jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 16 år 2019

Norgesmesterskapet i fotball for gutter 16 år 2019 (Telenor Cup 2019) ble arrangert fra august til november 2019. 
Vålerenga slo Kristiansund BK 4-0 i sin semifinale, og Viking slo Sarpsborg 08 3-2 i sin semifinale.
Cupfinalen ble arrangert 22. november 2019, på Telenor Arena. Vålerenga vant der 2-1 over Viking, og Vålerengas mål ble scoret av Thomas Knutsen (straffe) og Josias Furaha. Simen Kvia-Egeskog scoret Vikings mål, og alle målene kom i 2. omgang.


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Lachenus

Lachenus er en slekt av billene i underfamilien graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie graveløpere Scaritinae Bonelli, 1810
stamme Clivinini
slekten Lachenus Putzeys, 1846
Lachenus impunctipennis Putzeys, 1846


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lachenus i Global Biodiversity Information Facility 
Lachenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Cnides

Cnides er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 3-4 millimeter), avlange, blanke, brunlige til svarte løpebiller. Hodet er forholdsvis stort og rundet, fasettøynene store og utstående. Pronotum er hjerteformet, det er et smalt parti mellom pronotum og dekkvingene. Dekkvingene er jevnbrede med tynne lengdefurer.


== Levevis ==
Artene lever på elvebredder. De flyr godt.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Trechini Bonelli, 1810
Gruppen Trechodina
Slekten Cnides Motschulsky, 1862
Cnides angustatus (Solier, 1849)
Cnides brevipennis Jeannel, 1938
Cnides dostali Donabauer, 2013
Cnides jeanneli Ueno, 1985
Cnides longestriatus Emden, 1949
Cnides longulus Jeannel, 1958
Cnides obtusus Jeannel, 1958
Cnides putzeysi Jeannel, 1927
Cnides rostratus Motschulsky, 1862
Cnides spinicollis Jeannel, 1937


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cnides i Encyclopedia of Life 
(en) Cnides i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cnides hos NCBI 
Cnides – detaljert informasjon på Wikispecies
Charlottenlund ungdomsskole

Charlottenlund ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger i bydelen Charlottenlund i Trondheim kommune i Trøndelag fylke. Skolen har rundt 500 elever på 8.-10. trinn og 67 ansatte. Dette omfatter også M-basen, som er et skoletilbud på ungdomsskoletrinnet tilrettelagt for elever med funksjonsnedsettelser.Skolen er en universitetsskole, sammen med Huseby barneskole og Charlottenlund videregående skole. I samarbeid med skolene driver NTNU forskning og utviklingsarbeid.


== Referanser ==
Killingrud ungdomsskole

Killingrud ungdomsskole er en Ungdomsskole i Drammen kommune i Viken (fylke). Skolen har ca. 250 elever fordelt på tre klasser per trinn.


== Historie ==
Skolen ble ferdigstilt 20. september 2001 og er tegnet av Arkitektgruppen Drammen as. Skolen ble tildelt Nedre Eiker kommunes byggeskikkpris for 2003. Skolebygget er utformet med store fellesrom som kan deles opp i mindre arbeidsrom når dette er ønskelig i henhold til skolens pedagogiske plan. Hvert trinn har sin base med klasserom og grupperom.I 2003 avduket kronprins Haakon og kronprinsesse Mette Marit skulpturene som pryder inngangspartiet til skolen. Skulpturene er deler av syretårna som Norsk Hydro brukte i produksjonen av kalksalpeter på Rjukan. Kalksalpeter lages ved at man blander salpetersyre med kalkstein. Salpetersyre er kraftig etsende, og Hydro måtte finne en måte å oppbevare de store mengdene syre som gikk med i produksjonen. En fant ut at lys granitt, som er en sur bergart, tålte salpetersyre, denne granitten ble hentet ved Ulverud i Solbergelva. Tårna ble laget i Solbergelva og deretter fraktet til til Rjukan.I 2011 viste det seg at ikke alt var helt som det burde da store deler av taket ble tatt av vinden og landet i skole gården. Ingen personer kom til skade av hendelsen.


=== Gamle Killingrud ungdomsskole ===
Gamle Killingrud ungdomsskole åpnet allerede i 1963.


== Referanser ==
Sonchus hierrensis

Sonchus hierrensis er en busk i kurvplantefamilien.
Den blir opptil 1,5 m høy. Bladene er dypt lappete med opptil 2 cm brede lapper. Blomsterstanden er tett forgrenet med mange blomsterkurver. Kurvskaftet er opptil 8 cm langt, og kurvene er 2–3 cm i diameter.
Arten vokser opp til 1000 moh. på de vestligste Kanariøyene. Det skilles mellom to varieteter. På Gomera og Hierro vokser var. hierrensis og på La Palma var. benehoavensis. 


== Litteratur ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 225. ISBN 0-85950-010-1. 
«Sonchus hierrensis». Flora Vascular de Canarias. Besøkt 11. september 2020. 
W. Greuter (2006). «Sonchus hierrensis». Compositae (pro parte majore). In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 11. september 2020. 


== Eksterne lenker ==

(en) Sonchus hierrensis – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sonchus hierrensis i Encyclopedia of Life 
(en) Sonchus hierrensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sonchus hierrensis hos NCBI 
(en) Sonchus hierrensis hos The International Plant Names Index 
(en) Sonchus hierrensis hos Tropicos 
(en) Kategori:Sonchus hierrensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sonchus hierrensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Feme-mord

Feme-mord (tysk: Fememorde) var en rekke politisk motiverte mord i Weimarperiodens Tyskland som ble begått fra 1919 og frem til 1924 av det tyske ytre høyre mot politiske motstandere som de anså for å være forrædere. Blant ofrene var det vestreorienterte aktivister som avslørte tysk militær virksomhet som var blitt forbudt av Versaillestraktaten etter første verdenskrig. Høydepunktet hva gjelder antallet drap var i 1923.
Uttrykket Feme eller Femegerichte kommer fra navnet på en form for vigilantisme praktisert i Tyskland i middelalderen. Middelalderlige Feme-domstoler i landet tiltok seg å dømme vanlige forbrytere der bevisene ikke strakk til for en fellende dom i en alminnelig ordnet rettssak.Innen de væpnede styrker var de for det meste fremkalt av det svarte Reichswehr (Schwarze Reichswehr), som selv var illegalt under Versaillestraktatens bestemmelser; disse gruppene tok særlig del i disse mordene. Førsteløytnant Paul Schulz ledet en særskilt Schwarzes Reichswehr-enhet i aksjonene mot dem man betraktet som skyldige i å ha forrådt landet ved å lekke militære hemmeligheter.Mens Weimarrepublikkens rettsapparat rigorøst førte saker mot venstreorienterte som hadde medvirket i Novemberrevolusjonen 1918-1919 og i Den bayerske sovjetrepublikks virksomhet, ble det ikke gjort så meget mot fememordene. Selv om militære mellomledere som Schulz etterhvert ble dømt og fengslet (før et amnesti ble erklært for fememordene i 1930), risikerte tyskere som avdekket drapene å bli rettsforfulgt og dømt for å krenke vernemaktene ved det de gjorde, også når det viste seg at de beskyldninger de rettet mot det militære stemte overens med de faktiske forhold.Matematikeren Emil Julius Gumbel påviste ved bruk av statistikk, hvordan tysk rettsvesen i perioden 1918–1922 forskjellsbehandlet politiske mord utført av henholdsvis høyre- og venstresiden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brenner, Arthur D. (2002). "Feme Murder: Paramilitary 'Self-Justice' in Weimar Germany," in Bruce D. Campbell and Arthur D. Brenner (eds.), Death Squads in Global Perspective: Murder with Deniability,  New York: Palgrave Macmillan, ss. 57–84. ISBN 0-312-21365-4.
Gay, Peter (2001). Weimar Culture: The Outsider as Insider. New York: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-32239-4.
Emil Julius Gumbel: Vom Fememord zur Reichskanzlei. Mit einem Vorwort von Walter Fabian, Lambert Schneider, Heidelberg 1962.
Ulrike Claudia Hofmann: „Verräter verfallen der Feme!“ Fememorde in Bayern in den zwanziger Jahren. Böhlau, Köln u. a. 2000, ISBN 3-412-15299-4 (Zugleich: Bamberg, Univ., Diss., 1998/99).
Irmela Nagel: Fememorde und Femeprozesse in der Weimarer Republik. Böhlau, Köln u. a. 1991, ISBN 3-412-06290-1 (Kölner historische Abhandlungen 36), (Zugleich: Köln, Univ., Diss., 1989).
Bernhard Sauer: Schwarze Reichswehr und Fememorde. Eine Milieustudie zum Rechtsradikalismus in der Weimarer Republik. Metropol, Berlin 2004, ISBN 3-936411-06-9 (Zentrum für Antisemitismusforschung der Technischen Universität Berlin – Reihe Dokumente, Texte, Materialien 50).
John W. Raymond

John William Raymond (født 1962) er en amerikansk offiser og den første sjefen for U.S. Space Force. Før han ble overført til U.S. Space Force tjenestegjorde han 35 år i U.S. Air Force, der han blant annet var sjef for Air Force Space Command.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John W. Raymond – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elsa Bruckmann

Elsa Bruckmann (opprinnelig prinsesse Cantacuzene av Romania; født 23. februar 1865 i Gmunden i Salzkammergut i Østerrike-Ungarn, død 7. juni 1946 i Garmisch-Partenkirchen i Vest-Tyskland) var fra 1898 av hustru til Hugo Bruckmann, som var forlegger i München av Houston Stewart Chamberlains skrifter. Hun holdt «Salon Bruckmann». og gjorde det til sitt prosjekt å introdusere Adolf Hitler til ledende industripersonligheter.Hun var datter av den kongelig-bayeriske ulaneroffiser fyrst Theodor Cantacuzène (1841–1895) fra den gamle bydantindke adelsslekten Kantakuzenos (grenen Cantacuzino).
Hun meldte seg inn i NSDAP i 1932.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klaus E. Bohnenkamp. Hofmannsthals Egeria. Elsa Prinzessin Cantacuzène, später verheiratete Bruckmann, im Briefwechsel mit dem Dichter vom 24. November 1893 bis zum 10. Januar 1894 in Wien. Freiburg: Rombach. s. 9–104. 
Ulrike Leutheusser: Hitler und die Frauen. Deutsche Verlagsanstalt, Stuttgart 2001, ISBN 978-3-421-05557-6, S. 46–49
Fabrice d'Almeida: Hakenkreuz und Kaviar. Das mondäne Leben im Nationalsozialismus. Patmos, Düsseldorf 2007, ISBN 978-3-491-35013-7
Wolfgang Martynkewicz. Salon Deutschland. Geist und Macht 1900–1945. Berlin: Aufbau. 
ausführl. Rezension v. Volker Weiß: Am Tisch mit Rainer Maria Rilke und Hitler. Der Salon des Münchner Verlegerehepaares... in Dschungel. Beilage zu jungle world Nr. 45, 11. November 2010, S. 8–11 (online verfügbar)
Martha Schad: Sie liebten den Führer. Wie Frauen Hitler verehrten, Herbig, München 2009, ISBN 978-3-7766-2613-1, S. 11–40
Miriam Käfer: Hitlers frühe Förderer aus dem Großbürgertum – das Verlegerehepaar Elsa und Hugo Bruckmann. In: Marita Krauss (Hrsg.): Rechte Karrieren in München. Von der Weimarer Zeit bis in die Nachkriegsjahre, Volk Verlag, München 2010, ISBN 978-3-937200-53-8, S. 52–79
Karl Stankiewitz: Aus is und gar is! Wirtshäuser, Theater, Cafés, Nachtclubs und andere verlorene Orte Münchner Geselligkeit. Allitera Verlag, München 2018, ISBN 978-3-96233-023-1.


== Eksterne lenker ==
https://books.google.co.uk/books?id=QdtzQBDzxA8C&pg=PA27&lpg=PA27&dq=Elsa+Bruckmann&source=bl&ots=YQdKxO87pa&sig=kWJtSxBe5wUQ0Tjlk7mG9ukWkaA&hl=en&sa=X&ei=2ekPVbupFISuPK7ugbAE&ved=0CD0Q6AEwBw#v=onepage&q=Elsa%20Bruckmann&f=false
http://greece.greekreporter.com/2014/01/20/princess-elsa-the-hitler-supporter-of-byzantine-origin/
http://greece.greekreporter.com/tag/elsa-bruckmann/
Lymnastis

Lymnastis er slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 2 millimeter) gulaktige til brunrøde løpebiller, kroppsformen forholdsvis slank og oftest litt flat, overflaten oftest blank. Hodet er lite og smalt, fasettøynene forholdsvis store. Dekkvingene mangler punktstriper og er fint hårete. Som hos flere andre slekter av skyggeløpere er det ytterste ledden på maksillarpalpene redusert til en liten tapp.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten har en nær kosmopolittisk utbredelse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827
Gruppen Tachyina Motschulsky, 1862
Slekten Lymnastis Motschulsky, 1862
Lymnastis adventitius (Peringuey, 1896)
Lymnastis angelinii Magrini, 2010
Lymnastis americanus Darlington, 1934
Lymnastis atricapillus Bates, 1892
Lymnastis barbieri Straneo, 1953
Lymnastis coomani Jeannel, 1932
Lymnastis croaticus Székessy, 1938
Lymnastis decorsei Jeannel, 1932
Lymnastis dieneri Szekessy, 1938
Lymnastis foveicollis G.Muller, 1941
Lymnastis galilaeus Piochard de la Brullerie, 1876
Lymnastis gaudini Jeannel, 1929
Lymnastis gomerae Franz, 1965
Lymnastis herlanti Basilewsky, 1951
Lymnastis indicus (Motschulsky, 1851)
Lymnastis inops Darlington, 1962
Lymnastis jeanneli Basilewsky, 1951
Lymnastis leleupi Basilewsky, 1949
Lymnastis lesnei Jeannel, 1932
Lymnastis luigionii Dodero, 1899
Lymnastis macrops Jeannel, 1932
Lymnastis meersmanae Basilewsky, 1951
Lymnastis novikovi Michailov, 1998
Lymnastis minutus Basilewsky, 1953
Lymnastis niloticus Motschulsky, 1862
Lymnastis paladinii Magrini, 2010
Lymnastis pilosus Bates, 1892
Lymnastis poggii Magrini, 2010
Lymnastis pullulus Motschulsky, 1862
Lymnastis remyi Jeannel, 1949
Lymnastis rugegeiensis Basilewsky, 1953
Lymnastis sanctaehelenae Basilewsky, 1972
Lymnastis scaritides Bruneau De Mire, 1965
Lymnastis schachti Baehr, 2003
Lymnastis schoutedeni Jeannel, 1937
Lymnastis schuelkei Magrini & Wrase, 2012
Lymnastis subovatus Machado, 1992
Lymnastis sugimotoi Habu, 1975
Lymnastis swaluwenbergi Jeannel, 1932
Lymnastis tesquorum Arnoldi & Kryzhanovskij, 1964
Lymnastis thoracicus Machado, 1992
Lymnastis tibesticus Bruneau De Mire, 1990
Lymnastis villiersi Bruneau De Mire, 1965
Lymnastis yanoi Nakane, 1963


== Eksterne lenker ==
(en) Lymnastis i Encyclopedia of Life 
(en) Lymnastis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lymnastis hos Fauna Europaea 
(en) Lymnastis hos ITIS 
(en) Lymnastis hos NCBI 
Lymnastis – detaljert informasjon på Wikispecies
1. divisjon volleyball for menn 2020/21

1. divisjon volleyball for herrer 2020–21 er det nest øverste nivået i volleyball i Norge for herrer sesongen 2020-21 og spilles som en landsdekkende serie med 10 lag, hvor lagene skal spille hjemme- og bortekamper mot hverandre.
ToppVolley Norge er satt inn som det 11. laget i serien. ToppVolley Norge spiller kun hjemmekamper mot alle lagene i divisjonen, og skal tas ut av tabellen før sluttresultatet settes. De øvrige lagenes kamper mot ToppVolley Norge gir tellende poeng.Sesongen starter 2. oktober.


== Poengsystemet ==
3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1
2 poeng ved seier 3–2
1 poeng ved tap 2–3
0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3.


== Tabell ==


== Se også ==
1. divisjon volleyball for kvinner 2020/21


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
1. divisjon herrer 2020/21
1. divisjon volleyball for kvinner 2020/21

1. divisjon volleyball for kvinner 2020–21 er det nest øverste nivået i volleyball i Norge for kvinner sesongen 2020-21  sesongen 2020-21 og spilles som en landsdekkende serie med 8 lag, hvor lagene skal spille hjemme- og bortekamper mot hverandre.
ToppVolley Norge er satt inn som det 9. laget i serien. ToppVolley Norge spiller kun hjemmekamper mot alle lagene i divisjonen, og skal tas ut av tabellen før sluttresultatet settes. De øvrige lagenes kamper mot ToppVolley Norge gir tellende poeng.Sesongen starter 3. oktober 2020.


== Poengsystemet ==
3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1
2 poeng ved seier 3–2
1 poeng ved tap 2–3
0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3.


== Tabell ==


== Se også ==
1. divisjon volleyball for menn 2020/21


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
1. divisjon kvinner 2020/21
Plesioglymmius

Plesioglymmius er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Små, lange og slanke, blankt brunlige løpebiller. Hodet er trekantet, på oversiden delt i tre store lober skilt av furer. Antennene er perlekjede-formede, nokså kraftige, de ytterste leddene med tallrike hår i den ytre delen, fasettøynene nokså store. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, med tre dype lengdefurer. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktrader. Beina er korte og kraftige.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til død ved og kan finnes under barken på døde trær, der de lever som rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Sør-Amerika. Artene er regnet som sjeldne.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Rhysodinae Laporte de Castelnau, 1840
slekten Plesioglymmius R.T. & J.R. Bell, 1978
underslekten Ameroglymmius
Plesioglymmius compactus R.T. & J.R. Bell, 1979
Plesioglymmius meridionalis (Grouvelle, 1903)
Plesioglymmius reichardti R.T. & J.R. Bell, 1979
underslekten Juxtaglymmius
Plesioglymmius jugatus R.T. & J.R. Bell, 1979
Plesioglymmius negara R.T. & J.R. Bell, 2000
underslekten Plesioglymmius (i snever forstand)
Plesioglymmius elegans (Grouvelle, 1903)
Plesioglymmius moorei R.T. & J.R. Bell, 1987
Plesioglymmius silus R.T. & J.R. Bell, 1979
Plesioglymmius zayasi R.T. & J.R. Bell, 2009


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Leoglymmius [1]
(en) Plesioglymmius i Global Biodiversity Information Facility 
Plesioglymmius – detaljert informasjon på Wikispecies
Volkswagen ID. Buzz

Volkswagen ID. Buzz er en elbil fabrikkert av Volkswagen fra 2022. Den kommer i flere varianter; en fem-seter, en syv-seter og en varebil­versjon, ID. Buzz Cargo, som får tre seter og plass til nesten 4 m³ med last. Bilen får kun bakhjuls­drift fra start av, men det vil også komme en firehjuls­drevet versjon på et senere tidspunkt. Motoren yter 150 kW.
Bilen er en nytenkning av den klassiske «folkevogn­bussen», VW T1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Volkswagen ID. Buzz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trigonotoma

Trigonotoma er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), nokså kraftige, avlange, blankt svarte løpebiller, hode og pronotum gjerne metallisk skinnende.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
slekten Trigonotoma Dejean, 1828
Trigonotoma anthracina Dubault, Lassalle & Roux, 2008
Trigonotoma aurifera Tschitscherine, 1900
Trigonotoma baehri Kirschenhofer, 1997
Trigonotoma bhamoensis Bates, 1889
Trigonotoma buehleri Straneo, 1953
Trigonotoma cauta Tschitscherine, 1900
Trigonotoma chrysites Bates, 1892
Trigonotoma comotti Gestro, 1883
Trigonotoma concinna Castelnau, 1834
Trigonotoma constricta Zhu, Shi & Liang, 2020
Trigonotoma cylindriceps Straneo, 1985
Trigonotoma digitata Zhu, Shi & Liang, 2020
Trigonotoma dohrnii Chaudoir, 1852
Trigonotoma funebris Tschitscherine, 1900
Trigonotoma igneicollis Bates, 1892
Trigonotoma indica Brulle, 1834
Trigonotoma ioides Bates, 1892
Trigonotoma kuntzeni Hubenthal, 1914
Trigonotoma lamprodera Bates, 1892
Trigonotoma laosensis Kirschenhofer, 2007
Trigonotoma leotaudi Tschitscherine, 1900
Trigonotoma lewisii Bates, 1873
Trigonotoma loeffleri Kirschenhofer, 2007
Trigonotoma lumawigi Straneo, 1987
Trigonotoma luzonica Chaudoir, 1868
Trigonotoma morvani Deuve & Lassalle, 1983
Trigonotoma nepalensis Morvan, 1994
Trigonotoma niasana Tschitscherine, 1898
Trigonotoma nigrissima Lassalle & Roux, 2015
Trigonotoma nitidicollis Chaudoir, 1868
Trigonotoma oberthueri Tschitscherine, 1894
Trigonotoma ovalis Dubault, Lassalle & Roux, 2008
Trigonotoma palavanica Tschitscherine, 1897
Trigonotoma perraudieri Bates, 1889
Trigonotoma peteli Castelnau, 1834
Trigonotoma philippinica Straneo, 1967
Trigonotoma psyche Tschitscherine, 1897
Trigonotoma puella Tschitscherine, 1898
Trigonotoma shillongensis Kirschenhofer, 2007
Trigonotoma similis Chaudoir, 1868
Trigonotoma sinica Duabult, Lassalle & Roux, 2011
Trigonotoma submetallica Dubault, Lassalle & Roux, 2008
Trigonotoma venus Tschitscherine, 1897
Trigonotoma verberifera L.Schaufuss, 1887
Trigonotoma wegneri Straneo, 1963


== Eksterne lenker ==
Bilde av Trigonotoma nitidicollis
(en) Trigonotoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trigonotoma hos NCBI 
(en) Kategori:Trigonotoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trigonotoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Moriomorpha

Moriomorpha  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (7,5-13,5 millimeter), avlange, blanke, rødlige eller mørkbrune løpebiller.


== Levevis ==
Artene er knyttet til råtten ved og kan gjerne finnes under barken. De flyr om natten og kommer til lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Psydrinae LeConte, 1853
Slekten Moriomorpha Laporte de Castelnau, 1867
Moriomorpha adelaidae Castelnau, 1867
Moriomorpha curvipes Baehr, 2011
Moriomorpha dorrigo Baehr, 2011
Moriomorpha lawrencei Baehr, 2011
Moriomorpha macrops Baehr, 2011
Moriomorpha victoriae Castelnau, 1867


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Moriomorpha [2]
(en) Moriomorpha i Encyclopedia of Life 
(en) Moriomorpha i Global Biodiversity Information Facility 
Moriomorpha – detaljert informasjon på Wikispecies
Omphreus

Omphreus er en slekt av løpebiller i delgruppen (underfamilien) Platyninae.


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (16-28 millimeter), slanke og litt flate, blanke, mørke løpebiller, kan ha metalisk glans.
Pronotum er rundet, noe lengre enn bredt, dekkvingene har tydelige punktstriper.


== Levevis ==
Disse artene finnes i høytliggende skoger, også over tregrensen. De kan finnes under stokker og steiner.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Balkan og i Lilleasia. Artene lever i fjellområder og har ganske begrensede utbredelser.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Platyninae Bonelli, 1810
slekten Omphreus  Dejean, 1828
Omphreus adriaenssensi  Lassalle, 1998
Omphreus aetolicus  Apfelbeck, 1904
Omphreus apfelbecki  Reitter, 1893
Omphreus bischoffi  Meschnigg, 1934
Omphreus bjelasicensis  Curcic, 2008
Omphreus chareti  Lassalle, 1995
Omphreus gracilis  Apfelbeck, 1918
Omphreus korbi  Ganglbauer, 1887
Omphreus krueperi  Reitter, 1885
Omphreus lonai  Winkler, 1933
Omphreus morio  Dejean, 1828
Omphreus ovcarensis  Curcic et al., 2008
Omphreus prekornicensis  Curcic, 2008
Omphreus prunierorum  Lassalle, 1998
Omphreus revasinii  J. Muller, 1923
Omphreus serbooccidentalis  Curcic et al., 2008
Omphreus weiratheri  Winkler, 1933
Omphreus wohlberedti  Winkler, 1933


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Omphreus i Encyclopedia of Life 
(en) Omphreus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Omphreus hos Fauna Europaea 
Omphreus – detaljert informasjon på Wikispecies