jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ivar Kåge

Nils Ivar Kåge (født 21. februar 1882 i Stockholm i Sverige, død 2. april 1951 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller.Han var bror av kunstneren og formgiveren Wilhelm Kåge (1889-1960), som blant annet designet en rekke kjente gjenstander og dekorer for Gustavsbergs porslinsfabrik.


== Filmer (utvalg) ==
1913 – Livets konflikter
1936 – Kvartetten som sprängdes
1940 – Alle man på post
1940 – Ett brott
1942 – Det var jeg som skjøt (Fallet Ingegerd Bremssen)
1942 – Ungdom i drift (Ungdom i bojor)
1943 – Det brenner en ild (Det brinner en eld)
1944 – Excellensen
1946 – Kristin kommenderar
1948 – Janne Vängmans bravader
1948 – På dessa skuldror
1949 – Människors rike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Kåge på Internet Movie Database 
(sv) Ivar Kåge i Svensk Filmdatabas 
(da) Ivar Kåge på Filmdatabasen 
(en) Ivar Kåge hos The Movie Database
Eduardo Gabriel Aquino Cossa

Eduardo Gabriel «Pepê» Aquino Cossa (født 24. februar 1997) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben FC Porto.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eduardo Gabriel Aquino Cossa – Transfermarkt 
(en) Eduardo Gabriel Aquino Cossa – WorldFootball.net 
(en) Eduardo Gabriel Aquino Cossa – Soccerway 
(en) Eduardo Gabriel Aquino Cossa – PlaymakerStats.com
Marita Kramer

Sara Marita Kramer (født 25. oktober 2001 i Apeldoorn i Nederland) er en østerriksk skihopper. Hun tok to gull i Junior-VM på ski 2020 i Oberwiesenthal, da hun vant normalbakkerennet og var med på Østerrikes lag som vant lagkonkurransen.
Kramer ble verdensmester da hun var med på Østerrikes lag som vant lagkonkurransen i Ski-VM 2021 i Oberstdorf.


== Meritter ==


=== Verdenscupoversikt ===
To pallplasseringer, én seier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marita Kramer – FIS (kombinert) 
(en) Marita Kramer – FIS (skihopping) 
(pl) Marita Kramer – skijumping.pl
Anne Holtan

Anne Holtan (født 14. april 1896 i Nes i Sauherad, død 24. april 1975 i Gvarv) var en norsk forfatter, dramatiker og lærer.


== Familie ==
Anne Holtan var datter av gårdbruker Kristoffer Olsson Hesthag og Kari Auversdotter Åsen på nordre Hesthag i Sauherad. Hun forble ugift.


== Liv og virke ==
Anne Holtan tok i 1921 examen artium, språkhistorisk embedseksamen (cand.philol.) med hovedvekt på historie i 1926. Hennes hovedoppgave bar tittelen Striden med hanseatene i Bergen 1537-1588. Hun tok pedagogisk eksamen samme år.
Holtan var i 1921-1922 lærer ved folkeskolen i Nes i Sauherad, i 1927-1928 lærer ved middelskolen på Gvarv og i 1928-1929 middelskolelærer i Bø i Telemark. I 1929-1932 var hun vikar ved Arendal høyere skole, og etter tre år med studiearbeid var hun i perioden 1933-1934 årsvikar i en adjunktpost ved Porsgrunn kommunale høyere allmennskole. Hun foretok to studie- og journalistreiser i Europa.
Hennes forfatterskap falt for det meste sammen i tid med henner vikargjerning i Arendal. Hennes to første utgivelser var de historiske dramaene Knut Alvsson – skuespill i fem akter (1928) og Attalos og Kassandra – skodespel i tri akter (1929), der det sistnevnte var forfattet på nynorsk. i 1931 kom hennes bok Kampen om Balkan, som tar for seg krigshistorien på Balkan.


== Bibliografi ==
1928: Knut Alvsson – skuespill i fem akter, Skien
1929: Attalos og Kassandra – skodespel i tri akter, Skien
1930: Eventyr for barn, Skien
1931: Kampen om Balkan, Skien


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 106. ISBN 8257900109. 
Studentene fra 1921. Bergen: Bokkomiteen for studentene 1921. 1949. s. 1952. 
Norges filologer og realister. Dreyer. 1933. s. 227.
Sofia Osmani

Sofia Osmani (født 20. mars 1979 i Virum) er en dansk lokalpolitiker for Det Konservative Folkeparti. Hun har vært borgermester i Lyngby-Taarbæk kommune siden 2014.Osmani er cand.scient.pol. fra Københavns Universitet. Hun ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sofia Osmani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dyrtid

Dyrtid er en økonomisk situasjon der etterspørselen etter viktige varer er større enn tilgangen, slik at prisene stiger uvanlig mye.I Norge er begrepet i særlig grad brukt om situasjonen under og like etter første verdenskrig. I tida fra 1914 til 1920 blei levekostnaden for en vanlig familie mer enn tredobla. «Kamp mot dyrtida» var da en sentral parole for arbeiderbevegelsen. Blant annet var det 6. juni 1917 40 000 i demonstrasjonstog mot dyrtid i hovedstaden. Nasjonalt deltok opp imot 300 000 i streiker på initiativ fra Landsorganisasjonen. Regjeringa bevilga 84 millioner kroner i direkte dyrtidshjelp, og på flere arbeidsplasser fikk arbeiderne gjennomslag for krav om dyrtidstillegg.I desember 1918 møttes Stortinget til en ekstraordinær sesjon (overordentlig storting) blant annet for å drøfte dyrtidsspørsmål og vedta dyrtidstillegg til offentlig ansatte.I seinere tider er begrepet inflasjon mer brukt, mens dyrtidsbegrepet tidvis brukes agitatorisk. Blant annet blei det rundt 1970 knytta til kampen mot norsk medlemskap i EEC (det seinere EU), da en av motstandsorganisasjonene tok navnet Arbeiderkomiteen mot EEC og dyrtid.
I 2022 ble ordet dyrtid tatt i bruk igjen da det ble en unormalt kraftig prisstigning, særlig på strøm, drivstoff og mat. En rapport fra Forbruksforskningsinstituttet SIFO i august 2022 viser at matvareprisene i Norge steg med 10,4 prosent fra juli 2021 til juli 2022. Statsminister Jonas Gahr Støre uttalte i Stortinget 25. oktober 2022: «Det er energikrise. Det er dyrtid. Det rammer de mest sårbare, i Europa, og samtidig – sårbare mennesker i land som nå opplever sult og livstruende mangler.»


== Se også ==
Dyrtidsaksjonen 1917
Norge under første verdenskrig


== Referanser ==
Samferdselministeriet (Russland)

Samferdselsministeriet i Russland (russisk: Министерство транспорта Российской Федерации) er den russiske departementet som er ansvarlig for å utvikle offentlig politikk og lovgivning om kommersiell luftfart, sjøtransport, innenlandske vannveistransport, jernbane, veitransport, urbane metro systemer, og kommersielle transportkjøretøy. Departementet er også ansvarlig for kartlegging og overvåking med hensyn til å navngi geografiske områder. Samferdselsministeriet har hovedkontor i Moskva.
Samferdselsministeriet  ble opprettet i 1809 som jernbaneministeriet  i det russiske Imperiet. Etter revolusjonen ble folkets Kommissariat for Jernbaner av SOVJET og deretter (etter 1946) - Departementet for Jernbaner. Senere utvidet ministeriet  sin myndighet og ble Departementet for Transport innen Sovjetunionen. Etter sammenbruddet av Sovjetunionen ble ministeriet re-etablert som Departementet for Transport av den russiske Sovjetiske Sosialistiske Føderale Republikk (dette er etterfølgeren staten til Sovjetunionen). Når denne staten ble omdøpt til den russiske Føderasjonen den 25. desember 1991, ble navnet igjen endret til Departementet for Transport av den russiske Føderasjonen [Samferdselsministeriet ].
For en kort periode - fra 9. mars 2004 til mai 20 2004 - ble Samferdselsministeriet  kombinert med Sambands- og informasjonsdepartementet.


== Underliggende etater ==
Føderale tjeneste for Transporttilsyn ("Rostransnadzor"; Федеральная служба по надзору в сфере транспорта, Ространснадзор). Dannet i 2004.
Føderalt Lufttransportransporttilsyn (FATA) ("Rosaviatsia"; Федеральное агентство воздушного транспорта, Росавиация).
Føderalt motorveitilsyn ("Rosavtodor"; Федеральное дорожное агентство, Росавтодор)
Føderalt jernbanetilsyn ("Roszheldor"; Федеральное агентство железнодорожного транспорта), dannet i 2004 på basis av det tidligere Jernbanedepartementet som ble oppløst.
Føderalt tilsyn for maritim transport og elvetransport i Russland ("Rosmorrechflot"; Федеральное агентство морского и речного транспорта, Росморречфлот).


== Se også ==
Transport i Russland
Skinnegående transport i Russland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samferdselsdepartementet offisielle hjemmeside (in Russian)
Juridiske handlinger i den russiske Departementet for Transport (in Russian)
Brahminisme

Brahminisme er det ritualistiske system som blir ledet av braminer(prester) i det hinduistiske samfunn. 600år f.Kr ble et annet ritualistisk system utviklet i India og i områdene rundt. Buddhismen tok overhånd. Brahminisme var ledende i det indiske samfunnet i lang tid. De praktiserte et strengt kastesystem. Det var forbudt for andre kaster å ta imot mat eller ressurser fra en underkaste.


== Referanser ==
Diaconia

Diaconia, klassisk gresk διακονία, «tjeneste», var i det tidligkristne Roma en særskilt institusjon som sørget for de fattige. Denne veldedighetsinnretning var knyttet til spesielle kirkebygninger. Systemet ble videreført inn i middelalderen.
Disse kirkene hadde hver sine distrikter, og slik at de hadde passende områder som tilsammen dekket alle de syn historiske kirkelige regiones i Roma.
Denne kirkelige inndeling fulgte den romerske byforvaltnings administrative sektorering. Diakoniens oppgave for fattigomsorgen. Det ble hvert sted etablert en bygning, en  (diaconia) – normalt tett ved en kirke –, som tok seg av de fattige. Forstanderen for en slik diakoni fikk betegnelsen diakon. Med tidens løp ble de spesifisert som diaconi ecclesiae Romanae. Og de ble også med tiden kalt diaconi cardinales (kardinaldiakoner). Dette er da forhistorien til den klasse av kardinaler som kalles kardinaldiakoner.
Et lignende system hadde man tidlig i Napoli.
Geografisk og i en begrenset forstand funksjonelt bygget dysyemet på det eldre romerske system for korndistribusjon; de stedene som ble benyttet var gjerne på samme stedet som kornforsyningens stationes annonae.


== Liste over de opprinnelige diakoniene ==


== Litteratur ==
Pilgrimage to Rome in the Middle Ages: continuity and change (engelsk). Woodbridge: Boydell & Brewer. 2000. s. 123–125. ISBN 0-85115-771-8. 
Studies in Early Roman Liturgy (engelsk). Eugene, Oregon: Wipf & Stock. 2011. s. 13–16. ISBN 978-1-61097-004-4. 
I Santi delle Chiese medievali di Roma (IV–XIV secolo) (italiensk). Roma. 2013. ISBN 978-1-291-37077-5. 
Rom: en vandring genom seklerna. [1], Antiken och den tidiga medeltiden. Stockholm: Geber. 1949. s. 253.
Ministeriet for utvikling av russiske Fjerne Østen og Arktis

Departementet for Utviklingen av det russiske fjerne Østen og Arktis (I russisk: Министерство Российской Федерации по развитию Дальнего Востока и Арктики)  ble etablert under Dmitry Medvedevs regjering, som ble etablert i 21. mai 2012.Departementet er ansvarlig for den økonomiske og sosiale utviklingen i det russiske fjerne Østen og russisk Arktis.


== Statsråder ==
Viktor Ishayev (21. mai  2012 til 31. august 2013)
Alexander Galushka (31. august 2013 - 7. mai 2018)
Alexander Kozlov (18. mai 2018 -)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://tipings.com/no/pages/73246
Amanitaceae

Amanitaceae er en familie av hattsopper i skivesoppordenen. Familien består hovedsakelig av den tallrike slekten fluesopper (Amanita), en slekt med over 700 forskjellige arter.


== Slekter ==
Ifølge Catalogue of Life omfatter Amanitaceae åtte slekter. Norske navn i listen er oppgitt ifølge Artsdatabanken.

Amanita, fluesopper
Amarrendia
Aspidella
Catatrama
Limacella, sneglehatter
Limacellopsis
Saproamanita
Zhuliangomyces


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amanitaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Amanitaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Amanitaceae hos Artsdatabanken 
(sv) Amanitaceae hos Dyntaxa 
(en) Amanitaceae hos Index Fungorum 
(en) Amanitaceae hos ITIS 
(en) Amanitaceae hos MycoBank 
(en) Amanitaceae hos NCBI 
(en) Kategori:Amanitaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amanitaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Maxx Parys

Maxx Parys (født 27. januar 2002) er en alpinist fra USA, som representerer Gould Academy.


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Parys deltok i sitt første FIS-renn i august 2018, i La Parva i Chile, der han kom på 18.-plass i slalåm. Han deltok i det argentinske mesterskapet i alpint i august 2018, og kjørte der inn til 30.-plass i slalåm. Den 12. januar 2019 fikk han sin første pallplass i et FIS-renn, med andreplass i slalåm i Stratton Mountain i USA. Under USA-mesterskapet i alpint for junior 2019 kom han på 36.-plass i slalåm.


=== Sesongen 2019/20 ===
Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 46.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte han seg opp til 29.-plass i kombinasjonen. I storslalåm og i slalåm kjørte han ut.I Nor-Am Cup i alpint 2019/20 kom han på 122.-plass med 8 poeng, som han fikk da han kom på 17.-plass i parallellslalåm i National Winter Activity Center i februar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maxx Parys – Olympedia 
(en) Maxx Parys – FIS (alpint) 
(en) Maxx Parys – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 10. januar 2020 hos Wayback Machine.
Sverre Kvammen

Sverre Martin Kvammen (født 6. januar 1908, død 4. april 1982) var en fotballspiller i Viking. Han var broren til Arthur og Reidar. Kvammen spilte 260 kamper i perioden 1925 – 1940, både som målvokter og senterløper (midtspiss). Men det var som målvokter han ble bemerket. Hans solide spill ble også belønnet med én A-landskamp, mot Sveits i Zürich, som endte med tap 0-2 i 1935.


== Kilder ==
Stavanger Aftenblad: Minneord 5. april 1982
Magnus Breili: Fotballboken, 1967
viking-fk.no Sverre Kvammen


== Eksterne lenker ==
(en) Sverre Kvammen – Olympedia 
(en) Sverre Kvammen – WorldFootball.net 
(en) Sverre Kvammen – EU-Football.info 
(no) Sverre Kvammen – Norges Fotballforbund
Gustaf Edgren

Erik Gustaf Edgren (født 1. april 1895 i Östra Fågelvik, Värmland i Sverige, død 10. juni 1954 i Bromma i Sverige) var en svensk filmregissør og manusforfatter.


== Filmer (utvalg) ==
1927 – Spökbaronen
1929 – Konstgjorda Svensson
1931 – Trøtte Teodor (Trötte Teodor)
1931 – Röda dagen
1931 – Skepp ohoj!
1932 – Värmlänningarna
1934 – Simon i Backabo
1934 – Karl Fredrik regerar
1935 – Valborgsmässoafton
1943 – Katrina
1946 – Driver dugg, faller regn (Driver dagg faller regn)
1946 – Kristin kommenderar
1947 – Tösen från Stormyrtorpet
1948 – Flåtens kavalerer (Flottans kavaljerer)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustaf Edgren på Internet Movie Database 
(sv) Gustaf Edgren i Svensk Filmdatabas 
(da) Gustaf Edgren på Filmdatabasen 
(en) Gustaf Edgren på AllMovie 
(en) Gustaf Edgren hos The Movie Database
Paul Seelig

Paul Seelig (født 5. oktober 1900 i København i Danmark, død 5. august 1931 i Cannes i Frankrike) var en svensk skuespiller.


== Filmer (utvalg) ==
1913 – En pojke i livets strid
1921 – En vildfågel
1922 – Vem dömer
1923 – Johan Ulfstjerna
1924 – Folket i Simlångsdalen
1925 – Karl XII
1926 – Min fru har en fästman
1926 – Sven Klingas levnadsöde
1927 – Arnljot
1931 – Trådlöst och kärleksfullt
1931 – Generalen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Seelig på Internet Movie Database 
(sv) Paul Seelig i Svensk Filmdatabas
Frode Stenseng

Frode Stenseng (født 1975 i Tromsø) er en norsk professor i pedagogisk psykologi, professor i spesialpedagogikk, og professor i psykologi. Han er ansatt ved NTNU, Dronning Maud Minnes høyskole (DMMH), og Bjørknes Høyskole. Han er oppvokst i Kjøpsvik i Tysfjord kommune (nå Narvik kommune). Han fullførte sin doktorgrad i psykologi ved Universitetet i Oslo i 2009, og var etter det ansatt som prosjektleder ved Folkehelseinstituttet (FHI), før han ble ansatt ved NTNU Samfunnsforskning og RKBU Midt ved NTNU i 2011.Han har deltatt i redaksjonene til studentavisa Under Dusken og tidsskriftet Psykologisk Tidsskrift - NTNU i Trondheim. 
Han var medlem i rockebandet Pistolero (2000-2006), og er nåværende medlem i Tydal Royal. 


== Bibliografi (utvalg) ==
Stenseng, F. (2008). The two faces of leisure activity engagement: Harmonious and obsessive passion in relation to intrapersonal conflict and life domain outcomes. Leisure Sciences, 30(5), 465-481.
Stenseng, F., Rise, J., & Kraft, P. (2011). The dark side of leisure: Obsessive passion and its covariates and outcomes. Leisure Studies, 30(1), 49-62.
Stenseng, F., Belsky, J., Skalicka, V., & Wichstrøm, L. (2015). Social exclusion predicts impaired self‐regulation: A 2‐year longitudinal panel study including the transition from preschool to school. Journal of Personality, 83(2), 212-220.


== Referanser ==
Tangutisk

Tangutisk (tangutisk: 𗼇𗟲; tradisjonell kinesisk: 西夏语, pinyin: Xī Xià Yǔ, ordrett «det vestlige Xiaspråket») er et gammelt nordøstlig Tibeto-burmansk språk som en gang ble snakket i Xixia-riket, eller det tangutiske imperium. Det blir klassifisert som et qiangisk språk, som omfatter nordlige og sørlige qiangiske språk og the Rgyalrongspråk.


== Referanser ==
Mangarano

Mangarano er en by og kommune på Madagaskar. Det tilhører distriktet Antsirabe II, som er en del av Vakinankaratra-regionen. Mangarano ligger om lag 23 km fra Antsirabe, om lag 1650 moh. 


== Demografi ==
Ved kommunetellingen i 2001 ble det anslått at kommunen hadde om lag 8000 innbyggere. Av dem er 95 % av befolkningen i kommunen er bønder, mens de resterende 5 % lever av å oppdra husdyr. De viktigste avlingene er ris, poteter og mais.


== Skolevesen ==
I Mangarano finnes det en grunnskole og en videregående skole. 


== Sykehus for spedalske ==
Helt fra 1918 har det vært et spedalskesykehus i Mangarano.
I utgangspunktet startet arbeidet blant spedalske i Antsirabe ved at misjonæren Thorkild Rosaas bygget spedalskehjemmet Ambohipiantrana der i 1887. Men det lå for nær byen, så staten forlangte at det skulle flyttes, og i 1918 kunne Johannes Einrem innvie det nye sykehuset han hadde bygd på Mangarano. På det meste var det over 900 pasienter der, i 1963 var det 163 syke. I tilknytning til dette var det også barnehjem for friske barn av spedalske foreldre. Driften ble finansiert dels av staten, dels av Det Norske Misjonsselskap. Arbeidet på institusjonen ble ledet av norske diakonisser, deriblant Marie Føreid og Milly Kopperud. I mange år hadde «Presten med de røde annonsene», Olav Kristian Strømme, annonser i norske aviser for å samle inn penger til søster Millys arbeid på Mangarano spedalskesykehus.


== Kilder ==
Artikkel om Mangarano i Norsk Misjonsleksikon 1, spalte 110, 111, 112 og 113
Sant’Eustachio (Roma)

Sant'Eustachio, offisielt Sant'Eustachio in Campo Marzio, er en kirke og basilica minor i Roma, dedisert til den hellige Eustachius. Kirken ligger ved Piazza di Sant'Eustachio i rione Sant'Eustachio og tilhører sognet Sant'Agostino in Campo Marzio.


== Historie ==
Kirken nevnes første gang i et dokument fra pave Gregor IIs pontifikat (715–731) og opprinnelig som Sant'Eustachio in Platana; tilnavnet «platana» går etter tradisjonen på en platan som vokste i hagen til den hellige Eustachius bosted, der senere kirken ble bygd. Kirken ble ombygd under pave Celestin III omkring år 1195 og helt omstrukturert av Cesare Corvara og Giovanni Battista Contini mellom 1650 og 1706 samt av Antonio Canevari, Nicola Salvi og Giovanni Domenico Navone fra 1724 til 1728.
Kirkens campanile stammer fra sent 1100-tall. Høyalteret er et verk av Nicola Salvi med en baldakin av Ferdinando Fuga. Det andre sidekapellet på venstre hånd ble tegnet av Alessandro Speroni og er innviet til erkeengelen Mikael.


== Titteldiakoni ==
Sant'Eustachio ble stiftet som titteldiakoni av pave Gregor I omkring år 600.
Kardinaldiakoner på 1900- og 2000-talletLuigi Trombetta (1899–1900)
Vakant (1900–1914)
Michele Lega (1914–1924); titulus pro illa vice (1924–1926)
Carlo Perosi (1926–1930)
Vakant (1930–1946)
Giuseppe Bruno (1946–1954)
Vakant (1954–1958)
Fernando Cento, titulus pro illa vice (1959–1965)
Francis John Brennan (1967–1968)
Giacomo Violardo (1969–1978)
Vakant (1978–1991)
Guido Del Mestri (1991–1993)
Vakant (1993–2001)
Sergio Sebastiani (2001–2011); titulus pro hac vice (2011–)


== Bilder ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX (italiensk). Roma: Tipografia Vaticana. 1891. 
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. ISBN 88-365-2541-5. 
Borghese, Daria: Sant'Eustachio, Ottobre/Novembre 1996, Roma Sacra: guida alle chiese della città eterna, Roma, Cosmofilm, 8, s 19–23  ISSN 1126-6546
Le chiese di Roma nel medio evo (italiensk). Firenze: Leo S. Olschki. 1927. 
Roma: chiese, conventi, chiostri: progetto per un inventario 313—1925 (italiensk). Roma: Edilstampa. 1993. 
Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. s. 121. ISBN 88-8289-419-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sant'Eustachio (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helseministeriet (Russland)

Helseministeriet i den russiske Føderasjonen (russisk: Министерство здравоохранения Российской Федерацииi - forkortet russisk: Минздрав России) er et regjeringsministerium i Russland, som har hovedkontor i Moskva. Det er etterfølgeren til det tidligere Sosial- og helseutviklingsministerium, som ble delt i to i 2012 under regjeringen Dmitry Medvedev. D ble den sosiale sikkerhetsavdeling henvist til det nyopprettede Arbeids-og sosialdepartementet.


== Oppgaver ==
utvikling og implementering av statlig politikk i helsevesenet;
utvikling og implementering av federal helse-programmer, inkludert tiltak pådiabetes, tuberkulose, helsefremmende tiltak, helseopplysning, forebygging etc.;

å utvikle utkast til lover og presentere det til Statsdumaen;
styring av føderal medisinsk utstyr;
medisinsk utdanning og arbeidskraft utvikling;
epidemiologiske og helse, miljø overvåke og helse-statistikk;
kontroll av smittsomme sykdommer;
utvikling av helse-forskrifter;
utvikling av føderale normer og anbefalinger for kvalitetssikring;
utvikling og implementering av federal helse-programmer
kontroll og lisensiering av narkotika.


== Ministre ==
Veronika Skvortsova (21. mai 2012 — 21. januar 2020)
Mikhail Murashko (21. januar 2020 — nå


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Ministry of Health (Russia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Utenriksministeriet (Russland)

Utenriksministeriet i Den russiske føderasjonen (MFA Russland; russisk: Министерство иностранных дел Российской Федерации, МИД РФ) er den sentrale regjeringens institusjon tillagt ledende utenrikspolitiske og utenlandske forbindelser fra Russland. Det er en videreføring av Utenriksministeriet av den russiske Sovjetiske Sosialistiske Føderale Republikk. Sergei Lavrov er den nåværende utenriksminister.


== Noen utenriksministre ==


== Utenlandske skoler ==
Departementet opererer et nettverk av utenlandske skoler for barn av russiske diplomater.


== Se også ==

Utenriksforbindelser i Russland
SVR
Russlands UtenrikstjenesterI forbindelse med UD-bygningen i Moskva som huser departementets viktigste kontorer:

Russlands Exhibition Centre
Hotell Leningradskaya
Departementet for Tungindustri i Russland
Det Statlige Universitetet I Moskva


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ministry of Foreign Affairs av den russiske Føderasjonen (in English)
Ministry of Foreign Affairs av den russiske Føderasjonen (in Russian)
Wissam Ben Yedder

Wissam Ben Yedder (født 12. august 1990) er en fransk fotballspiller som spiller for AS Monaco FC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Frankrikes EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wissam Ben Yedder – FIFA 
(en) Wissam Ben Yedder – UEFA 
(fr) Wissam Ben Yedder – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Wissam Ben Yedder – LÉquipe 
(en) Wissam Ben Yedder – Transfermarkt 
(en) Wissam Ben Yedder – national-football-teams.com 
(en) Wissam Ben Yedder – WorldFootball.net 
(en) Wissam Ben Yedder – Soccerbase.com 
(en) Wissam Ben Yedder – FootballDatabase.eu 
(en) Wissam Ben Yedder – Soccerway