jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Richard Saul Wurman

Richard Saul Wurman (født 26. mars 1935 i Philadelphia) er en amerikansk arkitekt og grafisk designer. I 1976 innførte han begrepet informasjonsarkitektur som en reaksjon på samfunnets enorme informasjonsproduksjon uten tanker eller struktur.
Wurman har utgitt et bredt spekter av tidsskriftsartikler og bøker, inkludert Rome Access (1987; ISBN 0-671-62578-0).
Richard er en av grunnleggerne av TED-konferansen, samt EG-konferansen og TEDMED.


== Karriere ==
Richard Saul Wurman har skrevet, designet og utgitt 90 bøker om vidt forskjellige temaer. To av disse er notatbøker og tegninger av arkitekten Louis I. Kahn (1963) og What Will Be Have Always Been (1986), en samling av Kahns ord. Wurman ledet IDCA-konferansen i 1972, den første føderale designforsamlingen i 1973 og den årlige AIA-konferansen i 1976.
Wurman mottok begge sine M. Arch. & B. Arch. grader fra University of Pennsylvania, hvor han ble uteksaminert i 1959 med den høyeste utmerkelsen, og ble tildelt Arthur Spayed Brooks gullmedalje. Han har blitt tildelt flere æresdoktorer, Graham Fellowships, en Guggenheim og flere tilskudd fra National Endowment for the Arts, i tillegg til å være den utmerkede professor i praksis ved Northeastern University. Han er mottaker av Lifetime Achievement Award fra Smithsonian, Cooper-Hewitt Museum. Wurman har også blitt tildelt den årlige gullmedaljen i diskurs fra Trinity College, Dublin, en gullmedalje fra AIGA og Boston Science Museums 50. årlige Bradford Washburn Award. Han er også stipendiat i AIA og i Art Director's Club Hall of Fame. Wurman mottok også Ladislav Sutnar-prisen for sin enestående ytelse innen billedkunst, i tillegg til å motta en invitasjon til å bidra til Genius: 100 Visions of the Future, et prosjekt sponset av Einstein Legacy Project, som inneholder essays sendt av 100 største innovatører, kunstnere, forskere og visjonære i vår tid. Senest ble han tildelt Star Award 2019 fra IIDA (The Commercial Interior Design Association) i anerkjennelse og for å feire sin innvirkning på feltet Interiørdesign.
Wurman opprettet og ledet TED-konferansen fra 1984 til 2002, TEDMED-konferansen fra 1995 til 2010, samt den f.eks. og WWW-konferanse. Hans nåværende prosjekter inkluderer Urban Observatory og hans nyeste bok, UnderstandingUnderstanding - en reise gjennom de mange måtene han og hans mange muses har skapt sine egne idiosynkratiske forståelsesmåter. For mer informasjon om UnderstandingUnderstanding, gå til www.uursw.com


== Privatliv ==
Wurman bor i Golden Beach, FL med sin kone, forfatteren Gloria Nagy, og deres gule labrador Jacob.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Saul Wurman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell nettside
Richard Saul Wurman at TED
Richard Saul Wurman intervjuet om livet hans for Design Matters podcast
Information Anxiety
Valdres Sommersymfoni

Valdres sommersymfoni har etablert seg som en av de mest spennende klassiske musikkfestivaler i Norge og presenterer noen av de fremste solistene fra hele verden. Den internasjonale kammermusikkfestivalen byr på rundt 30 konserter og arrangementer på om lag 15 steder i hele Valdres og tiltrekker seg rundt 9.000 besøkende hvert år. Publikumet møter verdenskjente musikere i vakre omgivelser som bl.a. låver, (stav)kirker eller utendørs og opplever klassisk musikk på en veldig intim og storslått måte. Valdres sommersymfoni er en del av Norsk ressurssenter for klassisk musikk KF som drifter festivalen, kursene samt nasjonale og internasjonale prosjekter.


== Referanser ==
Halvor Bachke

Halvor Bachke (født 20. juni 1800 på Røros, død 12. august 1852 i Stjørdal) var lensmann på Røros, bergskriver og skoginspektør i Meråker og ordfører i Stjørdal formannskapsdistrikt 1842–1843.Han var sønn av hyttearbeider Ole Halvorsen Bakken og hustru Ane Margrethe Aspaas på Røros. Bachke-slekten var nært knyttet til kobberverket på Røros i flere generasjoner. Farfaren var gruvearbeider Halvor Olsen Bakken eller Kirkbakken, mens morfaren var verkets byggmester Svend Aspaas.Han kom allerede i konfirmasjonsalderen i tjeneste hos sorenskriveren i Gauldalen, Mads Møller Dessen. Bachke ble snart sorenskriverens fullmektig, og bestyrte de ekstrajudisielle forretningene og løpende kontorekspedisjonene mens Dessen møtte på Stortinget i 1824. Bachke fikk en utmerket attest, og ble i 1826 beskikket til lensmann på Røros. Han ble også tidvis konstituert som bergskriver (verkets regnskapsfører og kasserer) og proviantskriver, og som politimester på Røros.Han giftet seg på Røros i 1829 med Anna Sofie Ditlevsen (Dybdahl) (1804–1878), datter av verkets byggmester Ole Ditlevsen (Dybdahl) og hustru Beret Knudsdatter Skancke. Hennes far ble egentlig valgt til å representere Røros bergjegerkorps under riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814, men fikk ikke møte, og hennes bror, Knud Olsen, ble stortingsmann, ordfører på Røros samt overstiger og proviantskriver ved kobberverket. Flere av Halvor og Anna Sofies ni barn ble fremstående i Trøndelags næringsliv og offentlige liv, eller inngifte i andre kjente familier; se slekten Bachke.I 1835 ble Bachke ansatt som bergskriver og skoginspektør ved Selbo Kobberværk i Meråker. Familien flyttet inn på bergskrivergården Merakernes. Etter noen år, da verket opprettet proviantmagasiner, ble han også forvalter av dem.Under en reise mellom Meråker og Røros i 1852 åpnet et gammelt sår i Bachkes fot, som aldri hadde leget ordentlig. Han døde av koldbrann hjemme hos sin venn Ole Øvre Richter på Mæle gård i Stjørdal, og ble begravet fra Værnes kirke.


== Referanser ==
Håp (andre betydninger)

Håp kan vise til:

Håp, en sinnstilstand
Håp (dyd), en av de tre teologale dyder
Håp (album), et musikkalbum av Arild Enger
Håp (film), en film fra 2019Kapp det gode håp, en odde på Kapp-halvøya i Sør-Afrika, også omtalt som Kapp håp.
Langtrekkende bombeflykommando

Langtrekkende bombeflykommando (russisk: Командование дальней авиации) er en kommando på operasjonelt nivå i Russland med hovedstab i Moskva. 
Formasjonen er en del av kjernefysisk triade.


== Sammensetning ==
6950. Flybase (tidligere 22. Tung bombeflydivisjon) med base i Engels-2 (flybase), Saratov oblast.
6952. Flybase (Tidligere 326. Tung bombeflydivisjon) med base i Djagilevo (flybase), (Ukrainka), Amur oblast.


== Referanser ==
Agustina Antonella Ruiz Díaz

Agustina Antonella Ruiz Díaz (født 28. desember 1996) er en argentinsk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F41. Dette er en klasse for kortvokste utøvere i parafriidrett.
Hun trenes av María Marta Giacopuzzi i Gualeguaychú, Gustavo Briozzo i Gualeguay og Javier Álvarez, Bernardo Pignataro og Mailén Nader i Buenos Aires.


== Idrettskarriere ==
Ruiz deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Peru, og vant der diskos i klassen F41, med ny personlig rekord på 25,80 meter. Hun deltok også i kulestøt, der hun fikk sølv bak Mayerli Buitrago Ariza fra Colombia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.
EUs felles fiskeripolitikk

EUs felles fiskeripolitikk (engelsk: Common Fisheries Policy, CFP, dansk: Den fælles fiskeripolitik (FFP)) er et av EUs politikkområder med regler for forvaltning av Europas fiskeflåter og bevaring av fiskebestandene. Formålet er å forvalte en felles ressurs, og gi alle medlemslandenes fiskeflåter samme adgang til EUs farvann og fiskeområder.EU-landene kan bestemme i fiskeripolitikken, i den grad EU ikke har utøvet sin kompetanse (delt kompetanse). Spørsmål knyttet til ressursforvaltningen er likevel EUs enekompetanse (TEUV artikkel 3). Ressursspørsmålene avgjøres dermed på overnasjonalt nivå. Fiskeripolitikken ble vedtatt første gang av Rådet 19. og 20. oktober 1970.Den felles fiskeripolitikken ble innført av de seks opprinnelige landene i 1970, for å dele fiskeressursene med hverandre. Det skjedde da fire land med store fiskeressurser søkte medlemskap i EF, nemlig Danmark (med Færøyene og Grønland), Norge, Irland og Storbritannia.Fiskeripolitikken inneholder fire politikkområder:

fiskeriforvaltning
internasjonal politikk
markeds- og handelspolitikk
finansiering av politikken
Den felles fiskeripolitikken og den felles landbrukspolitikken er ikke omfattet av EØS-avtalen, og gjelder følgelig ikke i Norge. Norge har i over 40 år forhandlet med EU om en årlig fiskeriavtale.Fiskeripolitikken i EU omfatter ca. 6,4 milliarder euro, hvorav 11 % disponeres av Europakommisjonen, og 89 % av medlemslandene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den fælles fiskeripolitik (FFP)
Belen Montserrat Sánchez Domínguez

Belen Montserrat Sánchez Domínguez (født 28. april 2001) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F55. Dette er en klasse for sittende utøvere med ingen funksjon i beina, delvis funksjon i overkroppen og full funksjon i armene.


== Bakgrunn ==
Sánchez drev tidligere med parasvømming og styrkeløft, men byttet til parafriidrett, og trenes av Ivan Rodriguez Luna.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fkk der bronse diskos i klassen F55, bak Rosa Maria Guerrero fra Mexico og Erica Maria Castaño fra Colombia. Hun satte der personlig rekord med 22,25 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.
Thalia de Souza Pereira

Thalia de Souza Pereira (født 1. september 1997) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F41. Dette er en klasse for kortvokste utøvere i parafriidrett.
Hun trenes av Marlon Gomes på klubbnivå, i klubben Associacao Amapaense de Esporte para Pessoas com Deficiencia i Macapá. 


== Idrettskarriere ==
Pereida deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Peru, og fikk der sølv i diskos i klassen F41, bak Agustina Antonella Ruiz fra Argentina. Pereida satte her personlig rekord med 24,82 meter. Hun fikk også bronse i kulestøt med 7,53 meter, bak Mayerli Buitrago Ariza fra Colombia og Agustina Antonella Ruiz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.
Jennifer Lynn Brown

Jennifer Lynn Brown (født 28. juni 1980) er en canadisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F38/T38. Dette er en klasse for stående utøvere i parafriidrett, med mild til moderat bevegelseshemming.
Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og vant kulestøt under Parapanamerikanske leker 2015. Hun trenes av Kim Cousins i klubben Calgary Track and Field. 


== Bakgrunn ==
Brown er født funksjonsfrisk, og drev med friidrett (sleggekast) før hun fikk diagnosen multippel sklerose i 2006. Hun måtte da lære å gå på nytt, og begynte med parafriidrett i januar 2013, inspirert av å ha sett på Paralympiske sommerleker 2012 på TV. Hennes partner Guy Henly driver også med parafriidrett.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Canada, og vant der kulestøt i klassen F20/37/38. Hun fikk også sølv i diskos i klassen F37/38/44, bak Renee Foessel fra Canada. Hun deltok også i Para-VM i friidrett 2015, der hun kom på fjerdeplass i diskos. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på sjuendeplass i diskos i klassen F38.Under Para-VM i friidrett 2017 deltok hun i diskos, og kom der på sjetteplass. Hun vant diskos under Parapanamerikanske leker 2019, og hun kom på sjetteplass i diskos under Para-VM i friidrett 2019, med ny personlig rekord på 31,55 meter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Canadas paralympiske komité
(en) Profil hos Para-VM 2019
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.
Usjakovmedaljen

Usjakovmedaljen (russisk: Медаль Ушакова) er en russisk tapperhetsmedalje for maritime operasjoner, opprinnelig innført av Sovjetunionen under andre verdenskrig.


== Historie ==
Usjakovmedaljen ble opprettet 3. mars 1944. Dekorasjonen har fått navnet etter den russiske admiralen Fjodor Usjakov.
Medaljen, som har én klasse, skulle tildeles soldater og underoffiserer i den sovjetiske marinen for tapper stridsinnsats. Offiserer kunne for tilsvarende innsats tildeles Usjakovordenen.Medaljen kunne frem til 1980 bare tildeles for krigstjeneste, men ved en revisjon av statuttene det året ble det åpnet for å tildele medaljen også for tapperhet i fredstid. Før det hadde en ved et tilfelle tildelt medaljen for fredstjeneste; til ubåtkaptein Nikolaj Sjumkov som gjennomførte Sovjetunionen sin første utskyting av en atomtorpedo.Det ble tildelt rundt 15 000 medaljer for innsats under andre verdenskrig.Medaljen ble i 1994 gjenopptatt av Den russiske føderasjon. Statuttene er senere revidert i 1999 og 2010.


== Utforming ==
Medaljen er 36 mm i diameter og laga av sølv. Adversen viser byste av admiral Usjakov med de to orda АДМИРАЛ ✯ УШАКОВ (ADMIRAL ✯ USHAKOV) over portrettet. Reversen er prega av et anker som stikker utafor den sirkulære medaljen. Baksida viser og serienummeret til medaljen.Medaljebåndet er lyseblått med kvit og mørk blå kantstriper. Båndet er og karakteristisk med at en kjetting henger foran båndet.


== Referanser ==
Djagilevo (flybase)

Djagilevo (også kalt Dyagilevo, Ryazan Dyagilevo) er en flybase i Rjazan oblast, Russland - 3 km vest for Ryazan. Det har tjent som et kurs-senter for Russlands strategiske bombefly.


== Referanser ==


== Kilder ==
203 огап с-з
Официальный сайт Рязанского Музея Дальней авиации
О Музее Дальней авиации
Фото Музея ДА в Рязани
Памятник Ту-16Р в Рязани
С ними мы летаем дальше всех
Rød pølse

Rød pølse er en type kokt svinepølse med sterk rødfarve, som er svært vanlig i Danmark. Ettersom pølseboder er allestedsnærværende i Danmark, anser mange at røde pølser er en av landets nasjonalretter. De er av typen wienerpølse og skinnet er farvet med en tradisjonell rødt farvestoff (karmin).


== Tradisjonell tilberedning ==
Rød pølse skal i henhold til tradisjonen trekkes i varmt vann og serveres typisk med remulade, sennep eller ketchup, stekt løk og sylteagurk.Pølsene er vanligvis laget av 60–80% finmalt svinekjøtt, krydret med pepper, muskat, allehånde eller lignende søte kryddere (knuste sennepsfrø, løk og sukker kan også bli tilføyet). Vann, ister, fleskesvor, potetmel og soyabønne- eller melkeprotein blir ofte tilsatt som fyllstoff. Nesten alle kommersielt tilgjengelige pølser er blitt industrielt forkokt med tanke på at de senere skal stekes eller trekkes i varmt vann.


== Referanser ==
Lauri Viita

Lauri Arvi Viita (født 17. desember 1916 i Birkala, død 22. desember 1965 i Helsingfors) var en finsk lyriker og forfatter fra småhusområdet Pispala i Tammerfors. Han var opprinnelig snekker og bygningsarbeider av yrke.
Han debuterte som lyriker i 1947 med diktsamlingen Betonimylläri («Betongblanderen»), og ble kjent for sine smidige og kraftige rytmer. Språket var enkelt og fast, og tonen ofte satirisk. Hans hovedarbeid, Moreeni (1950, «Morene», i svensk oversettelse Morän, 1965), en skildring av hans eget barndomsmiljø i Pispala under og like etter den finske borgerkrigen, regnes blant de store romanene i finsk etterkrigslitteratur. Hans siste år ble mindre produktive, ettersom han ble mer preget av en schizofren lidelse. I 1965 utgav han sitt siste verk, Entäs sitten, Leevi («Og etterpå da, Levi?»). Den var mer filosofisk anlagt. Den var tenkt som først del i en romantrilogi, men Vitta rakk ikke å fullføre denne, da han ble påkjørt og drept i en trafikkulykke samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lauri Viita – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lauri Viita på Internet Movie Database 
(en) Lauri Viita på Discogs 
(en) Lauri Viita på MusicBrainz 
(en) Lauri Viita på AllMusic
Alberik av Cîteaux

Alberik av Cîteaux (også Alberic, Elberich, Aubrey, Aubry of på latin Albericus; født omkring 1050 i Frankrike, død 26. januar 1108) var den andre abbeden i Cîteaux. Han regnes som en av cistercienserordenens tre grunnleggere; de andre to er Robert av Molesme og Stephen Harding. De tre har siden 1965 hatt datoen 26. januar som felles minnedag i helgenkalenderen. Den samme datoen ble opprinnelig feiret som Alberiks himmelske fødselsdag.


== Biografi ==
Intet er kjent om hans oppvekst, men i tyveårsalderen ble han eremitt i Collan ved Châtillon-sur-Seine, 80 km nordvest for Dijon i Frankrike. Han og seks andre eremitter ba Robert av Molesme om å bli deres leder. I 1075 flyttet de sammen til Molesme med Robert som abbed, og Alberik som prior. Senere sluttet engelskmannen Stephen Harding seg til gruppen. Munkene levde og bodde på fattig vis i enkle hus i selvfornektelse og askese. Tiden ble delt mellom bønn og hardt manuelt arbeid med å dyrke grønnsaker.
Fellesskapet fikk flere medlemmer, men ikke alle var beredt på det enkle livet. Etter regelrett bråk og opprør kjente flere av munkene at den ånd som fantes i begynnelsen var forsvunnet. I 1094 dro Robert, Alberik og Stephen samt fire andre til Lyon der de oppsøkte erkebiskopen. De krevde å få forlate gruppen og skape et nytt og mer åndelig fellesskap. De fikk erkebiskopens tillatelse til dette. Robert løste munkene fra lydighetsløftet de hadde avgitt, og 20 av dem forlot Molesme og etablerte seg i Cîteaux.  
De fikk tomt og byggehjelp av adelen, og den 21. mars 1098 kunne klosteret Novum Monasterium, det nye kloster, innvies. Klosteret gikk under det navnet til år 1119.
Det franske stedsnavnet Cîteaux ble på latin kalt Cistercium. Navnet cistercienserordenen er avledet av den latinske varianten av navnet på stedet der ordenen ble grunnlagt. 
Alberik ble abbed i Cîteaux da Robert ble kalt tilbake til Molesme av pave Urban II i 1099. Alberik lyktes i å få  pave Paschalis II til å oppheve reformklosterets bånd til moderklosteret i Molesme. Dette skjedde gjennom Paschalis’ bulle Desiderium quod (19. november 1102) – også kalt det romerske privilegium. Etter dette stod det lille klosteret i Citeaux under pavelig beskyttelse. Alberik hadde lagt ned et omfattende arbeid for å få dette til å bli virkelighet: han måtte få to kardinaler til å utstede anbefalelsesskriv, og i tillegg måtte paven komme på visitas ikke bare én gang, men to ganger. To munker måtte foreta den 1500 km lange reisen til Roma og så 200 km videre til Troia i Sør-Italia. 
Alberik var abbed like til sin død den 26. januar 1109.
Cisterciensermunkenes svarthvite klesdrakt ble fastsatt av Alberik etter at jomfru Maria hadde vist den for ham i en åpenbaring.
Alberik ble aldri formelt helgenkåret, men hans minnedag er 26. januar, datoen da han døde. Cistercienserordenen feirer i dag alle sine tre grunnleggere på den datoen.  Alberik avbildes ofte i helhvit ordensdrakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
katolsk.no om helgeneg
Viviane Ferreira Soares

Viviane Ferreira Soares (født 14. mai 1996) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T12, som er for synshemmede utøvere innen parafriidrett. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp.
Hun er gift med Felipe Gomes, som også driver med parafriidrett, og vant gull på 4 x 100 meter (T11-13) stafett under Paralympiske sommerleker 2016.


== Bakgrunn ==
Soares er født med glaukom (grønn stær), og begynte med parafriidrett 12 år gammel.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Parapanamerikanske ungdomsleker 2009 i Bogota, og vant der 100 meter, 200 meter, 400 meter og lengdehopp. Etter dette ble hun kåret til årets unge idrettsutøver for 2009 av Brasils paralympiske komité. 
Soares deltok i Parapanamerikanske leker 2011 i Mexico, og fikk der sølv på 100 meter i klassen T13, bak Omara Durand fra Cuba. 16 år gammel deltok hun i Paralympiske sommerleker 2012. Der kom hun på sjetteplass på 100 meter og sjuendeplass på 400 meter.Hun deltok i friidrett under parapanamerikanske leker 2019, og fikk der tre medaljer. Individuelt kom hun på andreplass på 100 meter i klassen T12, bak cubanske Omara Durand Elias, og hun fikk bronse på 200 meter. I tillegg deltok hun på Brasils stafettlag som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett i åpen klasse.


== Utmerkelser ==
2009 - Young Athlete of the Year (Brasils paralympiske komité)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
(en) Profil hos IPC
(en) Lima 2019 - Omara Durand Elias
United Defense

United Defense Industries (UNI) var et amerikansk forsvarsindustriselskap som nå er en del av BAE Systems Land and Armaments. Selskapet ble skilt ut fra FMC Corporation i 1994, og produserte militære kjøretøy, artilleri, skipskanoner, launchere for missiler og ammunisjon. Britiske BAE Systems kjøpte opp selskapet i 2005.


== Historie ==

FMC hadde over flere tiår produsert militært materiell for det amerikanske forsvaret, de mest kjente av disse var kanskje M113 og M2 Bradley.
Etter en stor nedgang i ordrereservene for militære beltekjøretøy i perioden mellom 1983 and 1994, ble FMC og Harsco Corporation enige i januar 1994 om å fusjonere avdelingene sine innen forsvarsindustrien til det nye selskapet United Defense. Dette nye selskapet eide dermed det tidligere FMC California-baserte Ground Systems Division og Harscos Pennsylvania-baserte BMY Combat Systems Division. I september 2000, kjøpte selskapet opp det svenske selskapet Bofors Weapon Systems AB, og skiftet navn på dette til Bofors Defence.
I 1997 var det budkrig om eierskapet i United Defense mellom rivalen General Dynamics og private equity selskapet Carlyle Group. United Defense valgte da Carlyle Group. I 2005 ble selskapet kjøpt opp av BAE Systems.


== Produkter ==
Produktene til selskapet inkluderte

Advance Gun System (AGS) United States Navy
Future Combat Systems Manned Ground Vehicles
M2 Bradley stormpanservogn (enkelte av disse ble modifisert til M6 Linebacker)
M3 Bradley oppklaringsvogn
M8 Armored Gun System Armored Gun System
M88 Hercules bergningsvogn
M109 Paladin artilleri
M113 beltekjøretøy-familien
XM2001 Crusader
Mk41 Vertical Launching System (VLS) for skip


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kalle Päätalo

Kaarlo (Kalle) Alvar Päätalo (født 11. november 1919 i Taivalkoski i Uleåborgs län i Finland, død 20. november 2000) var en finsk forfatter.
Efter debutromanen Ihmisiä telineillä 1958 utga han omkring én roman om året. Én roman blitt oversatt til svensk, nemlig Sista Hygget 1979 (Viimeinen savotta). Han hentet sine motiver fra Lappland og de østlige grensebygdene, noe som er tilfellet i Koillismaa-sviten (Nordostlandet, 1 - 5, 1960-69). I 1978 ble han utnevnt til professor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kalle Päätalo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kalle Päätalo på Internet Movie Database 
(en) Kalle Päätalo hos The Movie Database
Gabriela Mendonça Ferreira

Gabriela Mendonça Ferreira (født 21. mai 1998 i Campo Grande) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T12, som er for synshemmede utøvere innen parafriidrett. Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp.


== Bakgrunn ==
Mendonça er synshemmet, fordi hennes mor ble bitt av en katt som hadde toksoplasmose da hun var gravid, noe som gjorde at Mendonça ble født med betennelse på netthinnen, og skade på mellomåret. Hun har pr 2019 cirka 20% syn på venstre øye og 30% syn på høyre øye. Hun begynte med paraidrett da hun var 10 år gammel.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Parapanamerikanske ungdomsleker 2013 i Argentina, og vant der 100 meter, 200 meter og lengdehopp. Under Parapanamerikanske ungdomsleker 2017 vant hun 100 meter og 400 meter, og deltok i Para-VM i friidrett for junior 2017 i Nottwill, der hun vant 100 og 200 meter og kom på andreplass i lengdehopp, bak Meritxell Playa Faus.Under Parapanamerikanske leker 2019 vant hun lengdehopp i klassen T11/12, og hun kom på tredjeplass på 100 meter i klassen T12, bak Omara Durand Elias fra Cuba og Viviane Ferreira Soares fra Brasil. På 200 meter nådde hun ikke finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanse leker 2019 Arkivert 23. november 2019 hos Wayback Machine.