La Isla de las Calmas

«La Isla de las Calmas» opus 21 (norsk: «Stillhetens øy») er et ènsatsig orkesterverk av Fartein Valen og det åttende av i alt ni slike stykker han skrev. Verket ble komponert i 1934 og hentet sin inspirasjon fra Valens opphold på Mallorca vinteren 1932/33.


== Besetning ==

Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 1 valthorn og strykere.
En typisk framføring varer omtrent 6 minutter. Verket er tilegnet Ellen Sandvik og er utgitt av Harald Lyche & Co. Musikkforlag.


== Bakgrunn ==

«La Isla de las Calmas» er ifølge notemanuskriptene komponert i Valevåg mellom 25. juni og 25. august 1934. Valen oppholdt seg vinteren 1932/33 på Mallorca, et opphold som var både lykkelig og svært produktivt for ham. Orkesterverkene «Cantico di Ringraziamento», «Nenia», «An die Hoffnung» og store deler av «Epithalamion» ble skrevet på øyen. Dessuten ga oppholdet ham inspirasjonen til ytterligere to ènsatsige orkesterverk: «Kirkegården ved havet» og «La Isla de las Calmas».
Impulsene til «La Isla de las Calmas» fikk Valen da han sto på skipsdekket på vei hjem fra Mallorca om ettermiddagen den 24. mai 1933. Da skipet var kommet et godt stykke fra land ble en mengde hvite brevduer sluppet fri. Duene kretset først over skipet før de satte kursen inn mot katedralen i Palma. Synet av de hvite fuglene mot den blå himmelen, av Palma innhyllet i tåkedis og av det duvende havet skapte en eiendommelig stemning. Trolig ble Valen også minnet om Keats’ dikt «To hope» med strofen «Lyft din sylvveng yver panna mi».Selve tittelen på verket, La Isla de las Calmas (norsk: Stillhetens øy), lånte Valen fra en roman av maleren og forfatteren Santiago Rusiñol (1861–1931) fra 1922, som hentet sin handling fra Mallorca.
«La Isla de las Calmas» ble urfremført den 6. mars 1949 av Filharmonisk Selskaps Orkester ledet av Odd Grüner-Hegge. Konserten besto av et helnorsk program. I tillegg til «La Isla de la Calmas» ble Harald Heides Symphonie romantique og Eyvind Alnæs’ Klaverkonsert i D-dur framført.


== Se også ==
Valens øvrige énsatsige orkesterstykker:

«Pastorale» op. 11
«Sonetto di Michelangelo» op. 17, nr. 1
«Cantico di Ringraziamento» op. 17. nr. 2
«Nenia» op. 18 nr. 1
«An die Hoffnung» op. 18 nr. 2
«Epithalamion» op. 19
«Kirkegården ved havet» op. 20
«Ode til ensomheten» op. 35


== Innspillinger ==
Filharmonisk Selskaps Orkester / Øivin Fjeldstad (dirigent) (innspilt 1945)

Musica KN 7100 (white) (1 78-plate, 1945)
Mercury MG10149 (LP, 1954) (+ Valen opp. 17 nr. 1, 20 og verk av Harald Sæverud)
Norwegian Office of Cultural Relations 62613 - 63200 12 78-plater, 1950) (+ Musikk av Bræin, Sæverud, Svendsen, Grüner-Hegge og Eggen )Filharmonisk Selskaps Orkester / Miltiades Caridis (dirigent) (innspilt 6-9/1971)

Philips 6754 001 (2 LP, 1972) (+ Valen opp. 4, 8, 11, 17, 18, 20, 32, 35)
Simax Classics PSC 3115 (CD, 1992) (+ Valen opp. 4, 8, 11, 17, 18, 20, 32, 35)Stavanger Symfoniorkester / Christian Eggen (dirigent) (innspilt 5-6/2007)

BIS Records BIS-CD-1642 (CD, 2008) (+ Valen opp. 20, 35, 43, 44)


== Noter og referanser ==


== Litteratur ==
Gurvin, Olav (1962). Fartein Valen: En banebryter i nyere norsk musikk. Drammen: Harald Lyche & Co's Musikkforlag. 
Tjøme, Berit Kvinge (2012). Trekkfuglen: Komponisten Fartein Valen. Oslo: Novus Forlag. ISBN 978-82-7099-689-6. 


== Eksterne lenker ==
Om «La Isla de las Calmas» i Forskningsprosjektet Norsk musikkarv