jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Via Panisperna

Via Panisperna er en gate i Roma som begynner i krysset  mellom Via Urbana og Via di Santa Maria Maggiore oe er rent fysisk en fortsettelse av den sistnevnte gaten. Via Panisperna slutter ved Largo Magnanapoli. Gaten er i Italia kjent for «Ragazzi di via Panisperna» (guttene på via Panisperna), som sikter på en gruppe fysikere, blant dem Enrico Fermi og Bruno Pontecorvo som hadde sine lokaler der på 1930-tallet.


== Kilder ==
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 303–304. ISBN 88-365-2541-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Via Panisperna (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tilsynsutvalget for dommere

Tilsynsutvalget for dommere er et norsk statlig disiplinærorgan for dommere. Dette omfatter alle fagdommere i tingretten, lagmannsrettene, Høyesterett, jordskiftedomstolene og jordskifteoverrettene. Ordningen gjelder foruten de faste embetsdommere, også midlertidige dommere, herunder dommerfullmektiger. Utvalget behandler klager og kan også ta opp forhold av eget tiltak, samt komme med generelle uttalelser om hva som omfattes av begrepet «god dommerskikk». Utvalget har dermed karakter av både klageorgan og etisk råd.Som disiplinærtiltak kan en dommer gis kritikk eller advarsel.Utvalgets viktigste rettesnor er å arbeide for å avdekke forhold som er egnet til å svekke tilliten til domstolene.Utvalget består av to dommere fra Høyesterett, lagmannsrettene eller tingrettene, én advokat og to medlemmer som representanter for almenheten. Når utvalget behandler saker som gjelder en jordskiftelagdommer eller en jordskiftedommer, deltar en jordskiftelagdommer eller jordskiftedommer i stedet for en dommer.


== Se også ==
Tilsynsrådet for advokatvirksomhet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
James Gunn

James Francis Gunn Jr. (født 5. august 1966) er en amerikansk filmskaper og musiker. Han startet sin karriere som manusforfatter på 1990-tallet når han skrev manus til Tromeo og Julie (1996), The Specials (2000), Scooby-Doo (2002) og oppfølgeren, Scooby-Doo 2: Monsters Unleashed (2004), og 2004-versjonen av Dawn of the Dead. Gunn begynte deretter å jobbe som regissør og regisserte sin første film, skrekk-komedien Slither i 2006. Senere skrev han og regisserte web-serien James Gunn ' s PG Porno (2008-09), superhelt filmen Super (2010), og Guardians of the Galaxy (2014) og oppfølgeren, Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017).


== Filmografi ==


=== Film ===
Regissør

2023 - Guardians of the Galaxy Vol. 3
2021 - The Suicide Squad
2017 - Guardians of the Galaxy Vol. 2
2014 - Guardians of the Galaxy
2010 - Super
2006 - SlitherManusforfatter

2023 - Guardians of the Galaxy Vol. 3
2021 - The Suicide Squad
2017 - Guardians of the Galaxy Vol. 2
2016 - The Belko Experiment
2014 - Guardians of the Galaxy
2010 - Super
2006 - Slither
2004 - LolliLove
2004 - Scooby-Doo 2: Monsters Unleashed
2004 - Dawn of the Dead
2004 - Tube
2002 - Scooby-Doo
2000 - The Specials
1996 - Tromeo and Juliet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Gunn på Internet Movie Database 
(sv) James Gunn i Svensk Filmdatabas 
(da) James Gunn på Filmdatabasen 
(da) James Gunn på Scope 
(fr) James Gunn på Allociné 
(en) James Gunn på AllMovie 
(en) James Gunn hos Rotten Tomatoes 
(en) James Gunn hos The Movie Database
Corn & Peg

Corn & Peg var en kanadisk animasjonsserie som ble vist på Nickelodeon og Treehouse TV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Kloden er syk

«Kloden er syk» er en norsk popsang fra 2019 som vant MGPjr 2019. Den fremføres av duoen Anna & Emma.


== Handling ==
Sangen er en kampsang om miljøvern. Den handler om at folk forsøpler og forurenser for mye.


== Se også ==
MGPjr 2019
Anna Vestrheim
Emma Ylvisåker
Porta Collina

Porta Collina var en byport i den serviske mur i Roma.
Den lå i det nordligste avsnitt av bymuren på Quirinalhøyden (collis Quirinalis), som den også har navnet fra. Ved den begynte en agger, et sterkt befestiget avsnitt av Serviusmuren. Det ble funnet rester etter den ved byggingen av finansministeriet på 1800-tallet. Den befant seg der nå gatene Via XX Settembre og Via Goito krysser hverandre.
Fra Porta Collina utstråler to vikrige romerveier som fører nordover: Via Salaria og Via Nomentana. Da gallerne tidlig i det 4. århundre f.Kr. trengte inn i Roma, var det gjennom Porta Collina. Da Hannibal i 211 f.Kr. rykket frem mot Roma, red han helt frem til utenfor Porta Collina. I året 82 f.Kr. seiret Sulla og Crassus i slaget ved Porta Collina over de angripende samnitterne og  lukanerneTre km utenfor Porta Collina var Ponte Salario, en bro som kontrollerte den strategisk viktige overgangen over elven Aniene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. von Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, S. 21–22, 242–243, 247.
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: Porta Collina. I: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 406.
Repubblica

Repubblica er en stasjon på Romas tunnelbanes Linea A. Stasjonen er oppkalt etter Piazza della Repubblica (tidligere Piazza dell'Esedra) og ble tatt i bruk 16. februar 1980.


== Omgivelser ==
Piazza della Repubblica
Fontana delle Naiadi
Diokletians termer
Santa Maria degli Angeli e dei Martiri
Museo Nazionale Romano
Minerva Medicas tempel
Teatro dell'Opera
Via Nazionale
Via delle Quattro Fontane
Viminalen – Ministero dell'interno – Palazzo del Viminale
Largo Santa Susanna
Fontana dell'Acqua Felice
Santa Susanna
Santa Maria della Vittoria med Berninis Den hellige Teresas ekstase
San Bernardo alle Terme
Via XX Settembre
Ministero delle Finanze
Porta Pia


== Kilder ==
Mal:Itwp
 http://www.urbanrail.net/eu/it/rom/roma.htm.  


== Eksterne lenker ==
(en) Metropolitana di Roma linea A - Repubblica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Porta Viminalis

Porta Viminalis var en antikk byport i den serviske mur i Roma. Den var i det nordøstlige avsnitt av bymuren midt i et sterkt befestet avsnitt kjent som agger. Den var oppkalt etter Viminalhøyden som den stod på. Fra inne i byen førte  vicus Patricius til Porta Viminalis. Man vet ikke hvilket navn romerke hadde fitt den vei for fortsatte utenfor, men det har funksjonelt antageligvis vært en gren av Via Tiburtina.
Rester av Porta Viminalis er bevart på Piazza dei Cinquecento ved Romas hovedjernbanestasjon.


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 22, 29, 214–215, 242, 247.
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: Porta Viminalis. I: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, S. 419.


== Referanser ==
Redvald Knudtson

Redvald Knudtson (født 4. mars 1870 i Sør-Fron, død 29. juni 1956 i Mo i Rana) var en norsk anleggsarbeider, redaktør og politiker for Arbeiderpartiet.Knudtson var husmannssønn. 18 år gammel begynte han som anleggsarbeider. Han var formann ved anlegget av Agdenes befestninger fra 1895 til 1898, deretter tre år oppsynsmann ved nyanlegg på Oscarsborg festning. Han var også noen måneder ved kraftanlegget på Kykkelsrud i Askim. I 1902 flytta han til Rana, oppretta et trykkeri og etablerte avisa Dunderlandsdølen, som han var redaktør for fram til mars 1947. Høsten 1940 blei han arrestert av Gestapo for en artikkel, men slapp raskt ut igjen.Han var  medlem av Mo kommunestyre fra 1908 til 1937, herunder viseordfører 1911–1916 og ordfører 1917–1922. Han hadde også mange andre kommunale verv og var med å stifte det lokale elektrisitetsverket. Han var sentral i Arbeiderpartiet på Helgeland og var en av stifterne av Norsk Arbeidsmandsforbund.Knudtson var vararepresentant til Stortinget fra Nordre Helgeland krets i Nordlands amt i valgperioden 1916–1918 og fra Nordland fylke 1928–1930. Han møtte andre halvdel av 1918.I Mo er Redvald Knudtsons vei oppkalt etter ham. Gravstøtta til Redvald og Andine Knudtson på Mo kirkegård har innskrifta «Reist av sambygdinger til minne om deres store innsats for arbeiderklassen».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Redvald Knudtson hos Norsk senter for forskningsdata
Piazza dei Cinquecento

Piazza dei Cinquecento et en stor plass i Roma, mellom Via Giovanni Giolitti, Largo di Villa Peretti og Via Marsala, foran Stazione Termini, i rione Esquilino og rione Castro Pretorio.
Den åpne plassen som ble til her etter en flytting av jernbanestasjonen var av det fascistiske styre på 1930-tallet ment å bli paradeplass. Den har i stedet blitt et sentrum for byens busstrafikk. 
Plassen er dedisert til de 500 (=cinquecento) falne italienske soldater under slaget ved Dogali i Abyssinia i 1887; for en tid var den kalt piazza di Termini ettersom den er tett ved de gamle Diokletians termer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Piero Ostilio Rossi, Ilaria Gatti: Roma. Guida all’architettura moderna 1909-1991, 2ª ed., Bari-Roma, Laterza, 1991 [1984], ISBN 88-420-2509-7.
Mariarosaria Barbera e Rita Paris (a cura di): Da villa Peretti a Piazza dei Cinquecento: i perché di una distruzione, in Antiche stanze. Un quartiere di Roma imperiale nella zona di Termini, Milano, Giorgio Mondadori, 1996, pp. 192-210, ISBN 88-374-1542-7.
Claudio Rendina, Donatella Paradisi: Le strade di Roma. Volume primo A-D, Roma, Newton Compton, 2004, ISBN 88-541-0208-3.
Mariarosaria Barbera e Marina Magnani Cianetti (a cura di): Archeologia a Roma Termini. Le Mura Serviane e l'area della Stazione: scoperte, distruzioni e restauri, Roma, Mondadori Electa, 2008, ISBN 88-370-5988-4.
Porta Esquilina

Porta Esquilina var en byport i antikkens Roma i den servianske mur. Den er i dag beholdt, men som Gallienusbuen (arco di Gallieno).


== Beliggenhet ==
Porta Esquilina var på høydedraget av samme navn, Esquilinhøyden, i den sørligste del av den servianske bymuren, det avsnittet som kalles agger. Innenenfor bymuren var det clivus Suburanus, Suburas hovedgate, som førte till Porta Esquilina. Utenfor muren begynte Via Labicana som var en sidegren av Via Latina, og dessuten Via Praenestina som førte til Praeneste (som vel atter forente seg et stykke utenfor byen), og dessuten sannsynligvis Via Tiburtina som førte til Tibur.


== Historie ==
I republikansk tid var det sandgrøfter foran porten og enklere gravsteder, frem til utgangen av 1.århundre f.Kr. Maecenas lot anlegge omfangsrike parkanlegg her, horti Maecenates, og etter hans død ble de keiserlig eiendom. På dette tidspunkt var byporten etter alt å dømme forfalt allerede. Augustus reparerte den, likesom andre byporter også ble reparert. I 262 ble det ved en innskrift gjort til æresbue for keiser Gallienus, og den er også kjent for ettertiden under Gallienus' navn. Den opprinnelige augusteiske innskrift på dens attika ble slettet. Den omtrent kvadratiske bygget av travertin fra Tivoli hadde ved siden av den store portbuen også to små sidegjennomganger. De forsvant i meddelalderen, men hoveddelen er blitt stående (høyde: 8,80 m; bredde: 7,30 m; dybde: 3,50 m).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 232–233.
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: Porta Esquilina. I: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 407.


== Eksterne lenker ==
(en) Arch of Gallienus (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Australia/New Zealand cup i langrenn 2019/20

Australia/New Zealand cup i langrenn 2019/20 (forkortes ANC) var kontinentalcupen i langrenn for Australia og New Zealand for langrennssesongen 2019/20. Cupen er åpen for utøvere fra alle land. 
Cupen gikk over sju renn fra 27. juli 2019 i Falls Creek til 5. september 2019 i Snow Farm.Enkeltrennene ble vunnet av følgende utøvere:

27. og 28, juli: ANC #1 i  Falls Creek
Sprint klassisk:  Phillip Bellingham (m) /  Katerina Paul (k)
15/10 km fri teknikk:  Phillip Bellingham (m) /  Casey Wright (k)
17. og 18. august: ANC #2 i  Perisher Valley
Sprint fri teknikk:  Phillip Bellingham (m) /  Katerina Paul (k)
10/5 km klassisk stil:  Phillip Bellingham (m) /  Casey Wright (k)
3. til 5. september: ANC #3 (finale) i  Snow Farm
Sprint klassisk stil:  Hiroyuki Miyazawa (m) /  Jessica Diggins (k)
10/5 km fri teknikk:  Tomoki Sato (m) /  Jessica Diggins (k)
15/10 km klassisk, fellesstart:  Hiroyuki Miyazawa (m) /  Jessica Diggins (k)


== Sluttresultater menn ==

Norske plasseringer: Fredrik Svendal (39).


== Resultater kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Sluttstilling menn
Sluttstilling kvinner
Dolci

Dolci kan vise til:

Angelo Maria Dolci, en av den katolske kirkes kardinaler
Carlo Dolci, en italiensk barokkmaler
Danilo Dolci, en italiensk sosialaktivist, sosiolog, pedagog og dikter
Viktor Wilhelmsen

Viktor Wilhelmsen (født 1985) er en norsk musiker fra Kistrand i Porsanger.Han ble nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen blues for albumet Knip igjen øyan.Han har en master innen jazz fra Musikkonservatoriet i Trondheim, og jobber med musikk som spenner mellom blues, jazz, rock, nordsamisk joik og afrikansk gitarmusikk.
Han er ansatt som universitetslektor i musikk ved NTNU.


== Diskografi ==
Miles to Go Before I Sleep (Just for the records, 2014) - EP
Riddles and Rhymes (Just for the records, 2015)
Stjolne mea (Dabant Music, 2017)
Knip igjen øyan (Dabant Music, 2019)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viktor Wilhelmsen på Discogs
Roque de los Muchachos-observatoriet

Roque de los Muchachos-observatoriet er et astronomisk observatorium i La Palma på Kanariøyene, på randen av et stort vulkankrater, 2400 meter over havet. Det ble offisielt åpnet i 1986. Observatoriet er internasjonalt og blir drevet i fellesskap. Spania eier området og har ansvaret for infrastrukturen, og spanske astronomer disponerer 20 % av observasjonstiden på alle instrument. Storbritannia (sammen med Irland og Nederland) har William Herschel-teleskopet (4,2 m; tatt i bruk 1988), det helt ombygde Isaac Newton-teleskopet (2,5 m; 1985) og Kapteyn-teleskopet (1 m; 1984) som er særskilte eiendommer for astrometri og fotometri. Danmark har (sammen med Storbritannia) Carlsberg Automatic Transit Circle (1984), et instrument for nøyaktig og rask måling av stjerneposisjoner. Sverige har to teleskop, en reflektor (60 cm; 1982) og et tårnteleskop for solobservasjoner (1983). Italia har teleskopet Galilei (3,6 m, 1997).


== Eksempler på teleskop som inngår i observatoriet ==
Nordisk Optisk Teleskop (NOT), et dansk-finsk-norsk-svensk samarbeidsprosjekt (2,5 m; 1989), hører også med til observatoriet. Fra 1997 er også Island med på NOT.
MAGIC-teleskopet


== Kilder ==
Dolabellabuen

Dolabellabuen eller Dolabellas og Silanus' bue (latin: Arcus Dolabellae et Silani) er en antikk romersk bue på høyden Caelius i distriktet Celio i Roma. Den har sitt navn at den ble oppført (restaurert), i år 10, på oppdrag av konsulene Publius Cornelius Dolabella og Gaius Iunius Silanus.Buens overbygning er rester etter akvedukten Aqua Claudia.


== Beliggenhet ==
Dolabellabuen er ved siden av kirken Santa Maria in Domnica, ved parken til Villa Celimontana. Den ble bygd under den romerske republikks tid som byport i den servianske mur med navnet Porta Caelimontana.
Hvis man legger til grunn at Porta Caelimontana lå mellom Porta Esquilina og den andre porten i den servianske mur på Mons Caelius, Porta Querquetulana, så har imidlertid et annet syn blitt mer gjennomslagskraftig, nemlig at Porta Caelimontana lå sørvest for Porta Querquetulana og må kunne identifiseres med Dolabellabuen. Utenfor den servianske mur gikk det en gate som antagelig het Via Caelimontana i østlig retning (slik som den moderne gaten Via S. Stefano Rotondo). Innenfor bymuren førte Clivus Scauri i retning Palatinen, Vicus Camenarum langs bymuren til  Porta Capena, og Vicus Capitis Africae nordover i retning av Colosseum.


== Historie ==
Likesom vel alle de sndre portene i den servianske mur ble Porta Caelimontana restaurert i augusteisk tid. En innskrift på utsiden av dens attika viser at dette skjedde under de to konsuler som innehadde embedet i år 10, Publius Cornelius Dolabella og Gaius Iunius Silanus. Således er innskrriften å forstå som en restaurering av noe allerede eksisterende. Buen er av travertin fra Tivoli. I neronisk ble forlengelsen av Aqua Claudia ført over buen. Dens opprinnelige formål var sannsynligvis å støtte en forgrening av Aqua Marcia.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rome: an Oxford Archaeological Guide (engelsk). Oxford: Oxford University Press. 1998. ISBN 0-19-288003-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) Arco di Dolabella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Porta Querquetulana

Porta Querquetulana var en antikk byport  i den servianske mur i Roma. Navnet («eikeskogporten») turde skyldes en nærliggende klynge av eiketrær. Mons Querquetulanus var ifølge Tacitus på grunn av sine eiketrær det opprinnelige navn på høyden som senere ble kalt Caelius, og som porten stod på. Skjønt deter også kjent at det var en hellige eikelund i området, Querquetilana, med et nymfeum like ved, så det var dermed ikke hvilke som helts eiketrær som utløste navnevalget. Eikelunden synes ikke å ha eksistert der lenger i siste halvdel av 1. århundre f. Kr.


== Beliggenhet ==
Porta Querquetulana var ved siden av Porta Caelimontana en av de to byporter i bymuren på Caelius. Tidligere antok man at Porta Querquetulana lå mellom Porta Capena og Porta Caelimontana, men senere er mangjennomgående kommet til at Porta Querquetulana var nordøst for Porta Caelimontana, i nærheten av den senere kirke Santi Quattro Coronati. Formodentlig førte Via Tusculana gjennom denne porten. Arkeologiske rester etter Porta Querquetulana er ikke funnet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Zabern, Mainz 2000, ISBN 3-8053-2685-8, s. 12–13 og 22.


== Eksterne lenker ==
Artikel Porta Querquetulana in Platner/Ashby, A Topographical Dictionary of Ancient Rome (1929)
Fremad (film)

Fremad er en amerikansk dataanimert urban fantasy-film produsert av Pixar Animation Studios for Walt Disney Pictures. Filmen er regissert av Dan Scanlon og produsert av Kori Rae fra et manus skrevet av Scanlon, Jason Headley og Keith Bunin, og hovedstemmene er gitt av Tom Holland, Chris Pratt, Julia Louis-Dreyfus, Octavia Spencer, Ali Wong, Lena Waithe og Mel Rodriguez.


== Premiss ==
I en fantastisk verden, hvor befolkningen en gang hadde magi, får to tenårings alv-brødre, Ian og Barley Lightfoot, en trollmannstav som en planlagt gave fra sin far, som døde før Ian ble født og når Barley var for ung til å huske ham. Staven kom med en trylleformel som skulle bringe ham tilbake i bare 24 timer, så sønnene hans kunne møte ham. Ian bruker formelen, men ender bare opp med farens ben. Dette fører til at brødrene drar ut på oppdrag for å finne en måte å få tilbake resten av sin far før tiden er ute.


== Rollebesetning (stemmer) ==
Tom Holland som Ian Lightfoot, en tenårings-alv som er broren til Barley og Laurels sønn.
Chris Pratt som Barley Lightfoot, Ians bror og Laurels sønn som lengter etter et magisk eventyr.
Julia Louis-Dreyfus som Laurel Lightfoot, moren til Ian og Barley.
Octavia Spencer som Corey, en mantikora restaurant-eier som Ian og Barley går til for å få hjelp med oppdraget sitt.
Ali Wong som Gore, en faun politibetjent
Lena Waithe som Specter, en kyklop politibetjent
Mel Rodriguez som Colt Bronco, en kentaur politibetjent og Laurels kjæreste.


== Utgivelse ==
Fremad ble utgitt 6. mars 2020 av Walt Disney Studios Motion Pictures.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fremad på Internet Movie Database 
(sv) Fremad i Svensk Filmdatabas 
(da) Fremad i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Fremad på Allociné 
(nl) Fremad på MovieMeter 
(en) Fremad på AllMovie 
(en) Fremad på Turner Classic Movies 
(en) Fremad på Rotten Tomatoes 
(en) Fremad på Metacritic
Heterogomphus pauson

Heterogomphus pauson er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor ( millimeter), bred, mørkt rødbrunlig, blank hornbille. Hannen har et kort, krumt horn på hodet. Dekkvingene er blanke. Pronotum er rundet, ganske bredt, spredt punktert. Hunnen mangler horn, har bare en liten knøl i pannen, og pronotum er rundet uten framspring.


== Levevis ==
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr. Denne aren lever i tåkeskog.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Oryctini Mulsant, 1842
Slekten Heterogomphus Burmeister, 1847
Heterogomphus pauson (Perty, 1830)


== Kilder ==
Generic Guide to New World Scarab Beetles – Heterogomphus
Dynastidae du monde- nettside om arten


== Eksterne lenker ==
(en) Heterogomphus pauson i Global Biodiversity Information Facility 
Heterogomphus pauson – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Heterogomphus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bothynus alvarengai

Bothynus alvarengai er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Arten er noe mer langstrakt enn de fleste andre Bothynus-artene. Hodet er uten horn. Hannen har en nokså stor grop foran på pronotum, med et kort, butt horn ved forkanten. Pronotum er ganske fint og spredt punktert bortsett fra gropen som har kraftig mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.


== Levevis ==
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Pentodontini Mulsant, 1842
Slekten Bothynus Hope, 1837
Bothynus alvarengai Martínez, 1983


== Kilder ==
Dynastidae du monde- nettside om arten
Generic Guide to New World Scarab Beetles - Bothynus [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Bothynus alvarengai i Encyclopedia of Life 
(en) Bothynus alvarengai i Global Biodiversity Information Facility 
Bothynus alvarengai – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Bothynus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons