstor, blank, brunrød, edderkopp-lignende, blind løpebille. Arten mangler fasettøyne, hode og pronotum er ganske smale, antennene noe over halve kroppslengden. Dekkvingene er rundede og hvelvede, mye bredere enn forkroppen.


== Levevis ==
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger. Denne arten lever bare i huler.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i huler i Italia (Puglia, Basilicata).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Graveløpere, Scaritinae Bonelli, 1810
Stammen Clivinini Rafinesque, 1815
Understammen Reicheina Jeannel, 1957
Slekten Italodytes Müller, 1938
Italodytes stammeri Müller, 1938


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Italodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Italodytes hos Fauna Europaea 
Italodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Dyscaris

Dyscaris er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie graveløpere Scaritinae Bonelli, 1810
stammen Scaritini Bonelli, 1810
slekten Dyscaris Bänninger, 1937
Dyscaris decorsei Jeannel, 1946
Dyscaris mordax (Fairmaire, 1869)
Dyscaris seyrigi (Banninger, 1934)
Dyscaris striolifrons (Fairmaire, 1901)


== Eksterne lenker ==
(en) Dyscaris i Global Biodiversity Information Facility 
Dyscaris – detaljert informasjon på Wikispecies
Madascaris

Madascaris er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Ganske store (25-35 millimeter), avlange, svarte løpebiller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på det nordlige Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie graveløpere Scaritinae Bonelli, 1810
stammen Scaritini Bonelli, 1810
slekten Madascaris Bänninger, 1937
Madascaris centurio Basilewsky, 1980
Madascaris enoplus (Alluaud, 1930)
Madascaris marojejyana Basilewsky, 1980
Madascaris octocostata (Banninger, 1933)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madascaris i Encyclopedia of Life 
(en) Madascaris i Global Biodiversity Information Facility 
Madascaris – detaljert informasjon på Wikispecies
Liiga 2018/19

Liiga 2018/19 var den 44. sesongen av Liiga. Kärpät vant grunnserien. Sluttspillet ble vunnet av HPK.


== Tabellen ==


== Lagene ==


== Sluttspillet ==


== Referanser ==
Kaninsult

Kaninsult, eller proteinforgiftning, er en sykdomstilstand som opptrer ved ensidig inntak av protein.
Sykdommen kalles kaninsult fordi den forekom i tider da tilgangen til andre matkilder var begrenset. Harer og kaniner er et lettfanget bytte, men kjøttet har lite fett, som er nødvendig for mennesker. Hudson's Bay Company registrerte for eksempel flere tilfeller av pelsjegere som sultet ihjel, til tross for at de spiste rikelige mengder med harekjøtt.
Ved en ensidig diett på kaninkjøtt eller proteinrik mat vil kroppen få nok kalorier fra protein, men mangelen på inntak av fett og karbohydrater skaper en ubalanse som gir økte nivåer av ammoniakk, urinstoffer og aminosyrer, og som forgifter blodet. Symptomene er trøtthet, hodepine, diaré, lav puls/lavt blodtrykk.


== Referanser ==
Lietuvos čempionatas

Lietuvos čempionatas er det høyeste nivået i ishockey i Litauen. 


== Sluttspillmestere ==

1992 – Energija
1993 – Energija
1994 – Energija
1995 – Energija
1996 – Energija
1997 – Energija
1998 – Energija
1999 – Energija
2000 – Viltis Elektrėnai
2001 – Energija
2002 – Garsų Pasaulis Vilnius
2003 – Energija
2004 – Energija
2005 – Energija
2006 – Energija
2007 – Energija
2008 – Energija
2009 – Energija
2010 – Sporto Centras Elektrėnai
2011 – Sporto Centras Elektrėnai
2012 – Energija Elektrėnai
2013 – Energija
2014 – Delovaja Rus Kaliningrad
2015 – Delovaja Rus Kaliningrad
2016 – Energija
2017 – Energija
2018 – Energija
2019 – Energija
2020 – Avlyst
2021 – Kaunas Hockey


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sump (akvarium)

Innenfor akvaristikk er en sump et ekstra akvarium eller vanntank som brukes for teknisk utstyr og som oftes plasseres under akvariet. Vannet sirkulerer mellom hovedakvariet og sumpen. Vanligvis faller vannet ned i sumpen ved hjelp av tyngdekraften og returneres til hovedakvariet ved hjelp av en sirkulasjonspumpe. En sump er spesielt vanlig brukt i forbindelse med saltvannsakvarium. I små saltvannsakvarium kan en sump også være innebygd bak i selve akvariet ved hjelp av en skillevegg. Slike akvarium går ofte under beskrivelsen alt-i-ett-akvarium (all-in-one / AIO).
Totalvolumet av vann i et akvarium øker ved hjelp av en sump. Stort vannvolum er gunstig for stabilitet. I tillegg kan en sump forenkle håndtering av tilsetningsstoffer og lignende for akvariet.
I en sump er det for saltvannsakvarium vanlig å finne (vanligst øverst):

Sirkulasjonspumpe
Varmekolbe
Filtersokk (mekanisk filtrering)
Proteinskummer
Refugium med alger
Kjemisk filtrering
Doseringsautomat
UV-filterEn sump vil normalt ha flere kamre som er skilt fra hverandre med skillevegger. Vannet tilføres fra hovedakvariet til det første kammeret og returneres til hovedakvariet fra det siste kammeret. Skillevegger sørger vanligvis for at alle kamre utenom det siste vil ha en konstant vannhøyde. Ofte konstrueres en eller flere av skilleveggene med flere plater på en slik måte at bobler blir fanget og ikke fortsetter inn i neste kammer - en såkalt boblefelle.
Glass, akrylglass eller plast brukes oftest for å konstruere en sump. Siden det visuelle stort sett ikke er like viktig for en sump som for hovedakvariet, er gjennomsiktigheten til materialet som brukes ikke så viktig å ta hensyn til.


== Se ogå ==
Saltvannsakvarium
Proteinskummer


== Referanser ==
Håndball-VM 2021 for menn

Håndball-VM 2021 for menn var det 27. mesterskapet i håndball for herrer og ble arrangert i Egypt i perioden 13. til 31. januar 2021. Dette var det første mesterskapet hvor 32 landslag deltok istedenfor 24. Dette var andre gangen verdensmesterskapet i håndball for herrer ble arrangert i Egypt og det tredje mesterskapet som ble arrangert i Afrika.


== Kvalifiserte nasjoner ==
1. Siden land fra Oseania (Australia og New Zealand) deltok i Asiamesterskapet og ikke havnet blant de fem beste, ble de ikke kvalifisert for verdensmesterskapet. Plassen for et landslag fra Oseania ble dermed omgjort til en wildcardplass.
2. 17. desember 2020 avgjorde Idrettens voldgiftdomstol (CAS) at Russland skal utestenges fra internasjonal idrett i to år. Russiske utøvere kan fortsatt delta i ulike idrett, men da under nøytralt flagg. 25. desember 2020 annonserte IHF at det russiske herrelandslaget kan delta i håndball-VM i Egypt, men da under navnet Russian Handball Federation Team (Lag RHF).


== Arenaer ==
Kairo : Cairo Stadion innendørs haller kompleks
Egypts nye hovedstad : Håndballhall
Borg el Arab : Håndballhall
6. oktober by : Håndballhall


== Innledende runde ==


=== Gruppe A ===


=== Gruppe B ===


=== Gruppe C ===


=== Gruppe D ===


=== Gruppe E ===


=== Gruppe F ===


=== Gruppe G ===


=== Gruppe H ===


== President's Cup ==


=== Gruppe I ===


=== Gruppe II ===


=== Plasseringskamper om 25.- til 32.-plass ===
Kamp om 31.-plassKamp om 29.-plassKamp om 27.-plassKamp om 25.-plass


== Hovedrunden ==


=== Gruppe I ===


=== Gruppe II ===


=== Gruppe III ===


=== Gruppe IV ===


== Sluttspillet ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===


== Plassering og statistikk ==


=== Sluttplassering ===


== Se også ==
Håndball-VM 2021 for kvinner


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside Arkivert 11. september 2019 hos Wayback Machine.
Kunståret 1985

Kunståret 1985 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1985.


== Hendelser ==
27. oktober – Minst fem bevæpnede menn trenger seg inn på Marmottanmuseet i Paris, overmanner vakter og besøkende og forsvinner med ni malerier, blant annet av Claude Monet.
Statens Museum for Kunst grunnlegger Kunstindeks Danmark


== Verk ==
Odd Nerdrum – Skyen
Wayne Thiebaud – Gater i solnedgang.


== Priser, utmerkelser og anerkjennelser ==
Irving Penn får Hasselbladstiftelsens internationella pris i fotografi.
Prins Eugen-medaljen tildeles Birgit Broms, kunstmaler, K G Bejemark, skulptør, Elisabet Hasselberg Olsson, tekstilkunstner, Benny Motzfeldt, norsk kunsthåndverker og Sigurdur Gudmundsson, islandsk skulptør.
Howard Hodgkin tildeles den engelske Turnerprisen.
Statens æresstipend tildeles Nils Aas


== Dødsfall ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1985 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oseaniamesterskapet i håndball

Oseaniamesterskapet i håndball ble arrangert første gang i 1994 i Canberra, og ble arrangert annenhvert år frem til 2014. Fra 2014 konkurrerte land fra Oseania i asiamesterskapet.
Mesterskapet blir arrangert av Oceania Continent Handball Federation.


== Menn ==


== Kvinner ==


== Eksterne lenker ==
Todor66.com
Gullrushet i Fraser Canyon

Gullrushet i Fraser Canyon var et Gullrush som begynte i 1858 etter oppdagelsen av gull i  Thompson River i British Columbia.  Funnstedet befant seg i elvens samløp med Nicoamen River noen få kilometer unna elvens samløp med Fraser River i dagens Lytton.  Gullrushet overtok regionen etter oppdagelsen, og var sentrert i Fraser Canyon fra omkring Hope og Yale til Pavilion og Fountain, like nord for Lillooet.Selv om gullrushet stort sett var over i 1927, dro gullgravere videre og oppdaget andre gullforekomster i det indre og nordlige Britisk Columbia, og mest kjent er gullrushet i Cariboo.  Gullrushet er kreditert for å ha ført til bosetninger av europeéere i fastlandet av Britisk Columbia, og var katalysatoren for grunnleggelsen av Kollonien Britisk Columbia, byggingen av infrastrukturen av de første veinett, og grunnleggelsen av mange byer.


== Referanser ==
Gjengeinnsats

Gangsinnsats er en type skrukobling som kan settes inni et objekt for å gi et gjenget hull.Et bruksområde er som overgang mellom gjenger av forskjellige størrelser (f.eks. metriske og tommegjenger), da også kjent som en bøssing.

Et annet bruksområde for gjengeinnsatser er å reparere ødelagte gjenger. Helicoil er en fabrilant og et varemerke for gjengeinnsatser, men brukes i dagligtale også av og til generelt om gjengeinnsatser for reparasjonsformål. Gjengeinnsatsen er som regel i rustfritt materiele med 1.4301-legeringen som standard men finnes også i andre materialer.
Gjengeinnsatser kan også brukes for å gi sterke sammenkoblinger i mykere materialer (f.eks. plast, treverk og enkelte metaller) ved at innsatsen støpes inn i materialet, eller for å støpe gjenger i mykere materialer slik at man slipper å maskinere gjengene.


== Se også ==
Rampemuffe, en type gjengeinnsats for treverk


== Referanser ==
Meistriliiga (ishockey)

Meistriliiga er det høyeste nivået i ishockey i Estland. 


== Sluttspillmestere ==

1991 – Narva II
1992 – Narva
1993 – Narva
1994 – Narva
1995 – Narva
1996 – Narva
1997 – Tartu Kalev-Välk
1998 – Narva
1999 – Tartu Kalev-Välk
2000 – Tartu Kalev-Välk
2001 – Narva
2002 – Tartu Kalev-Välk
2003 – Tartu Kalev-Välk
2004 – Panter
2005 – Stars
2006 – Stars
2007 – Stars
2008 – Tartu Kalev-Välk
2009 – Stars
2010 – Kohtla-Järve Viru Sputnik
2011 – Tartu Kalev-Välk
2012 – Tartu Kalev-Välk
2013 – Viking
2014 – Viking
2015 – Tartu Kalev-Välk
2016 – Narva
2017 – Narva
2018 – Viking
2019 – Tartu Kalev-Välk
2020 – Tartu Kalev-Välk


== Eksterne lenker ==
(et) Offisielt nettsted
Zoran Džorlev

Zoran Džorlev (født 10. januar 1967 i Strumica i Jugoslavia, død 1. januar 2021 i Skopje i Nord-Makedonia) var en nordmakedonsk fiolinist.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Zoran Džorlev var sønn av komponisten og orkesterlederen Nasko Džorlev (1932–2006). Allerede i tidlig barndom spilte Džorlev trompet, trekkspill, gitar og klaver. I grunnskolealder flyttet han med familien til Skopje. Som to-åring begynte han å spille fiolin. Han avsluttet i 1989 sitt fiolinstudium ved Universitetet i Skopje.


=== Karriere ===
Hans tyngdepunkt var folkemusikk og popmusikk, derutover spilte han klassisk og jazz. Han var i 14 år i orkesteret til Det nasjonale opera- og balletthus i Skopje.
Fra 2011 til 2017 ledet han folkemusikkensemblet Tanec. I 2016 sendte MRT 1 en musikkserie produsert og ledet av Džorlev ved navn Po patot na pesnata, som var innom forskjellige byer og spilte folkemusikk med lokale krefter.Han underviste siden 2000 fiolinspill ved den statlige musikk- og ballettskole «Ilija Nikolovski Luj» (DMBUC) i Skopje, og var skolens direktør fra 2007 til 2011.
Hans to sønner ble også musikere.
Džorlev døde 53 år gammel på et sykehus i Skopje av komplikasjoner forårsaket av covid-19.


== Diskografi ==
Ne kažuvaj libe, CD 2008, Diro DIRO001
(med Suzana Spasovska): Maestro Zoran Džorlev i Suzana Spasovska – violina i glas, CD 2014, ST Produkcija 017СТ
The Voice Of The Violin. Traditional Macedonian Song, CD 2014, ST Produkcija 005ST
(med Bedrija Sinanoski):  Dzorlev & Bedzo – Evergreen World Music, CD 2014, ST Produkcija 020СТ


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zoran Džorlev på Discogs 
(en) Zoran Džorlev på Discogs 
biographische Angaben auf der Homepage von Zoran Džorlev
почина маестро Зоран Џорлев, 24.mk, 1. januar 2021
Od koronavirus počina violinistot i profesor Zoran Džorlev, sdk.mk, 1. januar 2021
Marija Taušandska, Замолкна виолината на маестро Зоран Џорлев, novamakedonija.mk, 2. januar 2021
„СВИРИ ИМ НА АНГЕЛИТЕ“: Македонската естрада се простува од Џорлев, vecer.mk, 2. januar 2021
biographische Angaben Arkivert 12. september 2019 hos Wayback Machine. auf der Homepage der DMBUC
Liste over Den sentralafrikanske republikks statsministre

Liste over Den sentralafrikanske republikks statsministre omfatter regjeringssjefer i Den sentralafrikanske republikk og Det sentralafrikanske keiserriket fra rikene ble etablert. Den sentralafrikanske republikk ble et autonomt område innenfor Det franske fellesskapet fra desember 1958 og fikk da sin første regjeringssjef. Regjeringssjefen hadde da høyest rang i riket, selv om Frankrike også utnevnte en guvernør for territoriet. Da riket fikk sin selvstendighet 13. august 1960 fikk David Dacko både tittelen statsminister og president, før han raskt nedla statsministerposten og samlet all makt til presidenten.
I 1975 gjenopprettet president Jean-Bédel Bokassa stillingen som statsminister for å lede det administrative arbeidet før han selv oppnevnte seg til keiser. Han utnevnte Elisabeth Domitien til statsminister, den første kvinnelige i Afrika. Etter at hun ble avsatt ble Ange-Félix Patassé ny statsminister, før Bokassa etablerte Det sentralafrikanske keiserrike i desember 1976. Henri Maïdou etterfulgte Patassé, men statsministerposten ble nedlagt etter at Bokassa ble avsatt av Andre Kolingba 1. september 1981. Statsministerposten slik den er i dag ble gjeninnført i 1991, da Kolingba ble tvunget til å gi fra seg noe av makten. Presidenten har myndighet til å utnevne og avsette statsministeren når som helst. Statsministeren velger sine statsråder og leder regjeringens arbeid.
I henhold til våpenhvileavtalen mellom presidenten og opprørsbevegelsen Seleka fra 11. januar 2013 måtte det utskrives nyvalg til nasjonalforsamlingen og utnevnes ny statsminister innen ett år. Nicolas Tiangaye ble utnevnt til ny statsminister 17. januar 2013Sittende statsminister er, siden 27. februar 2019, Firmin Ngrébada.


== Den sentralafrikanske republikk (medlem av Det franske fellesskapet 1. desember 1958–13. august 1960) ==


== Den sentralafrikanske republikk (uavhengig fra 13. august 1960) ==


== Det sentralafrikanske keiserriket (1976–1979) ==


== Den sentralafrikanske republikk (uavhengig fra 13. august 1960) ==


== Referanser ==
Joey Benik

Joseph Benik (født 26. januar 1992 i St. Francis i MN i USA)  er en amerikansk ishockeyspiller som spiller løper for den norske klubben Sparta Sarpsborg. Han kom til klubben midt i sesongen 2020/21. Benik har bred erfaring fra nordamerikansk ishockey, der han spilte i Bakersfield Condors i AHL.
I Norge og Sveits har Benik spilt to sesonger for Lillehammer og en sesong for Sveits' SC Langenthal. Han tok sølvmedalje i NM i ishockey i 2018 med Lillehammer IK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joey Benik – Eliteprospects.com
Cen Deguang

Cen Deguang (kinesisk: 岑德广, pinyin: Cén Déguǎng; født i 1897 i Baise i Guangxi i Kina, dødsår ukjent), sønn av Cen Chunxuan, var en kinesisk politiker.
Han innehadde viktige verv i Wang Jingweis regjering - en regjering som samarbeidet med de japanske okkupanter (1937-1045). Han ble i likhet med Wang Jingwei ansett av mange kinesere som hanjian, forrædere. 
Etter Japans nederlag i andre verdenskrig ble han arrestert, og dømr for forræderi. Cen Deguang fremholdt at han bare fulgte ordre, ettersom hans venn Wang var hans overordnede.Etter å ha bestukket myndighetespersoner ble han løslatt; han flyktet så til Hongkong.


== Referanser ==
Brett Cameron

Brett Cameron (født 11. mai 1990 i Edmonton, Canada)  er en canadisk ishockeyspiller som spiller høyre ving for tyske EC Kassel Huskies  i DEL 2. Cameron spilte som  for den norske klubben Lillehammer Ishockeyklubb, det ble to sesonger for Canadieren i  Lillehammer fra 2016 til 2018.   Cameron har bred erfaring Nord-Amerikansk Ishockey, han har spilt i  Adirondack Flames i AHL da han var på utlånt fra South Carolina Stingrays.  Han har sølvmedalje i NM i ishockey for  Lillehammer  2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brett Cameron – Eliteprospects.com
Philippe Tibeuf

Philippe Tibeuf (født 17. juni 1962 i Dinan) er en fransk tidligere fotballspiller.
Etter flere sesonger som reserve hos Guingamp, fikk han sitt gjennombrudd i 1983/84-sesongen da han etablerte seg på laget og scoret 18 mål i Ligue 2. Det vekket interessen til Monaco, som valgte å hente ham til fyrstedømmet for spill i Ligue 1 i 1984. I sin første sesong hos Monaco fikk han en del spilletid og gjorde en respektabel innsats til første bekjentskap med toppnivå å være. Sesongen ble kronet med triumf i Coupe de France. De to neste sesongene hos Monaco slet han med å markere seg ytterligere. Da Saint-Étienne i 1987 gjentok forsøket fra foregående sommer på å hente ham, lot Monaco ham gå.
Med fast spilletid hos Saint-Étienne etablerte Tibeuf seg blant de bedre spissene i fransk fotball. Landslagstrener Michel Platini fikk øynene opp for ham og ga ham sin landslagsdebut i mars 1990 da han startet en treningskamp Frankrike vant over Ungarn. Tibeuf fikk spille én ytterligere landskamp da han spilte fra start i Frankrikes borteseier over Albania EM-kvalifisering i november 1990.
I kamp mot Nantes i februar 1991 pådro han seg en korsbåndskade i venstre kne som tvang ham til å legge opp i en alder av 28.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philippe Tibeuf – Transfermarkt 
(en) Philippe Tibeuf – national-football-teams.com 
(en) Philippe Tibeuf – WorldFootball.net 
(en) Philippe Tibeuf – FootballDatabase.eu 
(en) Philippe Tibeuf – EU-Football.info 
Profil hos Fédération Française de Football
Profil hos France Football
Stephan Vigier

Stephan Joseph Vigier (født 4. januar 1990 i Notre-Dame-de-Lourdes, Canada)  er en canadisk ishockeyspiller som spiller løper for den norske klubben Lillehammer Ishockeyklubb fra sesongen 2020/21, han har vært i Lillehammer i to sesonger frafør av fra 2016 til 2018. Kun avbrutt av en sesong i Rogaland Stavanger.  Stephan  har bred erfaring Nord-Amerikansk Ishockey, han har spilt i  San Antonio Rampage i AHL da han var på utlånt fra Cincinnati Cyclones .  Han har sølvmedalje i NM i ishockey for Lillehammer  2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stephan Vigier – Eliteprospects.com