jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heterocarabus

Carabus (Heterocarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Store, avlange, metallisk fargede jordløpere. Pronotum er rundet, nokså smalt. Dekkvingene er brede, ganske hvelvede, med lengdeskulptur.


== Levevis ==
Artene kan finnes både i skog og i åpne landskaper. 


== Utbredelse ==
Underslekten er utbredt i Tyrkia og Bulgaria.


== Systematisk inndeling ==
Listen følger i hovedsak 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
stammen Carabini Latreille, 1802
slekten Carabus Linnaeus, 1758
Underslekten Heterocarabus Morawitz, 1886
Carabus (Heterocarabus) bischoffii Chaudoir, 1848 - Tyrkia
Carabus (Heterocarabus) bischoffii balboi Cavazzuti, 2006
Carabus (Heterocarabus) bischoffii bischoffii Chaudoir, 1848
Carabus (Heterocarabus) bischoffii hroni Deuve, 1997
Carabus (Heterocarabus) bischoffii inexspectatus Basquin & Darge, 1986
Carabus (Heterocarabus) marietti De Cristoforis & Jan, 1837  - Tyrkia, Bulgaria
Carabus (Heterocarabus) marietti akensiculus Cavazzuti, 2006
Carabus (Heterocarabus) marietti akensis Haury, 1889
Carabus (Heterocarabus) marietti delmastroi Cavazzuti, 2003
Carabus (Heterocarabus) marietti marietti Cristoforis & Jan, 1837
Carabus (Heterocarabus) marietti mouthiezi Lassalle, 1991
Carabus (Heterocarabus) marietti necopinatus Basquin & Darge, 1986
Carabus (Heterocarabus) marietti ormanensis Blumenthal & Breuning, 1967
Carabus (Heterocarabus) marietti sapancaensis Blumenthal & Breuning, 1967
Carabus (Heterocarabus) muchei Breuning, 1961 - Tyrkia
Carabus (Heterocarabus) muchei muchei Breuning, 1961
Carabus (Heterocarabus) muchei ornatus Heinz, 1976
Carabus (Heterocarabus) muchei stephaniruspolii (Breuning, 1966)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heterocarabus hos NCBI 
Carabus (Heterocarabus) – detaljert informasjon på Wikispecies Bilde av Carabus marietti
DR K

DR K var en dansk TV-kanal i perioden 2009—2020. Den var Danmarks Radios femte lisensfinansierte kanal, og den hadde fokus på historie og kultur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Lag-EM i sjakk for senior 2019

Lag-EM i sjakk for senior 2019 ble arrangert i Mali Losinj i Kroatia fra 17. til 26. september 2019. 
Det ble konkurrert i to klasser; 50+ og 65+. Mesterskapet ble spilt etter sveitsisk system med 9 runder.


== Resultater ==


== Kilder ==
Resultater 50+
Resultater 65+


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Zsuzsa Fey

Zsuzsa Fey (født 12. juni 1976) er en rumensk orienteringsløper som er bosatt i Bærum.
Hun vant junior-VM for Romania i 1996, før hun flyttet til Sverige og konkurrerte for Lidingö.
I 2000 flyttet hun til Bærum. I Norge har hun konkurrert for IL Tyrving og Asker SK.
Hun vant 5 NM-gull og 23 NM-medaljer i orientering og skiorientering i perioden 2002–2017.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zsuzsa Fey – World of O
Axinocarabus

Carabus (Axinocarabus) er en underslekt av biller i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En nokså stor (ca. 30 millimeter) og kraftig, matt, glatt, svart jordløper. Pronotum er rundet, nokså smalt. Dekkvingene er brede, ganske hvelvede, uten påfallende skulptur.


== Levevis ==
Artene kan finnes både i skog og i åpne landskaper. 


== Utbredelse ==
Underslekten er utbredt i Afghanistan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan.


== Systematisk inndeling ==
Listen følger i hovedsak 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie jordløpere Carabinae Latreille, 1802
stammen Carabini Latreille, 1802
slekten Carabus Linnaeus, 1758
Underslekten Axinocarabus Morawitz, 1886
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi Solsky, 1874
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi fedtschenkoi Solsky, 1874
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi kondarensis Kryzhanovskij, 1953
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi kugitangensis Deuve & Kalab, 1994
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi melanochrus A.Morawitz, 1886
Carabus (Axinocarabus) fedtschenkoi miles Semenov, 1887


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
Carabus (Axinocarabus) – detaljert informasjon på Wikispecies
Hollandsk dverg

Hollandsk dverg er en av de aller minste hønserasene. Som navnet røper, kommer de fra Nederland, der rasen er skildret allerede fra 1882. Det kan tenkes sjømenn brakte rasen til Nederland fra Ostindia på 1700-tallet.
De er bra verpere og hønene er dyktige til å ruge, men siden de er så små, får de ikke ruget så mange egg om gangen. De er svært gode mødre og det er ikke uvanlig at ei høne tar til seg kyllinger fra andre og blir fostermor.
Hollandsk dverg er nysgjerrige og er lette å temme. Rasen er svært kontaktsøkende og går gjerne bort til folk som kommer inn i hønsegården. Rasen egner seg først og fremst som kjæledyr. De er smidige, spretne, aktive og energiske. De er små og lette fugler som flyr godt. Når de går fritt er de flinke til å finne mat selv.


== Farger ==
Hvit
Svart
Blå
Perlegrå
Gullhalset
Sølvhalset
Orangehalset
Blå Gullhalset
Blå Sølvhalset
Rødsadlet
Gråstripet
Legbarfarget
Sølv Svart/Hvetefarget


== Eksterne lenker ==
(en) Dutch Bantam – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ivan Jakimusjkin

Ivan Andrejevitsj Jakimusjkin (russisk: Иван Андреевич Якимушкин; født 17. juni 1996 i Murom i Vladimir oblast) er en russisk langrennsløper. 
Han tok sølv på 10 km skiatlon i Junior-VM på ski 2015 i Almaty, og var med på Russlands lag som vant gull på stafetten. I Junior-VM på ski 2016 vant han gull på 15 km fristil og var med på det russiske laget som tok sølv. Jakimusjkin debuterte i verdenscupen i langrenn i sesongen 2017/18 på sprint fristil i Lenzerheide, som var 1. etappe av Tour de Ski 2017/18. 
Jakimusjkin ble russisk mester på 15 km fristil i 2019.Under VM 2021 i Oberstdorf gikk han andre etappe på RSFs lag som tok sølv på 4 × 10 km stafett. De øvrige på laget var Aleksej Tsjervotkin, Artjom Maltsev og Aleksandr Bolsjunov.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Jakimusjkin – Olympedia 
(en) Ivan Jakimusjkin – FIS (langrenn)
Avangard

Avangard (russisk: Авангард - engelsk: Vanguard), var tidligere kjent som Objekt 4202, IO-71 eller IO-74. Det er et russisk hypersonisk glidefly (HGV), som kan transporteres som et MIRVet stridshode i bæreraketten SS-19, SS-18 Satan og RS-28 Sarmat ICBMer. Glideflyet kan levere både kjernefysiske og konvensjonelle stridshoder.Avangard var ett av seks nye russiske strategiske våpen som ble avduket av Russlands president Vladimir Putin den 1. mars 2018.


== Historie ==

Avangard var angivelig flytestet i 2015 og 2016 om bord i ICBM av typen UR-100UTTKh oppskutt fra Dombarovskij, Orenburg Oblast. Da oppnådde den en hastighet på 11,200 kilometer per time (6,959 mph; 3,111 m/s) og traff sitt mål på Kura-feltet, Kamtsjatka kraj.I oktober 2016 ble ytterligere en fly-test gjennomført med en ICBM av typen R-36M2 oppskutt fra Dombarovskij. HGV-en lykkes også da med å treffe et mål på Kura-feltet. Dette var angivelig den første helt vellykkede testen av HGV-en.Den 1. mars 2018, talte president Vladimir Putin til Nasjonalforsamlingen (Duma) i Moskva hvor han annonserte at testing av våpenet var fullført, og at det har gått inn i serieproduksjon. Dette ble ytterligere bekreftet av sjefen for de De strategiske rakettstyrker, Generaloberst Sergej Karakajev.Den siste fly-test inntraff 26. desember 2018 med en Avangard, båret av en UR-100UTTKh ICBM skutt fra Dombarovskij, lykkes med å treffe et mål på Kura-feltet. Visestatsminister i Russland, Juri Borisov, uttalte en dag senere at HGV-en oppnådde en fart på 27 ganger lydens hastighet, og "usårbar til avskjæring".Ifølge det russiske Forsvarsdepartementets presse-service/TASS, ble Avangard missilsystem med HGV demonstrert for den amerikanske inspeksjonsgruppen i  samsvar med den Nye START - traktatens prosedyrer 24-26. november 2019.Den 27. desember 2019 ble det første missilregimentet bevæpnet med Avangard HGV, og offisielt satt inn i krigsberedskap.


== Design ==
Når Avangard nærmer seg et mål, er HGV-en i stand til å skarpe høy hastighet, og med horisontale og vertikale unnvikende manøvrer i flukt. Russiske tjenestemenn hevder at dette gjør det usårbart for dagens missilforsvarssystem. Rustningskontrolleksperten Jeffrey Lewis fra Institute of International Studies har uttrykt skepsis mot Avangards evne til å unngå dagens missilforsvar, og sier at "HGV resulterer i lavere hastigheter enn tradisjonelle re-entry stridshoder".


== Se også ==
MIRV
Kh-47M2 Kinzhal
3M22 Zirkon
BrahMos-II
DF-ZF
Boeing X-51 Waverider
Prompt Global Strike
Silbervogel
Tupolev Tu-130


== Referanser ==
Anders Hauge

Anders Hauge (født 1975) er en norsk tidligere skiorienterer som representerte Asker Skiklubb.
Han vant VM-sølv på stafett i 2004.Han vant 14 NM-gull og 29 NM-medaljer i perioden 1995–2012. Han vant kongepokalen i 2002.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i skiorientering


== Referanser ==
Kristine Tollefsen

Kristine Tollefsen (født Kristine Ødegaard i 1962) er en norsk tidligere skiorienterer som representerte Eidsvoll OL og Hein OL.
Hun vant VM-bronse i stafett i 1992.Hun vant tre NM-gull og åtte NM-medaljer i perioden 1988–1996.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i skiorientering


== Referanser ==
Kuuk

Kuuk (stilisert KUUK) er en norsk hiphop/punk-gruppe bestående av frontfigurene Mira Berggrav Refsum og Ragna Solbergnes, produsent og DJ Andreas Lanesjord, bassist Ole Øvstedal og perkusjonist Sahrish Abbas. Gruppen ble til på et nachspiel i 2013. Gruppen er spesielt kjent for deres rekke opptredener under Oslo Pride og de var sentrale i opprettelsen av Træna Pride. Kuuk har provosert både gjennom tekster, sceneopptredener og i videoer påført de ikoniske badedraktene med det amerikanske flagget. De utga live-albumet Kuuk Live Fra Blitz 14. desember 2018. Musikkforsker Birgitte Sandve beskriver gruppen slik: «Mira og Ragnas lek med hiphopens machokultur kan forstås som en dekonstruksjon av kjønnede identiteter fra et sjangerspesifikt perspektiv. Ved å stille kjønnede rapkonvensjoner opp mot hverandre inntar KUUK en holdning som tvinger frem spørsmål om fremstilling av kvinnekroppen, nakenhet og seksualitet i populærkulturen.»Gruppen ble oppløst i 2018 med bakgrunn i at andre prosjekter tar for mye tid, at musikkprosjektet måtte vike.


== Diskografi ==
Krediteringer er hentet fra iTunes.


=== Live-album ===
Kuuk Live Fra Blitz (2018)


=== Singler ===
«Htg» (2014)
«Hor» (2014)
«10 000 High Fives» (2014)
«Høvle» (2015)
«Ekleste Ordet» (2015)
«Norge Trenger KUUK» (2015)
«Sug Meg» (2015)
«Klitthopp» (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kuuk på Discogs 
(en) Kuuk på Spotify 
Kuuk på Facebook 
Kuuk på Instagram 
Kuuk på YouTube
RTX

RTX kan vise til:

RTX (radiotelefoni) (Radio Telefoni Ekspedisjon), regler for hvordan man bruker samband
Strålebehandling, ved hjelp av ioniserende stråling
Rituximab, legemiddel
GeForce 20, en serie grafikkprosessorer fra Nvidia
Mandalskameratene i 1999

Sesongen 1999 spilte Mandalskameratene i 2. divisjon. MK endte på 2.-plass.


== Tabell ==


== Seriekamper ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon 1999


== Cupkamper ==
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 1999


== Mandalskameratene 2 ==
Reservelaget til Mandalskameratene spiller i 1999 i 6. divisjon. 


== Se også ==
Mandalskameratene
2. divisjon 1999


== Eksterne lenker ==
Termin på fotball.no
Reitterelater

Reitterelater er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 10-12 millimeter), avlange, fint hårete, rødbrune til brunsvarte smellere. Hodet er rundet, forholdsvis lite. Antennene er litt sagtakkede. Pronotum er rundet med bakhjørner som stikker rett bakover. Dekkvingene er smale, ganske jevnbrede, med fine punktatriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter. Denne arten finnes gjerne i vegetasjonen ved elver, men den er stort sett sjelden.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den palearktiske sone.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Ampedini 
Slekten Reitterelater Platia & Cate, 1990
Reitterelater amamiensis (Ôhira, 1968)
Reitterelater dubius Platia & Cate, 1990 - finnes i Europa
Reitterelater fulvus (Reitter, 1891)
Reitterelater kovalenkoi Prosvirov, 2017 
Reitterelater kuriharai Ôhira, 2000
Reitterelater miyako (Kishii, 1969)
Reitterelater pappi Platia & Schimmel, 2007
Reitterelater rugipennis (Lewis, 1894)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Reitterelater dubius
Reitterelater på Global Biodiversity Information Facility
(en) Reitterelater i Encyclopedia of Life 
(en) Reitterelater i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Reitterelater hos Artsdatabanken 
(sv) Reitterelater hos Dyntaxa 
(en) Reitterelater hos Fauna Europaea 
(en) Reitterelater hos NCBI
Csikia

Csikia er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 8 millimeter), nokså brede, blanke, brunrøde smellere. Oversiden er kledt med nokså grove, oppstående hår. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne, hos noen arter er disse rundet utstående. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, ofte sagtakkede eller kamformede. Ofte er antennene lengre og mer forgrenede hos hannene enn hos hunnene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. Dekkvingene er litt rundede, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, som oftest med tydelige lengdestriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Vietnam, Taiwan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 – slanke arter
Stammen Dimini Candéze, 1861 - noen ganger regnet som en egen underfamilie
Slekten Csikia Szombathy, 1910
Csikia catei Schimmel & Platia, 1992
Csikia dimatoides Szombathy, 1910
Csikia formosana Ôhira, 1972
Csikia kadazana Bouwer, 1990
Csikia kanbaranga Ôhira, 1973
Csikia manipurensis Schimmel & Platia, 1992
Csikia rougemonti Schimmel, 1999
Csikia sausai Schimmel, 1996
Csikia tenompokensis Ôhira, 1973
Csikia vespertina Bouwer, 1991


== Eksterne lenker ==
Bilder av Csikia catei
Bilde av typeeksemplar av Csikia formosana
(en) Csikia i Encyclopedia of Life 
(en) Csikia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Csikia hos NCBI
Taiwanostethus

Taiwanostethus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (18-28 millimeter), slankt kileformede, blanke, mørke smellere. Antennene er sagtakkede, pronotum hvelvet med nokså rette sider, omtrent så langt som bredt, bakhjørnene noe tilbaketrukne. Dekkvingene er avsmalnende bakover med utydelige punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Denne slektens larver synes å være rovdyr.


== Utbredelse ==
Selkten er kjent fra Taiwan, Bangladesh og Thailand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Elaterini Leach, 1815
Understammen Elaterina
Slekten Taiwanostethus Kishii, 1994
Taiwanostethus sihleticus (Candéze, 1881)
Taiwanostethus tanidai Kishii, 1994


== Eksterne lenker ==
(en) Taiwanostethus i Encyclopedia of Life 
(en) Taiwanostethus i Global Biodiversity Information Facility
Kansliet för krishantering

Kansliet för krishantering er et organ i det svenske regjeringskanselliet med ansvar for å utvikle, samordne og følge opp regjeringens arbeid med krisehåndtering. 
Kansliet för krishantering ble etablert i 2008 som et organ i statsrådsberedningen som en konsekvens av kritikk mot regjeringens håndtering av tsunamien i 2004. Blant annet vurderte Katastrofekommisjonen under ledelse av Johan Hirschfeldt i sin rapport Sverige och tsunamin – granskning och förslag  (SOU 2005:104) i desember 2005 at det svenske kriseberedskapet var underdimensjonert og at det manglet lederskap og tydelig ansvarsfordeling. Etter regjeringsskiftet i 2014 flyttet kanselliet til justitiedepartementet, med innenriksministeren som ansvarlig statsråd. Sjefstjenestemannen for krisehåndtering (chefstjänstemannen för krishantering) har ansvar for å koordinere regjeringskanselliets krisehåndtering.Sjefstjenestemannen sorterer under statssekretæren, tidligere innenfor statsrådsberedningen og nå innenriksministerens statssekretær. Det betjener Gruppen för strategisk samordning (GSS), som er en gruppe av statssekretærer under formannskap av innenriksministerens statssekretær. Kansliet för krishantering er også sekretariat til Krishanteringsrådet, som ledes av innenriksministerens statssekretær og som blant andre inkluderer Politimyndighetens sjef, Överbefälhavaren, en landshøvding og representanter for Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Svenska kraftnät, Strålsäkerhetsmyndigheten og Socialstyrelsen. Rådet møtes normalt to ganger årlig.
Den første sjefstjenestemannen for krisehåndtering var i årene 2008–2010 Christina Salomonson.
Utover Kansliet för krishantering skal hvert departement ha en krisehåndteringsorganisasjon bestående av en trent kriseledelsesgruppe samt en tjenestemann i beredskap.


== Kilder ==
Therese Mattsson: Sjefsbetjenten og kanselliet for krishantering, diabilder, odaterat, lest 2015-12-18


== Eksterne lenker ==
Regjeringens nettsted for krisinformasjon Arkivert 23. september 2019 hos Wayback Machine., som styres av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
Votkinsk-fabrikken

Votkinsk-fabrikken (russisk:Воткинский завод) er en maskinfabrikk som produserer ballistiske missiler basert i Votkinsk, Russland. Produksjonen omfatter SS-29, og SLBM RSM-56 Bulava SLBM.
Det ble startet som en Føderalt stasselskap som fortsatte fram til 2010, da det ble til et aksjeselskap.
Selskapet har to separate anlegg: et sluttmonteringsanlegg som ligger ca. 12 km utenfor Votkinsk hvor raketter og missiler blir satt sammen, men det viktigste anlegget ligger i sentrum av Votkinsk, hvor det produseres missilkomponenter, samt sivile- og forbrukerorienterte varer.


== Produksjon ==

Selskapets produkter inkluderte R-11/SS-1B Scud-A og B SRBMs; RT-21/SS-20 Sabel og SS-23 Spider IRBM-er; RT-21 (SS-16 Sinner), RT-2PM (SS-25 Sickle) og RT-2UTTH Topol-M (SS-27) ICBM-er. Anlegget produserer også olje- og gassutstyr, kjøle-utstyr, metall-skjæreutstyr, støpte og smidde metallprodukter og elektriske apparater.
Votkinsk var også ansvarlig for produksjonen av SS-20 under den kalde krigs epoke og mange andre kjente design fra MITT.

R-17 Elbrus
RT-21M
RT-21 Temp 2S
SS-25
RT-2UTTH Topol M
SS-29
RSM-56 Bulava


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Votkinsk-fabrikken på Nuclear Threat Initiative
Neocsikia

Neocsikia er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 8 millimeter), nokså brede, blanke, brunrøde smellere. Oversiden er kledt med nokså grove, oppstående hår. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne, hos noen arter er disse rundet utstående. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, ofte sagtakkede eller kamformede. Ofte er antennene lengre og mer forgrenede hos hannene enn hos hunnene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er mer eller mindre tilbaketrukket. Dekkvingene er litt rundede, vanligvis omtrent så brede som brystskjoldet, som oftest med tydelige lengdestriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Nepal).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 – slanke arter
Stammen Dimini Candéze, 1861 - noen ganger regnet som en egen underfamilie
Slekten Neocsikia Ôhira & Becker, 1972
Neocsikia krishna Suzuki, 1982
Neocsikia nepalensis Ôhira & Becker, 1972


== Eksterne lenker ==
(en) Neocsikia i Encyclopedia of Life 
(en) Neocsikia i Global Biodiversity Information Facility
Lynnyella

Lynnyella er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (10-14 millimeter), avlange, gulbrune til mørkbrune smellere med en mørkere lengdestripe. Antennene er sagtakkeede, pronotum er lengre enn bredt, sidene ofte litt innbuktede, bakhjørnene spisst skrått tilbaketrukne med en kjøl. Dekkvingene er avsmalnende bakover med kraftige punkstriper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Pomachiliini Candéze, 1859
Slekten Lynnyella Arias, 2001 Lynnyella concepcionensis Arias, 2001
Lynnyella diegoi Arias, 2001
Lynnyella gerhardtae Arias, 2001
Lynnyella juanjoseorum Arias, 2001
Lynnyella longaviensis Arias, 2001
Lynnyella suturalis (Candéze, 1865)
Lynnyella valenciai Arias, 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lynnyella i Global Biodiversity Information Facility