jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
International Association of Independent Tanker Owners

International Association of Independent Tanker Owners (INTERTANKO, Intertanko) er en internasjonal sammenslutning av tankskipeiere.
Intertanko har sine røtter i forgjengerorganisasjonen International Tanker Owners' Association som eksisterte fra 1934 til 1967 og var basert i London.
International Association of Independent Tanker Owners ble grunnlagt 21. oktober 1970 i Oslo. Medlemmene er eiere og operatører av olje- og kjemikalietankere som er uavhengige av oljeselskaper og ikke kontrollerte av noen stat. De engasjerer seg i transportsikkerhet og er et forum for marin policyutvikling.De favner den klart største andelen av verdens samlede tankskipsflåte. I januar 2013 hadde den 219 fulle medlemmer med 3259 tankskip med total lastekapasitet på 284 millioner tonn. Utover dette har Intertanko 320 ekstraordinære medlemmer fra skipsfartsnæringen (som for eksempel klassifiseringsselskaper).Witherby Seamanship er offisiell distributør av  INTERTANKOs publikasjoner. INTERTANKOs sentralkontorer er i Oslo og i London.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intertanko (engelsk)
Kapellkrans

Kapellkrans er en rekke mindre utbygg i form av kapeller eller absidioler som er plassert i en halvsirkel rundt en koromgang. Kapellkranser forekommer først og fremst i gotikkens arkitektur.
Bruken av kapellkranser oppstod i kirkene som lå langs pilegrimsveiene fra Frankrike over Pyreneene til Santiago de Compostela, særskilt klosterkirkene i Cluny og i særdeleshet Cluny-klosteretPyreneeneden tredje, som imidlertid ble ødelagt i 1810. I disse kapellkransene kunne pilegrimer ære forskjellige helgener i forskjellige absider. Selv om de fremst kom til av funksjonelle grunner, som å kunne muliggjøre presters samtidige messefeiringer ved hvert sitt alter, tilbød de også romslige aspekter som i stor grad stimulerte arkitektene, og som blant annet kunne leke med skallforskytninger og lysspillet i de forskjellige krøkte formene.Koromgangen med kapellkrans ble typisk for ibero-burgundisk arkitektur og er ett av de mer betydelige bidrag fra denne tiden. Systemet forekommer heller sparsomt i Italia og Tyskland, men tok seg fra Sør-Frankrike til Normandie og videre til England. Det var særskilt i Cluny denne arkitekturen kulminerte og i klosterkirken framtrer systemet i kanskje sin mektigste form.Noen av de mest betydelige kirkebygningene er klosterkirken i Paray-le-Monial og pilegrimskirkene Sainte-Madeleine i Vézelay og Saint-Lazare i Autun. En annen betydelig romansk kirkebygning er Saint-Sernin i Toulouse. Kölnerdomen er et eksempel på der en kapellkrans helt omgir koret.


== Litteratur ==
Donat F. Grueninger: „Deambulatorium Angelorum“ oder irdischer Machtanspruch? Der Chorumgang mit Kapellenkranz – von der Entstehung, Diffusion und Bedeutung einer architektonischen Form. Reichert, Wiesbaden 2004, ISBN 3-89500-377-8. (Online-Rezension)
Moore, Gothic architecture (London 1890)
Bloxam, Principles of Gothic Ecclesiastical Architecture (11th ed., London. 1882)
Bond, Gothic Architecture in England, (London, 1906).
Sven Melander

Sven Alarik Melander (født 30. oktober 1947, død 31. mars 2022) var en svensk skuespiller, programleder, komiker og journalist.
Melander medvirket (sammen med Jon Skolmen) i filmen Selskapsreisen fra 1980, hvor han hadde en birolle som karakteren Bertil «Berra» Olsson. Han medvirket også i den svenske programserien Nöjesmassakern, som gikk på SVT fra 1986 til 1989. Også der samarbeidet han med Jon Skolmen.
Sven Melander var ansatt i Sveriges Television.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Sven Melander – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sven Melander på Internet Movie Database 
(no) Sven Melander hos Filmfront 
(sv) Sven Melander i Svensk Filmdatabas 
(en) Sven Melander hos Rotten Tomatoes 
(en) Sven Melander hos The Movie Database
Cruiserederi

Cruiserederi er et selskap som eier og opererer cruiseskip og markedsfører cruise på hav eller elver til offentligheten. Cruiserederiene er forskjellig fra passasjerrederiene som primært er opptatt av transport av sine passasjerer. Cruiserederier har en dobbel karakter: de er delvis i transportvirksomheten, og er delvis i fritidsunderholdningsbransjen; en dualitet som går med i skipene selv, som begge har et mannskap ledet av skipets fører, og et gjestfrihetspersonell ledet av tilsvarende hotell operatører.
Blant cruiserederiene er noen direkte etterkommere av de tradisjonelle passasjerrederiene som blant annet opererte havgående transatlantiske passasjerskip, såkalte atlanterhavsskip, mens andre ble grunnlagt fra 1960-tallet spesielt for cruising. Virksomheten har vært ekstremt flyktig; skipene er massive investeringer med svært høye driftskostnader, og en liten nedgang i booking kan enkelt sette et selskap ut av virksomhet. Cruiserederiene selger ofte, renoverer eller bare omdøper skipene sine bare for å holde tritt med reisetrender.


== Liste over de største cruiserederiene ==
Følgende er en liste over 47 av de største cruiserederiene per 2018 i henhold til Cruise Market Watch.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cruiserederier | Cruisespesialisten (no)
Cruise Lines - Reviews and Ratings of Cruise Lines | Cruise Critic Arkivert 24. april 2019 hos Wayback Machine.  (en)
Cruise Lines | CLIA Arkivert 11. april 2020 hos Wayback Machine. (en)
Báišjohka (Karasjok)

Báišjohka (nordsamisk) er ei elv i Karasjok kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Tana og er 26,4 kilometer lang. Elva har utspring som en bekk på sørhellingen av fjellet Stuorra Suoidnoaivi, rundt 18 kilometer nord-nordvest for Valjok. Den renner først mot sør, og renner sammen med bekker fra vest og sør. Etter myrområdet Njárbesleakšá snur elva mot øst. Den munner ut i Tana 12 kilometer nordøst for Valjok.


== Fiske ==
Baisjohka er ei lita, klar elv som er lakseførende over 20 kilometer. For tilreisende fiskere ble det først i 2014 mulig å kjøpe kort for denne sideelva.


== Referanser ==
Martin Søreide

Martin Søreide (født 9. oktober 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for den islandske klubben Haukar Hafnarfjörður.Han ble tatt opp i A-stallen deres på permanent basis, i forkant av 2019-sesongen. 20. november 2019 skrev han under en ny kontrakt ut 2022 sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Søreide – Transfermarkt 
(no) Martin Søreide – Norges Fotballforbund
The Heart of O’Yama

The Heart of O'Yama er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith. Filmen er basert på stykket La Tosca av Victorien Sardou.


== Handling ==
Den vakre frøken Chrysanthemum har ingenting hun skulle ha sagt når det kommer til valg av ektemann. Foreldrene hennes tar seg av dette på hennes vegne. Men hun insisterer likevel på å ta sitt eget valg. Grand Daimio har lenge vært forelsket i den vakre unge kvinnen, og presenterer seg for moren hennes for å be om hennes datters hånd i ekteskapet.
Men dette tilbudet blir foraktet av Chrysanthemum, fordi hun allerede elsker en annen mann - som er av lavere sosial klasse. Men Daimio legger ondskapsfulle planer for å bli kvitt denne konkurrenten om hennes hjerte.


== Medvirkende ==
Florence Lawrence som O'Yama
George Gebhardt som O'Yama's Lover
D. W. Griffith som Footman
George Nichols som Grand Daimio (ubekreftet)
Mack Sennett som Footman
Harry Solter som Spy


== Se også ==
D. W. Griffiths filmografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Heart of O'Yama på Internet Movie Database
Where the Breakers Roar

Where the Breakers Roar er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith. En kopi av filmen er lagret i filmarkivet i Library of Congress.


== Handling ==
Tom Hudson og Alice Fairchild er bekymringsløse og glade, når de går til en fest ved stranden. Tom og Alice er godt fornøyde med å sitte på sanden under en parasoll, og følge med på hva de andre holder på med. Dette fikk vennene deres til å friste dem litt, og griper Tom og bærer ham inn i bølgene - hvor de dukker ham under vannet. De lover å gi den samme behandlingen til Alice, så snart dem er ferdige med Tom. Hun løper imidlertid sin vei, og de tar opp jakten på henne.
Men i løpet av formiddagen overmanner en farlig galning, som ble transportert av voktere fra toget til en psykiatrisk institusjon i nærheten, vaktene sine. Han stikker snart av fra vokterne, og begynner å terrorisere nabolaget. Han kommer inn på stranden samtidig som Alice - lekent forfulgt av vennene hennes - hopper inn i en båt for å ro vekk fra land. Før hun er klar over det, blir Alice drevet til sjøs av denne mannen. I mellomtiden har vokterne som skulle frakte mannen kommet frem til stranden. De alarmerer resten av fest-deltakerne, ved å fortelle dem hvem denne mannen virkelig er. Tom tar deretter opp jakten på Alice, og den sprø mannen.


== Medvirkende ==
Arthur V. Johnson som Tom Hudson
Linda Arvidson som Alice Fairchild
Charles Inslee som The Villain
Edward Dillon som Policeman
George Gebhardt som At the Beach / Assaulted Man
Robert Harron som On Boardwalk
Guy Hedlund
Florence Lawrence som At the Beach
Marion Leonard
Mack Sennett som Policeman
Harry Solter som At the Beach


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Where the Breakers Roar på Internet Movie Database
A Smoked Husband

A Smoked Husband er en amerikansk stum kort filmkomedie fra 1908, regissert av D. W. Griffith.


== Handling ==
Benjamin Bibbs ønsker ikke å bruke alt for mye penger på sin kones ekstravaganse, eller kostbare livsstil. Men hushjelpen til familien står i hemmelig ledtog med en lyssky kjeltring, og paret har planlagt å rane fra Bibbs-ekteparet. Derfor har kjeltringen skrevet en beskjed til hushjelpen, og bedt henne om å signalisere til ham når kysten er klar. Men denne beskjeden faller i hendene på Bibbs. Men han tror at hans kone er utro, og at meldingen kommer fra hennes elsker.
Bibbs gjemmer seg derfor i peisen, i håp om å ta de to elskerne på fersk gjerning. Men han hadde ikke tatt med i betraktning at hushjelpen kommer til å tenne på i peisen, og at hun legger på mer ved der. Situasjonen blir dermed mye mer ubehagelig for ham, enn han hadde regnet med.


== Medvirkende ==
John R. Cumpson som Mr. Bibbs
Florence Lawrence som Mrs. Bibbs
Linda Arvidson som Maid
George Gebhardt som Man in Top Hat
Robert Harron som Messenger
Arthur V. Johnson som Policeman
George Nichols
Alfred Paget
Mack Sennett som Man in Top Hat
Harry Solter som Maid's Accomplice
Kate Toncray som Mother


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Smoked Husband på Internet Movie Database
The Stolen Jewels (1908)

The Stolen Jewels er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.


== Handling ==
Sherlock Holmes får i oppdrag å løse mysteriet rundt en kasse med juveler som har forsvunnet fra hjemmet til den velstående aksjemegleren Robert Jenkins. Mr. og Mrs. Jenkins gjør seg klare for en kveld ved operaen. Men som vanlig er Mrs. Jenkins veldig treig til å forberede seg, og blir nesten båret ut av huset av den mer og mer utålmodige Mr. Jenkins. Men når de endelig kommer tilbake fra operaen den kvelden, oppdager de at smykke-skrinet til Mrs. Jenkins står tomt.
Ingen andre var hjemme hos dem, bortsett fra babyen deres og hushjelpen - som begge er i seng. Det er ingen spor eller tegn til at innbruddstyver har kommet seg inn i huset. De kommer ingen vei, selv om en belønning på 10 000 dollar tilbys for pågripelsen av kjeltringene og at alle verdisakene kommer til rette igjen.


== Medvirkende ==
Harry Solter som Mr. Jenkins
Florence Lawrence som Mrs. Jenkins
Linda Arvidson som The Nurse
John R. Cumpson som Smithson / Man at Broker's
Gladys Egan som Child
George Gebhardt som The Detective / The Mover
D. W. Griffith som Crowd Member at Exchange
Charles Inslee som Man at Broker's


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Stolen Jewels på Internet Movie Database
The Devil (1908)

The Devil er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.
En kopi av filmen er lagert i filmarkivet i Library of Congress.


== Handling ==
Harold Thornton, en suksessfull artist, er så dypt forelsket i sin kone at tilsynelatende ingen kraft - naturlig eller overnaturlig - kunne avverge ham fra sine følelser.
Men han ansetter snart en veldig vakker ung kvinne som hans nye modell. Hun blir forelsket i ham med en undertrykt, håpløs lidenskap. Men Harolds kone tror snart at de har et forhold, og at ektemannen er utro mot henne.


== Medvirkende ==
Harry Solter som Harold Thornton
Claire McDowell som Mrs. Thornton
George Gebhardt som The Devil
D. W. Griffith
Arthur V. Johnson som The Wife's Companion
Florence Lawrence som en modell
Jeanie Macpherson
Mack Sennett som en kelner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Devil på Internet Movie Database
The Zulu’s Heart

The Zulu's Heart er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908 regissert av D. W. Griffith.


== Handling ==
Zulu-høvdingen for Amatabele-stammen har en eneste datter, som dør av feber i en alder av bare 4 år. Hisstorien begynner med at høvdingen må begrave henne.
Men rett etter at faren har lagt den lille i jorden, kan stammens krigsrop bli hørt lenger unna. Det er et opprør i gang, og høvdingen blir straks kalt til handling. Han bevæpner seg, og står snart i spissen for sin gjeng av villmenn.


== Medvirkende ==
Charles Inslee som The Zulu Chief
George Gebhardt som A Zulu Warrior
Harry Solter som A Boer
Florence Lawrence som The Boer's Wife
Gladys Egan som The Boer's Daughter
John R. Cumpson som A Zulu Warrior
Arthur V. Johnson som A Zulu Warrior
W. Chrystie Miller
Alfred Paget
Mack Sennett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Zulu's Heart på Internet Movie Database
Father Gets in the Game

Father Gets in the Game er en amerikansk stum kort filmkomedie fra 1908 regissert av D. W. Griffith. En kopi av filmen eksisterer.


== Medvirkende ==
Mack Sennett som Bill Wilkins
Harry Solter som Wilkins' Son
George Gebhardt som Professor Dyem / First Couple
Linda Arvidson
Charles Avery som The Butler
Charles Gorman
Charles Inslee som Clumsy Waiter (ubekreftet)
Florence Lawrence som First Couple
Marion Leonard
Jeanie Macpherson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Father Gets in the Game på Internet Movie Database 
Father Gets in the Game er tilgjengelig gratis på Internet Archive
Ávžejohka (Karasjok)

Ávžejohka (nordsamisk) er ei elv i Karasjok kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Báišjohka og er 10,8 kilometer lang. Elva har utspring i dalen mellom Geahčoaivi og Nihkkeloaivi, rundt 13 kilometer nordvest for Valjok, og elva heter her Nihkkeljohka. Den renner først mot sør, men snur mot øst ned til samløpet med Báišjohka.


== Referanser ==
Ávžejohka

Avžejohka kan vise til:

Ávžejohka (Alta) - se Trangdalselva
Ávžejohka (Karasjok) – ei elv i Karasjok kommune i Finnmark
Avžejohka (Kautokeino) – ei elv i Kautokeino kommune i Finnmark
6. serierunde i Eliteserien 2019

6. runde i Eliteserien i fotball for menn 2019 startet med Mjøndalen – Stabæk lørdag 4. mai 2019, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 5. mai mens runden ble avsluttet med Viking – Vålerenga mandag 6. mai


== Kampfakta ==
Lørdag 4. mai

Søndag 4. Mai

Mandag 5. Mai


== Referanser ==
KPV

KPV (Krupnokalibernyj Pulemjot Vladimirova, russisk skrift Крупнокалиберный пулемёт Владимирова КПВ) er et tungt maskingevær i kaliber 14,5 mm. Det ble utviklet i Sovjetunionen på begynnelsen av 1940-tallet og var standardbevæpning i Sovjetunionen frem til slutten av 1980-tallet. Våpenet er fremdeles vanlig i den russiske hæren.  
Under andre verdenskrig ble KPV brukt som luft- og panservern av det sovjetiske infanteriet. Senere er det brukt i flere varianter:

PKP: Maskingevær på lavett med hjul for infanteriet.
KPV: i luftvernrollen.
KPVT: Primært tårnskyts i ulike pansret kjøretøy som  BRDM-2 og BTR-serien unntatt BTR-90


== Kilder ==
Korskranke

Korskranke, latinsk cancelli, er et gitterverk eller annen avgrensning mellom kor og forsamlingsrom (for eksempel langhuset) i en kirke. De har vært vanlige i Norge, både i middelalderkirker og senere, og finnes fortsatt i mange nyere kirker. Korskranker i Sverige og Finland har ofte vært utstyrte med grinder og prydet av pyramider.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Ikonostas


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anna Nilsén: Kyrkorummets brännpunkt: gränsen mellan kor och långhus i den svenska landskyrkan: från romantik till nygotik, Stockholm 1991.
Friedrich von Lorentz: Chorschranken. In: Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte Band 3, 1953, Sp. 556–567 (Digitalisat).
Bal missilkompleks

BAL (GRAU-indeks 3K60, NATO-kallenavn SSC-6 «Sennight» er et russisk kystforsvars-missilkompleks mot sjømål i overflatestilling. Systemet bruker missilet Kh-35, og er særdeles godt egnet til å forsvare kystlinjen mot fremmede landgangsstyrker. Systemet finnes for eksempel nær norskegrensa som en del av kystforsvaret på Kolahalvøya. BAL-systemet ble tatt i bruk i Russland i 2008, men finnes også i en eksportversjon som blir kalt BAL-AE
Kystmissilsystemet bruker en lastebil av typen MZKT-7930 som avfyringsrampe, og et batteri har 4 slike med to missil hver. Dessuten har batteriet en mobil kommandoplass med kommando- og kontrollfunksjoner, 4 lastebiler med flere missil og en kran for omlasting.


== Taktiske og tekniske karakteristikker ==
Rekkevidde: 120 km med missilet Kh-35 og 260 km med missilet Kh-35U м


== Bilde fra utstilling i 2013 ==


== Referanser ==


== Kilder ==
http://military-informer.narod.ru/BPRK-Bal-e.html
Совместные стрельбы ракетных катеров Черноморского флота и БРК «Бал» på YouTube
Geir Eriksen

Geir Eriksen (født 1959) er en norsk manusforfatter og dramatiker. Eriksen ga i 1988 ut boken Fortellerteknikk og dramaturgi for film og fjernsyn. Han var hovedmanusforfatter bak suksessfilmen Hodet over vannet, utgitt i 1993.


== Utgivelser (nyvalg) ==
1978: Norge Rundt - kinematografi
1981: Den lange streiken - teknisk
1984: Etterbyrden - film og redigering
1984: Du har ikke en sjans - ta'n! - film
1991: U - regissør
1993: Hodet over vannet - manusforfatter
1993: U - Vår Vår - regissør
1996: Head Above Water - manusforfatter
1998: Hotel Cæsar - manusforfatter
1998: Familiesagaen De syv søstre - manusforfatter
2000: Sofies verden - diverse
2008: Kautokeino-opprøret - diverse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Eriksen på Internet Movie Database 
(en) Geir Eriksen hos The Movie Database
USP-1

USP-1  «Tulipan» har GRAU-indeksen 1P29, og er et optisk sikte for automatvåpen av typen kalasjnikov. Siktet øker effektiviteten i felt med 1,2 til 2 ganger i forhold til et mekanisk sikte, fordi tiden man bruker fra måloppdagelse til avfyring blir forkortet. Siktet passer til AKMN, AK-74, AK74N, AK-74M, AK-101, AK-102, AK-105), maskingevær og RPK-74 i tillegg til PKMN og Petsjeneg maskingevær. Siktet blir produsert i Novosibirsk av TsKB Totsjpribor.


== Kilder ==
Описание прицела УСП-1 на сайте gunsru.ru Arkivert 25. april 2019 hos Wayback Machine.
Описание прицела УСП-1 на сайте www.ak-info.ru
Описание оптического прицела УСП-1 на сайте russianguns.ru Arkivert 8. juli 2016 hos Wayback Machine.
Обзор и сравнительное описание прицела УСП-1 и его гражданских модификаций
Обзор коллиматорных прицелов военного назначения Arkivert 25. april 2019 hos Wayback Machine.
SSC-3 STYX

SSC-3 STYX (russisk «Рубеж», GRAU-indeks 4K51, NATO-kallenamn SSC-3 «Styx») er et mobilt kystforsvarmissilkompleks mot overflatefartøy som ble tatt i bruk i Sovjetunionen i 1978 og eksportert på 1980-tallet. Missilet som blir brukt er av typen P-15 TERMIT.


== Komplekset ==

En kystforsvarmissilbataljon som bruker SSC-3 STYX har 4 avfyringsramper som kalles 3S51, 4 transport-omladingskjøyretøy og en kystradar med lang rekkevidde.
Et tungt hjulkjøretøy med stor evne til å bevege seg utenfor vei av typen MAZ-7310 eller MAZ543 er valgt som rampe til avfyring av missilet og for transport og lasting av missil. Et stabskjøretøy for kommando og kontroll av missilsystemet og en lastebil som plattform for kystradaren av typen 3Ts51 Garpun hører også til i komplekset (bataljonen).
Radaren har en rekkevidde på 100 km. Missilene P-15M er gjemte i en konteiner av typen KT-161 og blir skutt ut av konteineren ved høyt gasstrykk før missilenes egen framdrift blir tent.


== Tekniske og taktiske karakteristikker ==

Rekkevidde for ødeleggelse er minst 8 km - og maksimum 80 km.
Bataljonen kan skyte i alle retninger fra stillingsområdet: 360°
Tidsforbruk før bataljonen er klar til strid: 5 minutt
Tall på avfyringsramper: 4
Avdelingsammunisjon: 16 missil (8 på avfyringsrampen og 8 på transport-omladingskjøyretøyet)
Type missil: P-15M:
Mål på missilet:Lengde: 6,565 м
Vingespenn: 2,5 м
Diameter: 0,78 мStartvekt: 2523 kg
Vekt på stridshoder: 513 kg eksplosiv eller 15 kilotonn med kjernefysisk ladning
Hastighet under flygning: 1100 км/t (0,9 Mach)
Flyvehøyde: 25/50/250 м
Styring: treghetsstyring med infrarød målsøker i terminalfasen


== Referanser ==


== Kilder ==
На тяжёлом колёсном шасси повышенной проходимости с формулой 8×8 МАЗ-543 размещались все основные элементы комплекса: кабина управления с РЛС 3Ц51 «Гарпун» (дальность обнаружения-до 100 км), газотурбинная установка электропитания и поворотная платформа с двумя контейнерами для ракет КТ-161. Основная часть электронных систем перекочевала в почти неизменном виде с ракетных катеров проекта 205У. В отличие от более ранних «Сопки» и «Редута», установка автономна и может независимо от машин дивизиона обнаруживать и обстреливать надводные цели.
В начале 80-х 3С51 в производстве заменила СПУ 3С51М, отличающаяся использованием усовершенствованного шасси МАЗ-543М.
Pierre de Montereau

Pierre de Montereau eller Pierre de Montreuil (født ca år 1200 kanskje i Montreuil, død 17. mars 1266 i Paris) var en fransk byggmester.
Pierre de Montereau er kjent som mesteren for ombyggingen av klosterkirken Saint-Denis, hvis langhus og tverrskip tilskrives Pierre, samt som byggeleder for Notre-Dame i Paris fra 1259. Også ved flere andre betydelige byggeprosjekter i og omkring Paris var Pierre de Montereau med.


== Litteratur ==
Ayers, Andrew (2004). The Architecture of Paris. Stuttgart; London: Edition Axel Menges. ISBN 9783930698967.
Carruthers, Mary Jean (2010). Rhetoric Beyond Words: Delight and Persuasion in the Arts of the Middle Ages. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 9780521515306.
Erlande-Brandenburg, Alain (1996). "Paris, V, 2 : Sainte-Chapelle" in Turner 1996, vol. 24, pp. 156–157.
Félibien, André; Félibien, Jean-François (1725). Entretiens sur les vies et sur les ouvrages des plus excellens peintres anciens et modernes : avec la vie des architectes, 6 volumes. A. Trevoux. Vols 1, 2, 3, 4, 5, and 6, from the Getty Research Institute at the Internet Archive.
Gimpel, Jean (1977). Medieval Machine: The Industrial Revolution of the Middle Ages. Middlesex, England: Penguin Books. ISBN 9780760735831.
Prache, Anne (1996). "Pierre de Montreuil" in Turner 1996, vol. 24, pp. 774–775.
Sturgis, Russell (1901). A Dictionary of Architecture and Building, 3 volumes. New York: Macmillan. Vols. 1 (1901), 2 (1901), and 3 (1905) at Google Books.
Turner, Jane, editor (1996). The Dictionary of Art, 34 volumes, reprinted with minor corrections in 1998. New York: Grove. ISBN 9781884446009.


== Kilder ==
Carlquist, Gunnar, red. (1937). Svensk uppslagsbok. Bd 18. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. s. 76-77.