jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Po zakonu

Po zakonu (originaltittel: По закону) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Lev Kulesjov.


== Handling ==
Fem gullgruve-arbeidere, opprinnelig fra Vest-Europa, oppdager en stor gull-forekomst i Yukon under Klondike-gullrushet. Arbeiderne består av Michael (fra Irland) Hans Nelson (svenske, og leder for ekspedisjonen) og hans britiske kone Edith, Dutchy (fra Nederland) samt Harky. Michael, som håndterer alt det manuelle arbeidet og oppdaget gullet, blir frustrert ettersom de andre arbeiderne fremdeles behandler ham som mindreverdig. En dag går Michael inn i hytta deres med en rifle, og i et øyeblikk av galskap skyter han to av kameratene sine: Dutchy og Harky.
Men de resterende to, Hans Nelson og hans kone Edith, avvæpner Michael. Hans Nelson ønsker å drepe Michael umiddelbart, men kona Edith motsetter seg ideen og mener at bare rettssystemet kan straffe mennesker. Ekteparet står dermed overfor et dilemma om de burde yte rettferdighet på egen hånd. Eller om de burde vente på at all snøen skal smelte, og deretter forsøke å vende tilbake til sivilisasjonen for å bringe den kriminelle til den offentlige domstolen for området.


== Skuespillere ==
Aleksandra Khokhlova som Edith Nelson
Sergej Komarov som Hans Nelson
Vladimir Fogel som Michael Dennin
Pjotr Galadzjev som Harkey
Porfirij Podobed


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Po zakonu på Internet Movie Database 
(sv) Po zakonu i Svensk Filmdatabas 
(da) Po zakonu i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Po zakonu på Allociné 
(nl) Po zakonu på MovieMeter 
(en) Po zakonu på AllMovie 
(en) Po zakonu på Turner Classic Movies 
(en) Po zakonu på Rotten Tomatoes
Dekabristy

Dekabristy (originaltittel: Декабристы) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Aleksandr Ivanovskij.


== Handling ==
Filmen gjenskaper historien bak Dekabristopprøret: et utbrudd av bonde-opprør, organisert av adelskretser.
På bakgrunn av disse hendelsene utfolder også den romantiske kjærlighetshistorien mellom Desemberist Ivan Annenkov, og den franske mølleren Pauline Gueble.


== Skuespillere ==
Vladimir Maksimov som keiser Alexander I
Yevgeni Boronikhin som keiser Nicholas I
Varvara Annenkova som Polina Gebl-Annenkova
Boris Tamarin som desemerist Ivan Alexandrovich Annenkov
Tamara Godlevskaya som keiserinne Ekaterina Ivanovna Trubetskaya
Gennadiy Michurin som grev Sergei Trubetskoy
Sergei Shishko som desemberist Kondraty Ryleyev
Valentin Lebedev som grev Obolensky.
Ivan Khudoleyev som Yakoby, slektning av Annenkovy-familien
Olga Spirova som Natalia Rileeva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dekabristy på Internet Movie Database
Tsjortovo koleso

Tsjortovo koleso (originaltittel: Чёртово колесо) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Grigorij Kozintsev og Leonid Trauberg.


== Skuespillere ==
Pjotr Sobolevskij - Ivan Sjorin
Ljudmila Semjonova - Valka
Sergej Gerasimov
Emil Gal
Janina Zhejmo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tsjortovo koleso på Internet Movie Database
Katka - bumazjnyj ranet

Katka - bumazjnyj ranet (originaltittel: Катька - бумажный ранет) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Fridrikh Ermler og Eduard Ioganson.


== Handling ==
Filmen er lagt til Sovjet-Russland, på midten av 1920-tallet. Familien til en ung bonde-kvinne Katya (spilt av Veronica Buzhinskaya) står uten mulighet til å skaffe seg mat etter at den eneste kua deres dør. Katya forlater deretter landsbyen sin for å finne seg arbeid i Leningrad. Men når hun først befinner seg i storbyen, begynner hun snart å omgås den små-kriminelle Syomka Zhgut.
Men Katya blir gravid med Syomka, og føder barnet deres. Men Katya møter også en undertrykt hjemløs intellektuelle, Vadka Zavrazhina (spilt av Fedor Nikitin) og hun synes synd på ham, og inviterer ham hjem til seg.


== Skuespillere ==
Veronika Buzjinskaja som Katka
Bella Tsjernova som Verka
Jakov Gudkin
Fjodor Nikitin som Vadka Zavrazjin
Tatjana Okova


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katka - bumazjnyj ranet på Internet Movie Database 
(nl) Katka - bumazjnyj ranet på MovieMeter 
(en) Katka - bumazjnyj ranet på AllMovie
Eduard Ioganson

Eduard Juljevitsj Ioganson (russisk: Эдуард Юльевич Иогансон; født 18. desemberjul./ 30. desember 1894greg. i St. Petersburg i Det russiske keiserdømmet, død 1942 i St. Petersburg i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Katka - bumazjnyj ranet (Катька - бумажный ранет)
1934 – Naslednyj prints Respubliki


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eduard Ioganson på Internet Movie Database 
(en) Eduard Ioganson hos The Movie Database
Jagodka ljubvi

Jagodka ljubvi (originaltittel: Ягoдка любви) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Aleksandr Dovsjenko.


== Skuespillere ==
Marjan Krusjelnitskij som Jean Kolbasjuk
Margarita Barskaja
Dmitrij Kapka
Ivan Zamytjkovskij
Volodimir Lisovskij


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jagodka ljubvi på Internet Movie Database
Talent (TV- og radioprogram)

Talent er en norsk talentkonkurranse for unge norske amatører som ble sendt på NRK Fjernsyn og radio fra 1968 til 1971. Programleder var Vidar Lønn-Arnesen. Deltakerne ble akkompagnert av Kjell Karlsen og hans orkester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Talent på NRK TV
Mekhanika golovnogo mozga

Mekhanika golovnogo mozga (originaltittel: Механика головного мозга) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Vsevolod Pudovkin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mekhanika golovnogo mozga på Internet Movie Database 
(nl) Mekhanika golovnogo mozga på MovieMeter
Miss Mend

Miss Mend (originaltittel: Мисс Менд) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Boris Barnet og Fjodor Otsep.


== Handling ==
Vivian Mend en amerikansk aktivist, og arbeider for den mektige Stern-familien. Hun har tre beundrere: Hopkins, en kontorist som også arbeider for Stern-familien. Barnet, en journalist. Og Fogel (spilt av Vladimir Fogel) en fotograf for en avis. De oppdager et komplott, planlagt av en gruppe kapitalister, ledet av den onde Chiche (spilt av Sergei Komarov) som har organisert mordet på Mends arbeidsgiver, en amerikansk millionær ved navn Gordon Stern. De har også anklaget bolsjevikene for å stå bak dette mordet.
På grunn av et forfalsket testamente, blir Sterns eiendommer arvet av hans ondsinnede andre kone Elizabeth - i stedet for å gå til Sterns sønn Arthur. Hun setter deretter inn en større sum penger på bank-kontoen til en anti-bolsjevikisk organisasjon, ledet av Chiche bare kjent som Organisasjonen. Men Arthur støtter også finansieringen av terror-handlinger innad i Russland, planlagt av Chiche. Men Chiche og Arthur reiser med båt til Leningrad, og «Organisasjonen» planlegger et nytt angrep med giftig gass skjult i radio-utstyr.


== Skuespillere ==
Natalia Glan - Vivian Mend
Boris Barnet - Barnet
Vladimir Fogel - Vogel
Igor Ilinskij - Tom Hopkins
Ivan Koval-Samborskij - Arthur Stern


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miss Mend på Internet Movie Database 
(en) Miss Mend på Turner Classic Movies 
(en) Miss Mend på Rotten Tomatoes
Boris Barnet

Boris Vasiljevitsj Barnet (russisk: Бори́с Васи́льевич Ба́рнет; født 5. maijul./ 18. mai 1902greg. i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1965 i Riga i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi som regissør (utvalg) ==
1926 – Miss Mend (Мисс Менд)
1927 – Devusjka s korobkoj (Девушка с коробкой)
1927 – Moskva v Oktjabre (Москва в Октябре)
1928 – Dom na trubnoj (Дом на Трубной)
1931 – Ledolom (Ледолом)
1933 – Okraina (Окра́ина)
1936 – U samogo sinego morja (У самого синего моря)
1942 – Slavnyj malyj (Славный малый)
1945 – Det hendte om natten (Однажды ночью)
1947 – Podvig razvedtsjika (Подвиг разведчика)
1951 – Sjtsjedroje leto (Щедрое лето)
1955 – Ljana (Ляна)
1956 – Poet (Поэт)
1957 – Borets i kloun (Борец и клоун)
1959 – Annusjka (Аннушка)
1961 – Aljonka (Алёнка)
1963 – Polustanok (Полустанок)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Barnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Boris Barnet på Internet Movie Database 
(sv) Boris Barnet i Svensk Filmdatabas 
(fr) Boris Barnet på Allociné 
(en) Boris Barnet på AllMovie 
(en) Boris Barnet hos The Movie Database
Fjodor Otsep

Fjodor Aleksandrovitsj Otsep (russisk: Фёдор Александрович Оцеп; født 28. januarjul./ 9. februar 1895greg. i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1949 i Beverly Hills i USA) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Miss Mend (Мисс Менд)
1927 – Zemlja v plenu (Земля в плену)
1929 – Det levende lik (Живой труп)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fjodor Otsep på Internet Movie Database 
(sv) Fjodor Otsep i Svensk Filmdatabas 
(da) Fjodor Otsep på Filmdatabasen 
(da) Fjodor Otsep på Filmdatabasen 
(fr) Fjodor Otsep på Allociné 
(en) Fjodor Otsep på AllMovie 
(en) Fjodor Otsep hos The Movie Database
Prostitutka

Prostitutka (originaltittel: Проститутка) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Oleg Frelikh.


== Handling ==
Historien er lagt til Moskva, på midten av 1920-tallet. Dette var storhetstiden til den nye økonomiske politikken NEP. Noen lever veldig bra økonomisk, mens andre knapt overlever. Lyuba, en ung jente, bor sammen med sin eldre tante Barbara. Men tanten misbruker jenta, og senere selger henne til en nabo, og sparker henne ut av hjemmet deres. Men Lyuba finner ly hos en kvinne hun møter, som viser seg å være en bordell-frue. Tyrkin-familien bor ved siden av tante Barbara. Pyotr Tyrkin arbeider for Kondratiev, samtidig som hans kone Vera er husmor og oppdrar deres to små barn.
Men en dag blir Tyrkin drept, når han er alt for alkohol-påvirket. Etterlatt uten levebrød, blir Vera tvunget til å ha sex med sjefen til hennes avdøde ektemann - og deretter selge kroppen hennes. På gaten møter Vera den prostituerte Manka. Manka forteller Vera at når hun jobbet som hushjelp, ble hun forført av sønnen til elskerinnen. Etter å ha blitt kastet ut av hjemmet av elskerinnen, for å ha et forhold til sønnen hennes, ble hun hjemløs. Når hun levde på gaten begynte Manka som prostituert, og fikk en kjønnssykdom.
Men Vera klarer ikke å tjene nok penger med prostitusjon, og begge barna hennes blir alvorlig syke. I desperasjon forsøker hun å begå selvmord. Men hun lykkes ikke, og blir snart reddet. Blant de som hjalp Vera etter selvmordet var Lyuba, som stakk av fra bordellet og fant seg arbeid ved et verksted. Lyuba har også en ny kjæreste, som heter Shura og er medlem av Komsomol. Men bordellet ønsker ikke å la Lyuba forlate dem.


== Skuespillere ==
Olga Bonus som tante Varvara.
Mark Donskoy
L. Krasina
Ivan Lagutin.
Aleksandr Ledashchev
Vera Orlova
E. Sheremetyeva
Pavel Tamm som Kondratiev.
E. Toeplitz
Elisaveta Yarosh.
Vasili Yaroslavtsev.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prostitutka på Internet Movie Database
Oleg Frelikh

Oleg Nikolajevitsj Frelikh (russisk: Олег Николаевич Фре́лих; født 12. marsjul./ 24. mars 1887greg. i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1953 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Prostitutka (Проститутка)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleg Frelikh på Internet Movie Database 
(en) Oleg Frelikh på AllMovie 
(en) Oleg Frelikh hos The Movie Database
Lesnaja byl

Lesnaja byl (originaltittel: Лесная быль) er en sovjetisk stumfilm fra 1926, regissert av Jurij Taritsj.


== Handling ==
En ung hviterussisk mann slutter seg til en gruppe sovjetiske partisaner, i håp om å slåss mot polske okkupasjonsstyrker i Hviterussland.


== Skuespillere ==
Leonid Danilov som Grisjka
T. Kotelnikova som Gelka
Ivan Kljukvin som Andrej
Mstislav Kotelnikov som Stepan
L. Dedintsev som Jastrzjemskij


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lesnaja byl på Internet Movie Database
Jurij Taritsj

Jurij Viktorovitsj Taritsj (russisk: Ю́рий Ви́кторович Та́рич; født 12. januarjul./ 24. januar 1885greg. i Płock i Det russiske keiserdømmet, død 1967 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Lesnaja byl (Лесная быль)
1926 – Krylja kholopa (Крылья холопа)
1942 – Ubijtsy vykhodjat na dorogu (Убийцы выходят на дорогу)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jurij Taritsj på Internet Movie Database 
(en) Jurij Taritsj på AllMovie 
(en) Jurij Taritsj hos The Movie Database
Sjinel

Sjinel (originaltittel: Шинель) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Grigorij Kozintsev og Leonid Trauberg.


== Skuespillere ==
Andrej Kostritjkin som Akakij Basjmatsjkin
Antonina Jremejeva
Aleksej Kapler
Emil Gal
Sergej Gerasimov som Jaryzjka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjinel på Internet Movie Database 
(sv) Sjinel i Svensk Filmdatabas 
(nl) Sjinel på MovieMeter 
(en) Sjinel på AllMovie 
(en) Sjinel på Rotten Tomatoes
Protsess o trjokh millionakh

Protsess o trjokh millionakh (originaltittel: Процесс о трех миллионах) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Jakov Protasanov.


== Handling ==
Bank-mannen Ornano (spilt av Mikhail Klimov) selger huset sitt for tre millioner rubel. Men fordi det er helg, kan han ikke sette pengene inn i en bank og må bære alle pengene på seg. Han forlater byen for å reise på landet for en kort periode, bare for å returnere med en gang på grunn av alle bekymringene rundt pengene.
Men hans kone sender en beskjed til kjæresten sin, og forteller ham at det ligger tre millioner i huset. Men denne beskjeden blir oppdaget av forskjellige kriminelle, som velger den samme natten til å bryte seg inn i huset i håp om å finne pengene.


== Skuespillere ==
Igor Ilyinsky som Tapioka
Anatoli Ktorov som Cascarilla
Mikhail Klimov som Ornano.
Olga Zhiznyeva som bank-mannens kone, Noris.
Nikolai Prpzprovsky som Guido
Vladimir Fogel som mann med kikkert
Daniil Vvedensky


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Protsess o trjokh millionakh på Internet Movie Database 
(nl) Protsess o trjokh millionakh på MovieMeter 
(en) Protsess o trjokh millionakh på AllMovie
Krylja kholopa

Krylja kholopa (originaltittel: Крылья холопа) er en sovjetisk stumfilm fra 1926 regissert av Jurij Taritsj.


== Skuespillere ==
Leonid Leonidov som Ivan
Ivan Kljukvin som Nikita
Safijat Askarova som Marija
Vladimir Korsj som Ivan
Nikolaj Prozorovskij som Fjodor Basmanov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Krylja kholopa på Internet Movie Database 
(en) Krylja kholopa på AllMovie
Tre mennesker

Tre mennesker (originaltittel: Третья Мещанская/Tretja Mesjtsjanskaja) er en sovjetisk stumfilm fra 1927 regissert av Abram Room.


== Mottakelse ==
I avisen Arbeidet blir Tre mennesker nevnt som filmen som gjorde dens regissør Abram Room internasjonalt kjent. Artikkelen skriver også at filmen ble forbudt vist i Danmark.


== Handling ==
Historien sentrerer rundt forholdet mellom de tre hovedpersonene. Ljuda og ektemannen hennes, Kolja, bor i en ettroms kjellerleilighet på 3. Mesjtsjanskaja ulitsa – et småborgerlig nabolag i Moskva. Men Ljuda kjeder seg, og er ergerlig over de konstante husholdningspliktene, og de trange levekårene hun må lage mat og forsøke å organisere eiendelene sine i. Hun tilbringer ofte dagene i stillhet, for det meste ved å lese forskjellige magasiner, spesielt det populære (på den tiden) sovjetiske film-magasinet Soviet Screen.
Kolja arbeider som steinhogger og er sjarmerende og godmodig, men kan også oppføre seg diktatorisk og egosentrisk. Når Koljas tidligere kamerat, Volodja, kommer til Moskva, klarer han ikke å finne noen steder å bo i den overfylte byen - på grunn av en alvorlig bolig-mangel som fremdeles var et stort sosialt problem 10 år etter den russiske revolusjonen. Kolja inviterer vennen til å bo i leiligheten deres, og overnatte på en sofa. Leiligheten, som var trang til å begynne med, blir plutselig mye mindre - noe som forståelig nok irriterer Ljuda. Hun tar dette som et tegn på at ektemannen ikke respekterer henne lenger.
Men Ljuda begynner snart å like Volodja, på grunn av hans hjelpsomme oppførsel i hjemmet. I tillegg gir han henne en rekke gaver. Det oppstår en seksuell spenning mellom dem. Når Kolja må forlate Moskva på grunn av en jobb, utnytter Volodja vennens fravær ved å forføre Ljuda åpenlyst. Et klimaks i denne forførelsen kommer når Volodja tar Ljuda med på en fly-tur over hele Moskva. Dette er også første gang Ljuda har forlatt leiligheten, siden begynnelsen av filmen.
Men når Kolja kommer tilbake fra sin reise, opplever han at han har blitt henvist til å sove på sofaen. Til å begynne med rasende roer han seg ned, og de tre havner snart i en polygam rutine. Men når Volodja tar over rollen som «ektemann» begynner han også å opptre som en. Han blir langt mindre følsom ovenfor Ljuda, og mer diktatorisk, enn det Kolja var. Ljuda begynner å ha sex med begge mennene, til forskjellige tider. Til slutt skjer det uunngåelige, og hun blir gravid. Men det er umulig å vite hvem faren egentlig er, og begge mennene insisterer på at hun burde ta abort så snart som mulig. Noe Ljuda er lite villig til.


== Skuespillere ==
Nikolaj Batalov som ektemannen Kolja.
Ljudmila Semjonova som Ljuda.
Vladimir Fogel som Volodja, en venn.
Jelena Sokolova som en sykepleier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tre mennesker på Internet Movie Database 
(da) Tre mennesker i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Tre mennesker på Allociné 
(nl) Tre mennesker på MovieMeter 
(en) Tre mennesker på AllMovie 
(en) Tre mennesker på Rotten Tomatoes
MS «Arisan»

MS «Arisan» var et japanskbygget, panamaregistrert lasteskip som forliste i Norge i 1992.


== Beskrivelse ==
«Arisan», opprinnelig «Arimasan Maru», ble bygget i 1974 ved Kawasaki Heavy Industries. Skipet var på 75 361 registertonn og 135 748 dødvekttonn, med en lengde på 273 meter og bredde på 44 meter.


== Skjebne ==
Natt til 12. januar 1992 gikk «Arisan» på grunn på skjæret Geitmaren utenfor Runde. Skipet var lastet med malm, og hadde 450 tonn tungolje og 70 tonn diesel om bord.«Arisan» lå på grunn i to måneder. Etter hvert delte skipet seg i to, og forsvant i havet 15. mars 1992. I dag ligger restene på 30 meters dyp, og er et yndet mål for dykkere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Christian Wind

Christian Wind (1637-1686) var en dansk-norsk offiser som eide Værne Kloster. 
Han vokste opp på Gundestrup (Vrams Gunnarstorp) i Skåne som sønn av den senere riksadmiral Jørgen Wind (1593-1644) og hustru Ingeborg Holgersdatter Ulfstand (1598-1652). I 1654 gikk han på Herlufsholm, 1655-56 ved Sorø Akademi og har heretter utdannet seg til offiser. Han deltok formentlig i krigen mot Sverige 1657-60, mens han som rittmester i 1664 kjempet på keiser Leopold Is side i kampen mot tyrkerne. I følge en senere beretning skal han herfra blant annet ha medbragt et enhjørningehorn foruten å ha medbragt en seiersfane.26. mars 1670 var han i Norge som oberstløytnant i Otto Schades Smaalenske Regiment. Han deltok i Gyldenløvefeiden hvorunder han ble forfremmet til oberst for Vesterlenske Regiment. I samme egenskap deltok han i erobringen av Marstrand juli 1677. Han tok sin pensjon i 1680.


== Værne Kloster ==
I 1675 hadde kong Christian V solgt Værne Kloster til Christian og broren, gehejmeråd Holger Wind. I 1681 overtok Christian brorens halvdel av gården. Værnes hovedbygning kan føres tilbake til Winds tid som eier.29. september 1686 avgikk Wind ved døden på Værne Kloster, hvoretter han ble bisatt i den Windske krypt foran koret i Rygge kirke. Kisten var betrukket med lær og smykket med fedrene og mødrene våpenskjold samt initialerne W. S. O. C. W. (velbårne salige oberst Christian Wind). På en messingplate fulgte en lengre innskrift om hans bakgrunn. 
Wind hadde giftet seg i 1671 med Anne Margrethe Nielsdatter Lange (1645-1704), datter av generalkrigskommissær Niels Lange til Fritzø (1652) og fru Merete Ovesdatter Giedde (d. 1656). Som enke styrte hun eiendommene og  overlevet ektemannen frem til 1704, hvor hun ble bisatt ved hans side. Paret hadde fire barn sammen: Sønnene Christian, Ulrik og Jørgen valgte, som faren, den miliære løpebane. De døde alle ugifte og etterlot derfor hele gården til storesøsteren Charlotte Amalie, som giftet seg med Henrik von Arenstorff til Lille-Harridslevgaard på Fyn. Hun døde som enke på Værne Kloster i 1723.


== Referanser ==
Ahasverus Munthe-Kaas Vejre

Ahasverus Munthe-Kaas Vejre (født 24. mai 1891, død 9. mai 1956) var en norsk arkitekt.
Vejre var en periode ansatt hos arkitekt Anton Rosen i København samt hos Thorvald Astrup og andre osloarkitekter før han etablerte egen praksis i Oslo i 1930. I 1930-årene tegnet han en rekke leiegårder i Oslo preget av funksjonalismen, deriblant boligkomplekset Doblougløkka, som kan sies å være hans hovedverk på boligfronten. Parallelt med dette tegnet han forretningsbygg og fabrikkbygg — også preget av funksjonalisme. Fra midten av 30-årene tegnet han ikke minst en rekke slakterianlegg, som det på den tiden ble oppført mange av rundt om i landet. Etter andre verdenskrig hadde Vejre en rekke oppdrag for Forsvaret.


== Bygninger i utvalg ==
(I Oslo med mindre annet er nevnt)

Leiegård i C.A. Pihls gate 1 (1928)
Nytt inngangsparti på Veierland kirke (1930)
Fasadefornyelse i gateetasjen i forretnings- og boliggård i Rathkes gate 4 (1931; gården ble tegnet av Karl Høie og oppført i 1896)
Leiegårder i Niels Juels gate 26 og 28 (1933)
Leiegård på Sofies plass 3 (1934)
Meieribygning mm. for Melkeforsyningen, Schweigaards gate 34 og Hollendergata 7 (1932–35)
Forretnings- og leiegård, Brugata 15 (1935)
Leiegård i Drammensveien 55 (1935)
Fabrikk- og lagerbygning, Christian Krohgs gate 32 (1935)
Leiegårder i Doblougløkka, Colletts gate 15–29B, Louises gate 11B og 15–21 og Mikkel Doblougs gate 9 (1935–38)
Kontor og lager for Landbrukets eksportlag, Breigata 10 (1933–37)
Bolig- og forretningsgård i Markveien 48 (1936)
Leiegård i Jens Bjelkes gate 62 (1936)
Leiegård i Jens Bjelkes gate 64 (1937)
To leiegårder i Drammensveien 93A–F (1937)
Leiegård i Gabels gate 47 (1937)
Leiegård i C.A. Pihls gate 2 (1937)
Filadelfiakirken i Oslo, St. Olavs gate 24 (1938)
Leiegård i  Munkedamsveien 75 (1938)
Leiegårder i Parkveien 77–81 (1938)
Meieribygning mm. for Meieribolaget, Dælenenggata 20 (nå Fjellgata 30; oppført 1935–40, revet like før 2007)
Leiegårder i Gabels gate 45 og Vestheimgata 4 (1939)
Leiegård i Geitmyrsveien 73 (1939)
Leiegård i Gabels gate 47B (1940)
Bolig- og forretningsgård i Thereses gate 46 (1940)
Leiegård i Maridalsveien 59 (1940)
Leiegårder i Maridalsveien 59 (1940, 1946) og 154
En rekke lagerskur på Akershusstranda for Oslo havnevesen (1940- og 1950-årene)
Leiegård i Benneches gate 5 (1952)
Boliggård i Sinsenveien 33 (1953)
Slakterier i Harstad (ca. 1950),  Hamar (ca. 1953), Narvik, Tromsø og Egersund (1950-årene)
Vestfold slakteri, Tønsberg og Sogndal slakteri (ca. 1956)
Div. bygninger for Fellesslakteriet, Lørenveien (1956; disse er delvis endret/ombygget siden)

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahasverus Munthe-Kaas Vejre i Norsk kunstnerleksikon
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1955. Oslo: Fredhøi.
Balenciaga

Balenciaga SAS () er et luksus motehus grunnlagt i 1919 av den spanske designeren Cristóbal Balenciaga i San Sebastian i Spania og har senere flyttet til Paris. Balenciaga hadde et rykte som en couturier med kompromissløse standarder og ble kalt «mesteren over oss alle» (eng. the master of us all) av Christian Dior. Balenciagas bobleskjørt og merkelige, feminine, men likevel «modernistiske» silhuetter ble motehusets varemerker. Balenciaga stengte dørene i 1972 og ble gjenåpnet under nytt eierskap i 1986. Motehuset eies nå av luksusgruppen Kering.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Balenciaga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons