jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skausvingen

Skausvingen (1-13, 2-4) er en vei på Helgelandsmoen på Røyse i Hole kommune. 
Skausvingen går nordøstover fra Skauveien, rett øst for Helgelandsmoen Næringspark. Den er kort, cirka 150 meter lang. Veien består av eneboliger og tomannsboliger, og ligger cirka 69 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skausvingen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Otto per mille

Otto per mille («Åtte per tusen») er en italiensk lov som innebærer at 8 ‰ av en skattebetalers årlige inntektsskatt settes av til en anerkjent organisert religion utpekt av skattebetaleren, eller alternativt til en statlig sosialhjelpsordning.Loven ble innført i 1985 og fornyet forholdet mellom den italienske staten og Den katolske kirke. Før 1985 betalte den italienske staten et lite månedlig stipend til alle katolske prester.


== Se også ==
Tiende


== Referanser ==
Sinns-strøm

Sinns-strøm (sanskrit: citta-santāna) er i buddhistisk filosofi navnet på det fra-øyeblikk-til-øyeblikk kontinuum (sanskrit: saṃtāna) av sanseinntrykk og mentale fenomener, som også beskrives som et kontinuum fra et liv til et annet.


== Referanser ==
Sthiramati

Sthiramati (sanskrit; tradisjonell kinesisk: 安慧, tibetansk: blo gros brtan pa) eller Sāramati var en indisk buddhistmunk som levde i det 6. århundre.  Han var primært bosatt i Valābhi (dagens Gujarat), selv om han sannsynligvis var en tid på Nālandā. Han var velkjent for sine tallrike og detaljerte kommentarer om yogācāra og abhidharma, arbeider av Vasubandhu og andre, så vel som for en kommentar til Kaśyāpa-parivarta.


== Referanser ==
Religionsåret 1804

Religionsåret 1804 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1804.


== Andre hendelser ==
7. mars – Thomas Charles er med å stifte British and Foreign Bible Society.
24. oktober – Hans Nielsen Hauge blir arrestert for tiende gang


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Alessandra Ferri

Alessandra Ferri (født 6. mai 1963 i Milano) er en italiensk balettdanserinne. Fra 1992 til 2005 var hun  primaballerina ved Teatro alla Scala di Milano.
Hennes reportoar omfatter såvel de store klassiske ballettroller som moderne stykker.


== Liv of virke ==
Hun lærte dans i barndommen ved Teatro alla Scala. I en alder av 15 år ble hun opptatt på Royal Ballets skole i London. I 1980 gvant hun en pris ved en dansekonkurranse i Lausanne og ble opptatt som medlem ved Royal Ballet London.
I 1985 vekslet hun etter invitasjon fra Mikhail Baryshnikov over til American Ballet Theatre og ble primaballerina der . I 1992 ble hun som den første italienske danserinne innbudt som première danseuse étoile til Parisoperaen, og samarbeidet der med Roland Petit.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandra Ferri på Internet Movie Database 
(da) Alessandra Ferri på Filmdatabasen 
(en) Alessandra Ferri hos The Movie Database 
(en) Biografi om Alessandra Ferri fra John F. Kennedy Center for the Performing Arts
Fish Out of Water

Fish Out of Water er solo-debutalbumet til den britiske bassisten, vokalisten og låtskriveren Chris Squire, utgitt i november 1975. 
Etter at Yes avsluttet Relayer-turneen i august 1975, ble bandmedlemmene enig om at de skulle spille inn hvert sitt soloalbum. Squire fikk med seg blant andre den tidligere trommeslageren i Yes, Bill Bruford, daværende Yes-keyboardist Patrick Moraz, King Crimsons saksofonist Mel Collins og fløytisten Jimmy Hastings. Squires tidligere kollega fra The Syn, Andrew Pryce Jackman, spilte keyboard på de låtene Moraz ikke spilte og sto for orkestreringen.
Squire benyttet to forskjellige studio, hans eget hjemmestudio New Piper og Morgan Studios i London.


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet, arrangert og produsert av Chris Squire.


=== Side 1 ===
«Hold Out Your Hand» – 4:13
«You by My Side» – 5:00
«Silently Falling» – 11:27


=== Side 2 ===
«Lucky Seven» – 6:54
«Safe (Canon Song)» – 14:56Bonusmateriale på Deluxe Box Set fra 2018

«Lucky Seven» (singelversjon) – 3:29
«Silently Falling» (singelversjon) – 2:59
«Run with the Fox» – 4:11
«Return of the Fox» – 4:02«Return of the Fox» er B-siden på Chris Squire & Alan Whites singel «Run with the Fox» fra 1981. Begge låtene er skrevet av Chris Squire, Alan White og den tidligere tekstforfatteren for King Crimson, Peter Sinfield.


== Personell ==
Chris Squire – vokalist, bass, 12-strengers gitar(spor 3 og 5)
Bill Bruford – trommer, perkusjon
Mel Collins – tenorsaksofon (spor 3), alt- og sopransaksofon (spor 4)
Jimmy Hastings – fløyte (spor2)
Patrick Moraz – synthesizer, orgel på spor 3
Barry Rose – pipeorgel (spor 1)
Andrew Pryce Jackman – akustisk gitar og elektrisk piano, orkestrering, dirigent
Julian Gaillard, John Wilbraham, Jim Buck og Adrian Bett – orkesteransvarlige
Nikki Squire – bakgrunnsvokalist (spor 1)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fish Out of Water på Discogs 
(en) Fish Out of Water på MusicBrainz
Religionsåret 1733

Religionsåret 1733 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1733.


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Luftsøyle

Luftsøyle er opprinnelig betegnelsen på luft som danner en søyle i et tyngdefelt. Ordet blir også brukt på luft i et rør eller rørsystem, f.eks. i et blåseinstrument, der luften kan settes i svingninger og frembringe lyd.
Sportsåret 1733

Sportsåret 1733 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1733.


== Hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Sportsåret 1667

Sportsåret 1667 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1667.


== Hendelser ==


== Fødsler ==


== Referanser ==
Juvelrovet

Juvelrovet, (originaltittel: Jewel Robbery) er et amerikansk krim-komedie fra 1932, regissert av William Dieterle med William Powell og Kay Francis i hovedrollene.


== Handlingsreferat ==
Baronesse Teri von Horhenfels (spilt av Kay Francis) forsøker å lindre kjedsomheten i ekteskapet med sin meget velstående, men kjedelige eldre ektemann (spilt av Henry Kolker) med kjærlighetsforhold til forskjellige ektemenn. En dag møter hun både ektemannen sin og en nåværende elsker, Paul (spilt av Hardie Albright) i en eksklusiv butikk, hvor baronen ønsker å kjøpe en ekstravagant 28 karat (5,6 gram) diamantring til henne. Men samtidig som ektemannen og butikk-eieren trekker seg litt tilbake for å diskutere prisen, dukker det opp en juvel-tyv (spilt av William Powell) og gjengen hans.
På sin side blir tyven umiddelbart betatt av hennes skjønnhet og frekke personlighet. Tyven låser ektemannen hennes og elskeren Paul inne i et hvelv. Han tvinger også butikk-eier Hollander (spilt av Lee Kohlmar) til å røyke en sigarett som også inneholder marihuana, som snart får ham til å glemme alle problemene sine. Teri overtaler imidlertid Powell om å la henne slippet fri, men ikke før han stjeler ringen hennes. Teri vender hjem, og blir misunnet over eventyret hennes av hennes like kjedelige venninne Marianne. Men de blir redde når de oppdager at en inntrenger har brutt seg inn og åpnet safen hennes. Imidlertid blir de forvirret når de oppdager at ingenting mangler, men den kostbare ringen hennes har plutselig blitt returnert.
Marianne reiser sin vei i all hast, engstelig for å bli viklet inn i en potensiell skandale. Tyven dukker opp igjen, og forklarer at det ikke fantes noe tryggere sted å gjemme de siste verdisakene han har stjålet, enn i hennes egen pengeskap. Teri forsøker å returnere ringen, for å beholde ringen ville reist ubehagelige spørsmål om hvordan hun egentlig fikk ringen tilbake etter å ha meldt den stjålet. Når tyven nekter å ta ringen tilbake. Etterforsker Fritz (spilt av Alan Mowbray) dukker opp kort tid senere, og setter begge to i varetekt. Men en rekke andre forviklinger finner sted, og ingenting er som det først kan se ut som.


== Rolleliste ==
William Powell - tyven
Kay Francis - Teri
Helen Vinson - Marianne
Hardie Albright - Paul
Alan Mowbray - Fritz
André Luguet - Andre
Henry Kolker - Franz
Spencer Charters - Lenz
Lee Kohlmar - Hollander
Clarence Wilson - politiprefekt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juvelrovet på Internet Movie Database 
(no) Juvelrovet hos Filmfront 
(sv) Juvelrovet i Svensk Filmdatabas 
(fr) Juvelrovet på Allociné 
(nl) Juvelrovet på MovieMeter 
(en) Juvelrovet på AllMovie 
(en) Juvelrovet på Turner Classic Movies 
(en) Juvelrovet på Rotten Tomatoes
Stillehavsnetter

Stillehavsnetter, (originaltittel: One Way Passage) er et amerikansk romantisk drama fra 1932 regissert av Tay Garnett med William Powell og Kay Francis i hovedrollene.


== Handling ==
Dan Hardesty er en dømt morder, som har stukket av for å unngå henging. I en bar i Hong Kong møter han Joan Ames, en dødssyk kvinne hvis venner ønsker henne god reise. Det blir kjærlighet ved første blikk mellom Dan og Joan. Politi-etterforsker Steve Burke fra San Francisco arresterer Dan når han forlater baren, og får i oppdrag å eskortere ham til San Francisco. Dan hopper i vannet, og drar Steve med seg. Han tar nøkkelen fra Steves lomme og frigjør seg selv. Ved en tilfeldighet er også to av Dans venner om bord, lommetyven Skippy og svindleren "Barrel House Betty" utkledd som "grevinne Barilhaus" og grevinnen distraherer Steve for å hjelpe Dan.
I mellomtiden blomstrer det romantikk mellom Steve og grevinnen. Når de nærmer seg slutten av reisen, frir han til henne. Han vil gi opp jobben i politiet, og heller bo på en kylling-ranch han eier. Grevinnen begynner å fortelle ham hennes sanne identitet, men tilståelsen hennes blir avbrutt når det kommer et telegram til Steve. Beskjeden kommer fra politi-sjefen hans, som ber ham finne den beryktede svindleren "Barrelhouse Betty" og arrestere henne også. Han sier ingenting, ettersom han fremdeles ønsker å gifte seg med henne. De kysser, og Steve kaster telegrammet over bord. De avtaler å møte hverandre igjen en måned senere, på nyttårsaften, på en bar i Agua Caliente, Mexico.


== Skuespillere ==
William Powell som Dan.
Kay Francis som Joan.
Aline MacMahon som Betty, aka "Barrel House" Betty.
Frank McHugh som Skippy
Warren Hymer som Steve.
Roscoe Karns som Cruise Skip-bartender.
Frederick Burton som en doktor.
Mike Donlin som en bartender i Hong Kong.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stillehavsnetter på Internet Movie Database 
(sv) Stillehavsnetter i Svensk Filmdatabas 
(fr) Stillehavsnetter på Allociné 
(nl) Stillehavsnetter på MovieMeter 
(en) Stillehavsnetter på AllMovie 
(en) Stillehavsnetter på Turner Classic Movies 
(en) Stillehavsnetter på Rotten Tomatoes
Religionsåret 1673

Religionsåret 1673 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1673.


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Referanser ==
Tranemosen naturreservat

Tranemosen naturreservat utgjøres av et myrområde med randsoner sørøst i Halden kommune. Området domineres av minerotrof flatmyr, med innslag av svakt hellende ombrotrof myr, stedvis også furumyrskog og enkelte myrpytter. Mot fastmarka i nord er det en tydelig laggsone med noe rikere vegetasjon.


== Referanser ==
Lagg

Lagg er i naturfagene en betegnelse på en kantsone mellom fastmark og næringsfattig regnvannsmyr. Laggen får tilførsel av mineralrikt grunnvann fra utsiden av myra, og vegetasjonen består derfor av mer kravfulle arter. Den virker også som et dreneringssystem som hindrer det mineralrike vannet å trenge lenger inn på myra.


== Referanser ==
Onsøy prestegård

Onsøy prestegård ligger en drøy kilometer nordøst for Onsøy kirke i Fredrikstad kommune. Hovedbygningen, som har en kjerne fra 1575, er fredet og på eiendommen ligger Onsøyskipet, en karakteristisk helleristning fra bronsealderen.Prestegårdens historie strekker seg, i likhet med kirkestedets, tilbake til middelalderen, men omfang og beliggenhet har variert noe over tid. Fra 1000-tallet var nabogården Torp prestegård, men i 1575 fikk sogneprest Hans Bang etablert prestegården ved å flytte hus fra Torp til Valle (også kalt Velli).


== Hovedbygning og prestegårdsanlegg ==
Hovedbygningen er et toetasjers laftebygg med utvendig panel og halv-valmet tak. Bygningen har en kjerne fra 1575. I siste halvdel av 1700-tallet ble bygningen utvidet, og sidefløyen ble lagt til i 1827. Hovedbygningen ble fredet i 1991. En drengestue ble også fredet, men den har senere gått tapt. Sør for hovedbygningen ligger rester av en prestegårdshage som ble anlagt på 1700-tallet. I sin tid hadde hagenanlegget frukttrær, grusganger og lysthus.Opplysningsvesenets fond solgte hovedbygningen og hageanlegget til private eiere i 1996, og et omfattende restaureringsarbeide ble deretter utført. Prestegården ble lagt ut for salg igjen i 2019.


== Driftsbygninger og landbruksjord ==
Opplysningsvesenets fond beholdt lenge eierskap til driftsbygninger og 956 mål jord og skog, men dette ble lagt ut for salg i 2011. Salget vakte motstand og konsesjon ble ikke gitt før i 2015.Husmannsplassene Raahaugen, Lammerød, Baaten, Busmund, Nor, Treskallen, og Haguerød lå tidligere under prestegården.


== Beboere ==
Sogneprest Johannes Brun Stabel førte på 1770- og 1780-tallet stadige rettssaker mot tjenestejenter som rømte fra Onsøy prestegård. Sognepresten var kjent for å bruke fysisk avstraffelse og sorenskriveren gikk tilslutt lei alle rettssakene. Sogneprestens sønn, Hans Jacob Stabel, ble født og vokste opp på Onsøy prestegård. Han ble også sogneprest og bygde senere Sør-Aurdal prestegård. Han var en av eidsvollsmennene.


== Fornminner ==
På eiendommen er det ni lokaliteter med funn av helleristninger og skålgroper fra bronsealderen. Blant helleristningene er Onsøyskipet, som har en uvanlig størrelse og utforming; det er 2,4 meter langt og over skroget er det sju menneskefigurer og en dyrefigur.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Terje Schou (1996). «Prest og kirke. Reformasjonen». Onsøys historie, bind 3: Tiden fra 1537 til 1700. s. 273ff. ISBN 82-993132-4-4. 
Nils E. Øy (1990). Onsøy leksikon. Onsøy: Munin. ISBN 82-91035-00-8. 
David Vogt (2000). Helleristninger i Onsøy: Fredrikstad kommune, Østfold. Oslo: Oldsaksamlingen. ISBN 82-7181-162-2.
Religionsåret 1684

Religionsåret 1684 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1684.


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Referanser ==
Religionsåret 1743

Religionsåret 1743 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1743.


== Andre hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Heimdabyte

Heimdabyte er en avtale mellom to familier om utveksling av partnere til ekteskap slik at to ekteskap kom i stand. Betegnelsen har språklige røtter fra bygdemiljø på Vestlandet, nemlig Sunnfjord.Heimdabyte foregikk ved at en manns ekteskap forpliktet en kvinne av hans familie til å gifte seg inn i den familien han fikk sin kone fra. Avtale om dette kunne gjøres av foreldrene før barna nådde gifteferdig alder. Om avtalen ble brutt for det andre ekteskapets vedkommende kunne det utbetales et pengebeløp, heimdabyte-penger. Hensikten var å opprettholde økonomisk likevekt mellom to familier.
Eilert Sundt har beskrevet fenomenet, og på 1700-tallet er fenomenet beskrevet for første gang. Sundt traff selv på ektepar som var blitt gift på denne måten:

Jeg traf da også selv exempler. I et tilfælde var det sødskendebørn, som byttede hjem, idet hver af de to gårdes ældste sønner tog den andens søster, og der havde været snak om dette længe, så de unge allerede fra barndommen af vare vante til at betragte hinanden som kjærestefolk. Det var såre agtværdige familier på begge sider, og begge de unge par levede i det lykkeligste og kjærligste samliv.
  Fenomenet var utbredt, og omtales også som kryss-søskenbarnekteskap.


== Referanser ==
Akhmim

Akhmim (alternativ staving Akhmeem, arabisk Akhmīm, اخميم) er en egyptisk by ved Nilens østre bredd. Akhmim ble kalt Ipu eller Khent-Menu av de gamle egyptere, og Panopolis av grekerne. Byen var hovedbyen i nomen Min. Idag ligger byen i guvernementet Sohag, og folkemengden er på cirka 130 000 innbyggere.
Byen fikk sitt navn etter guden Min, grekernes Pan. Akhmim er kjent för sin gamle egyptiske nekropol og for et tempel bygd av Ay, Tutankhamons etterfølger. Ifølge Plutark var det her man først hørte om Osiris' død. Den greske alkymisten Zosimos var født i Panopolis.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Henri, Leclercq (1907). "Akhmin" . In Herbermann, Charles (ed.). Catholic Encyclopedia. 1. New York: Robert Appleton Company.
Falling Rain Genomics, Inc. "Geographical information on Akhmim, Egypt".


== Eksterne lenker ==
(en) Akhmim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guvernementet Sohag

Suhaj eller Sohag (arabisk: سوهاج) er en region sør i Egypt som dekker en strekning av Nilen. Hovedstaden er Suhaj.


== Kilder ==
Governorates of Egypt statoids.com


== Eksterne lenker ==
(ar) Offisielt nettsted 
(en) Sohag Governorate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cyril Gill

Cyril Gill (født 21. april 1902, død 1. september 1989) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1928, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cyril Gill – Olympedia 
(en) Cyril Gill – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Cyril Gill – Track and Field Statistics
Edward Smouha

Edward Smouha (født 17. desember 1908, død 11. april 1992) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1928, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edward Smouha – Olympedia 
(en) Edward Smouha – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
László Zarándi

László Zarándi (født 10. juni 1929) er en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1952, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) László Zarándi – Olympedia 
(en) László Zarándi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Géza Varasdi

Géza Varasdi (født 6. februar 1928, død 4. mai 2022) var en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1952, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Géza Varasdi – Olympedia 
(en) Géza Varasdi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
György Csányi

György Csányi (født 7. mars 1922, død 13. desember 1978) var en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1952, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) György Csányi – Olympedia 
(en) György Csányi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Béla Goldoványi

Béla Goldoványi (født 20. desember 1925, død 16. november 1972) var en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1952, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Béla Goldoványi – Olympedia 
(en) Béla Goldoványi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Béla Goldoványi – Track and Field Statistics
Lothar Knörzer

Lothar Knörzer (født 4. august 1933) er en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lothar Knörzer – Olympics.com 
(en) Lothar Knörzer – Olympic.org 
(en) Lothar Knörzer – Olympedia 
(en) Lothar Knörzer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lothar Knörzer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Lothar Knörzer – Track and Field Statistics
Leonhard Pohl

Leonhard Pohl (født 18. juli 1929, død 23. april 2014) var en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonhard Pohl – Olympics.com 
(en) Leonhard Pohl – Olympic.org 
(en) Leonhard Pohl – Olympedia 
(en) Leonhard Pohl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Leonhard Pohl – Track and Field Statistics
Heinz Fütterer

Heinz Fütterer (født 14. oktober 1931, død 10. februar 2019) var en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Heinz Fütterer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Heinz Fütterer – Olympics.com 
(en) Heinz Fütterer – Olympic.org 
(en) Heinz Fütterer – Olympedia 
(en) Heinz Fütterer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Heinz Fütterer – Track and Field Statistics
Manfred Germar

Manfred Germar (født 10. mars 1935) er en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Manfred Germar – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Manfred Germar – Olympics.com 
(en) Manfred Germar – Olympic.org 
(en) Manfred Germar – Olympedia 
(en) Manfred Germar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Manfred Germar – Track and Field Statistics