jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nick Welch

Nicholas Welch er en tidligere britisk offiser som tjenestegjorde som assisterende generalstabssjef i British Army. I 2020–2021 ble han stilt for krigsrett og dømt til 21 måneders fengsel for bedrageri, som den høyest rangerte britiske offiser på over 200 år.


== Militær karriere ==
Welch ble utnevnt til offiser i Gloucestershire Regiment 20. april 1984. Han ble blant annet deployert til Berlin, Nord-Irland og Belize.Welch ble beordret til bataljonssjef for 1. bataljon i Royal Gloucestershire, Berkshire and Wiltshire Regiment i 2002 og så, etter forfremmelse til oberst 30. juni 2006, ble han beordret til sjef for 7th Armoured Brigade forlagt i Bergen-Hohne i mars 2009. Han deployerte med USAs 2nd Marine Expeditionary Brigade i rollen som nestkommanderende for Regional Command (South West) i Afghanistan i september 2011, og tjenestegjorde en kort stund som stedfortredende direktør for strategiske studier i Forsvarsministeriet før han ble sjef for arméavdelingen ved Joint Services Command and Staff College i august 2012. Deretter var han stabssjef i Allied Rapid Reaction Corps fra juli 2014, og assisterende generalstabssjef fra desember 2015.Welch ble tildelt Queen's Commendation for Valuable Service for tjeneste i det tidligere Jugoslavia i mars 2005. Han ble utnevnt til Member of the Order of the British Empire i 2001 og forfremmet til Officer of the Order of the British Empire i 2006.I 2020 ble Welch den høyest rangerte britiske offiser til å bli stilt for krigsrett siden 1815, da han ble tiltalt av den militære påtalemyndighet for å ha begått bedrageri ved å kreve dekket utgifter på falsk grunnlag. Han ble funnet skyldig av krigsretten i mars 2021, dømt til fengsel i 21 måneder og avskjediget fra hæren.


== Referanser ==
Liste over skipstyper

Liste over skipstyper inneholder et utvalg av ulike typer moderne skip (fartøy). Skipene listet opp er motorgående skip.


== Passasjerskip ==
Et passasjerskip er et skip som er konstruert for å transportere passasjerer. Sjøfartsdirektoratet definerer passasjerskip som skip som kan føre mer enn 12 passasjerer.
Cruiseskip
Ruteskip herunder Hurtigruteskip og Atlanterhavsskip.
Ferje
Landgangsferge
Hurtigbåt
Taxibåt


== Stykkgodsskip ==
Stykkgodsskip er skip spesielt tilpasset transport av stykkgods. De har gjerne heisekraner eller lasteramper for lastebil eller gaffeltruck for å anbringe lasten i skipets rom.

Containerskip
Kjøleskip
Roroskip
Forsyningsskip


== Tørrlasteskip ==
Tørrlasteskip eller bulkskip er betegnelsen på skip som frakter tørr last som ikke er pakket i enheter.

Fôrbåt
Lekter


== Tankskip ==
Tankskip betegner et fartøy laget for å føre flytende laster i bulk, i første rekke råolje og destillater som diesel og bensin.

Oljetankere
Kjemikalietankere
Gasstankere (LPG/LNG)


== Spesialskip ==
Skip i denne kategorien er gjerne fabrikkskip eller skip benyttet for en spesiell oppgave.
FPSO
Kabelskip og rørleggingsskip
Mudringsfartøy
Isbryter
Ankerhåndteringsskip
Taubåt
Dykkerbåt
Bokbåt
Ambulansebåt, politibåt, redningsskøyter, bergingsbåter o.l.
Brannbåt
Tunggodsskip
Losbåt
Brønnbåt
Kranskip
Servicefartøy


== Militære fartøyer ==
Minesveiper
Minejaktfartøy
Fregatt
Jager
Krysser
Hangarskip
Kanonbåt
Motortorpedobåt
Kystvaktskip
Undervannsbåt
Slagskip


== Fiskefartøy ==
Et fiskefartøy er et fartøy brukt til fangst av fisk. Kategorien tar også med andre fangst- og prosesserings-fartøy.

Tråler
Snurper
Flytende hvalkokeri
Hvalbåt
Bløggebåt


== Se også ==
Navneprefiks for skip


== Referanser ==
Aenictosoma

Aenictosoma er en utdødd slekt av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Arten er nokså stor til perlebille å være, typeeksemplaret er 7,3 millimeter langt.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Utbredelse i tid og rom ==
Arten er beskrevet fra baltisk rav, som stammer fra eocen-tiden (ca. 34-45 millioner år før nåtid)


== Systematisk inndeling ==
Arten ble opprinnelig plassert som et avvikende medlem i familien trebukker (Cerambycidae), men har blitt omplassert basert på originalbeskrivelsen . Typeeksemplaret ser imidliertid ut til å være forsvunnet, så dette kan være noe usikkert.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
Stammen Clidicini Casey, 1897
Slekten †Aenictosoma Schaufuss, 1891 (fossil) - én art fra baltisk rav
†Aenictosoma doenitzi Schaufuss, 1891


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aenictosoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Aenictosoma hos Fossilworks 
Aenictosoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Buejakt

Med buejakt menes jakt der pil og bue brukes som våpen. Buer har vært brukt til jakt i flere tusen år. Fra gammelt av var det primitive langbuer bestående mer eller mindre av en pinne og en streng, men etterhvert som teknologien har utviklet seg, har buene blitt mer og mer effektive. Dagens jaktbuer er svært tekniske og effektive våpen, og kan ikke lenger sammenlignes med de flere tusen år gamle langbuene.
Buejakt bedrives i dag med alle typer av buer. Langbuer, recurvebuer og compoundbuer, såvel som armbrøst noen steder. Buejakt er en kortholdsjakt. Der riflejakt normalt foregår ut til 100-200m, er det normalt at buejegeren begrenser seg til mellom 20 og 30m, avhengig av viltslag .
Buejakt har siden 70-tallet vært forbudt i Norge, men er i mange land likestilt med annen jakt. USA er verdens største buejaktnasjon, men også mange Europeiske land åpner for jakt med bue. Danmark, Finland, Åland, Estland, Frankrike, Spania, Portugal og flere til tillater i dag buejakt  . Erfaringen fra disse landene er at buejakt er like humant som jakt med rifle Norge og Sverige er i prosess med å utrede om buejakt kan passe inn i skandinavisk viltforvaltning. Norges Buejegerforbund og Svenska Bågjägareförbundet arbeider begge per nå, høsten 2021, aktivt for innførsel av buejakt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bowhunting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bo Kanda Lita Baehre

Bo Kanda Lita Baehre (født 29. april 1999) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang.I 2021 representerte han Tyskland i stavsprang under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og kom på delt 11. plass i finalen med resultatet 5,70 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Bo Kanda Lita Baehre – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bo Kanda Lita Baehre – Olympedia 
(de) Bo Kanda Lita Baehre – Tysklands olympiske komité 
(en) Bo Kanda Lita Baehre – World Athletics
Djurgårdens IF Fotboll i 2002

Dette er en oversikt over kampene som ble spilt av herrelaget til den svenske fotballklubben Djurgårdens IF i 2002.


== Tabell ==

Mal:Allsvenskan 2002 tabell


=== Tabellplassering per serierunde ===


== Kamper ==


=== Allsvenskan ===


== Spillerstatistikk ==


== Overganger ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Mike Hammond (2003). The European Football Yearbook 2003/2004. Storbritannia: Sports Projects Ltd. s. 966–985. ISBN 0946866635.
Gemma Cooper

Gemma Cooper (født 17. januar 1987 i Nottingham) er en britisk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp på skøyter på både langbane og kortbane.


== Sammenlagt i Verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2020/21.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gemma Cooper på Facebook 
(en) Gemma Cooper – Speedskatingbase.eu 
(en) Gemma Cooper – SpeedSkatingNews.info 
(en) Gemma Cooper – SpeedSkatingStats.com 
(en) Gemma Cooper – ShorttrackOnLine.info 
(en) Gemma Cooper – TheSports.org 
(en) Gemma Cooper på www.isu.html.infostradasports.com
(en) Gemma Cooper på SpeedskatingResults.com
(en) Gemma Cooper på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)Bilder(en) Bilder av Gemma Cooper på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Jan Flatla

Jan Flatla (født 1935 i Oslo) er en norsk jurist, diplomat og tidligere håndballspiller.


== Utdannelse ==
Han tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1963.


== Yrkeskarriere ==
Etter eksamen var han en kort periode i Justisdepartementet, og deretter to år som dommerfullmektig ved Vinger og Odal sorenskriverkontor. Han ble ansatt i Utenriksdepartementet i 1965 og tok aspiranteksamen i 1966. Advokatbevilling fikk han i 1967.
Han tjenestegjorde blant annet ved utenriksstasjonene i New Orleans (1968–1970), Helsingfors (1970–1973), Geneve (som medlem av den norske delegasjon til den europeiske sikkerhets- og samarbeidskonferanse (KSSE) (1974–1975)) og i London som presse- og kulturråd (1983–1988).
Hjemme i Utenriksdepartementet var han i første rekke knyttet til rettsavdelingen i flere perioder, først som byråsjef, senere som underdirektør og deretter som ekspedisjonssjef (1989–1994).Som ekspedisjonssjef ledet han delelinjeforhandlingene i Barentshavet med Sovjetunionen/Russland, og var videre leder for Havretts- og Sjøgrenseutvalget og for Kontaktutvalget for folkerett i krig samt medlem av Samarbeidsrådet for Kystvakten. Han var også norsk representant i den juridiske komité under FNs Generalforsamling i New York en rekke ganger.
Han var generalkonsul i New York 1994–1999. I 1999 ble han utnevnt til ambassadør til Nederland i 1999. Der tjenestegjorde han frem til han gikk av med pensjon i 2003.Han ble i 1994 utnevnt til kommandør av St. Olavsorden for embetsfortjenester og innehar også flere utenlandske ordener, deriblant storkorset av den nederlandske Oranje-Nassau ordenen.


== Idrettskarriere ==
Flatla representerte Ski og Fotballklubben LYN i fotball og Sportsklubben ARILD i håndball.
Flatla var på det norske landslaget i håndball fra 1957 til 1960 og en av de norske spillerne som spilte alle Norges 6 kamper i Håndball-VM 1958 for menn som ble arrangert i Øst-Tyskland, og var som ung på juniorbylaget i fotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Flatla – Norges Håndballforbund
Ernest John Obiena

Ernest John Obiena (født 17. november 1995) er en filippinsk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang.I 2021 representerte han Filippinene i stavsprang under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og kom på delt 11. plass i finalen med resultatet 5,70 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernest John Obiena – Olympedia 
(en) Ernest John Obiena – World Athletics
Euroleptochromus

Euroleptochromus er en utdødd slekt av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Ganske små (ca. 3 millimeter), slanke, gulrøde perlebiller. Oversiden er fint kledt med oppstående hår. Gruppen kjennes særlig på at antennene og palpene er ganske lange - antennene er tynne, omtrent så lange som kroppen, det innerste leddet er forlenget, betydelig lengre enn det korte og brede hodet. Pronotum er hvelvet og rundet, dekkvingene rundede, beina nokså lange med klubbeformede lår.


== Levevis ==
Artene levde trolig på skogbunnen i tropisk eller temperert skog.


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra fossiler i baltisk rav som stammer fra eocen-tiden (37-34 millioner år før nåtid) fra Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
Stammen Leptochromini  Jałoszyński & Brunke, 2018 Slekten †Euroleptochromus Jałoszyński, 2012  - tre fossile arter fra baltisk rav
Euroleptochromus sabathi Jałoszyński, 2012
Euroleptochromus setifer Jałoszyński & Brunke, 2018
Euroleptochromus tuberculatus Yin & Cai, 2018 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fossilworks - Euroleptochromus [1] Arkivert 5. november 2021 hos Wayback Machine.
(en) Euroleptochromus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Euroleptochromus hos Fossilworks 
Euroleptochromus – detaljert informasjon på Wikispecies
Menno Vloon

Menno Vloon (født 11. mai 1994) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang.I 2021 representerte han Nederland i stavsprang under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og kom på delt 13. plass i finalen med resultatet 5,55 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Menno Vloon – Olympedia 
(en) Menno Vloon – World Athletics 
(en) Menno Vloon – Diamond League
Taurablepton

Taurablepton er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.


== Utseende ==
Små (1,1-1,5 millimeter), slanke, rødbrune perlebiller.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer. Denne gruppen har et underjordisk levesett, men lite er kjent om dem.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra det sørlige og sentrale Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
Stammen Leptomastacini Casey, 1897
Slekten Taurablepton Franz, 1988Taurablepton asitawandas (Besuchet, 1969)
Taurablepton rutash (Besuchet, 1969)
Taurablepton subterraneus  Franz, 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taurablepton i Global Biodiversity Information Facility 
Taurablepton – detaljert informasjon på Wikispecies
KC Lightfoot

KC Lightfoot (født 11. november 1999) er en friidrettsutøver fra USA som konkurrerer i stavsprang.I 2021 representerte han USA i stavsprang under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og kom på delt 4. plass i finalen med resultatet 5,80 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) KC Lightfoot – Olympedia 
(en) KC Lightfoot – USAs olympiske komité 
(en) KC Lightfoot – World Athletics
Palaeostigus

Palaeostigus er en slekt av perlebiller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små biller, som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Disse artene er litt større enn mange andre perlebiller, gjerne svarte på farge. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet og i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
Stammen Mastigini Fleming, 1821
Slekten Palaeostigus Newton, 1998  - 12 arter
Palaeostigus bifoveolatus (Boheman, 1851)
Palaeostigus ericeti (Leleup, 1968)
Palaeostigus fuscus (Klug, 1824)
Palaeostigus heydenii (Rottenberg, 1871)
Palaeostigus micans (Leleup, 1968)
Palaeostigus palpalis (Latreille, 1804)
Palaeostigus pilifer (Kraatz, 1879)
Palaeostigus procerus (Péringuey, 1908)
Palaeostigus prolongatus (Gory, 1839)
Palaeostigus ruficornis (Motschulsky, 1860)
Palaeostigus tenuis (Leleup, 1968)
Palaeostigus transvaalensis (Leleup, 1968)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Palaeostigus i Encyclopedia of Life 
(en) Palaeostigus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Palaeostigus hos Fauna Europaea 
(en) Palaeostigus hos NCBI 
(en) Kategori:Palaeostigus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Palaeostigus – detaljert informasjon på Wikispecies
Scydmaenilla

Scydmaenilla er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.


== Utseende ==
Små (1-2 millimeter), blanke, fint hårete, mørke biller. Antennene er omtrent så lange som hode + thorax, gradvis tykkere mot spissen uten noen markert klubbe. Pronotum er omtrent så langt som bredt, parallellsidig i de bakerste to tredjedelene, rundet foran. Det har markerte, rettvinklede bakhjørner og groper ved roten. Dekkvingene er ovale og dekker hele bakkroppen. Hver dekkvinge har en kort, skarp lengdefure ved roten. Beina er nokså slanke, middels lange.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
Stammen Cyrtoscydmini Schaufuss, 1889
Slekten Scydmaenilla King, 1864
Underslekten Scydmaenilla (i snever forstand)
Scydmaenilla (Scydmaenilla) brisbanensis (Franz, 1975)
Scydmaenilla (Scydmaenilla) constricta Lea, 1910
Scydmaenilla (Scydmaenilla) pusilla (King, 1864)
Scydmaenilla (Scydmaenilla) queenslandicus (Franz, 1975)
Scydmaenilla (Scydmaenilla) sydneyana (Franz, 1975)
Scydmaenilla (Scydmaenilla) thompsoniana (Franz, 1975)
Underslekten Scydmaenillunia Jałoszyński, 2013
Scydmaenilla (Scydmaenillunia) adelaidensis (Franz, 1975)


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Scydmaenilla [1]
(en) Scydmaenilla i Global Biodiversity Information Facility 
Scydmaenilla – detaljert informasjon på Wikispecies
Kallerudbakken

Kallerudbakken er en gate på Kallerud på Gjøvik. Kallerudbakken var opprinnelig en del av både Den bergenske hovedveg og Trondhjemsvegen, og ligger på den opprinnelige grensen mellom de tre gårdene Kallerud, Øvre Gjøvik og Nedre Gjøvik. Navnet har bakgrunn i husmannsbruket Kallerudbakken som lå under gården Kallerud.


== Referanser ==
Cornelius Kersten

Cornelius Kersten (født 19. juli 1994 i Haarlem) er en nederlandsk-født britisk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp på skøyter.


== Sammenlagt i Verdenscupen ==
Oppdatert etter sesongen 2020/21.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Cornelius Kersten på Twitter 
Cornelius Kersten på Facebook 
(en) Cornelius Kersten – Olympedia 
(en) Cornelius Kersten – Speedskatingbase.eu 
(en) Cornelius Kersten – SpeedSkatingNews.info 
(en) Cornelius Kersten – SpeedSkatingStats.com 
(en) Cornelius Kersten – TheSports.org 
(en) Cornelius Kersten på www.isu.html.infostradasports.com
(en) Cornelius Kersten på SpeedskatingResults.com
(en) Cornelius Kersten på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)Bilder(en) Bilder av Cornelius Kersten på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
William Wadden Turner

William Wadden Turner (født 23. oktober 1810 i London i Storbritannia, død 29. november 1859 i Washington, D.C. i USA) var en av 1800-tallets mer fremstående språkforskere.
Turner, som egentlig var boktrykker, var autodidakt lingvist og filolog og lærte seg en mengde språk på sin fritid. I 30-årsalderen behersket han fransk, latin, tysk, hebraisk og arabisk flytende i skrift. Mens han studerte det sistnevnte språket kom han i kontakt med en akademiker, professor Isaac Nordheimer og utgav i 1838 i samarbeid med ham A Critical Grammar of the Hebrew Language samt ytterligere et par bøker om hebraisk. Gjennom Nordheimer ble Turner trukket inn i den akademiskw verden og ble i 1842 utsett til professor i orientalsk litteratur i New York.
Etter et kort mellomspill da Turner lærte seg sanskrit og et antall andre med det beslektede indiske språk samt de største sørøstasiatiske språk, ble hans interesse vendt mot de nordamerikanske urbefolkningenes språk. Ettersom det ikke tok ham særlig mange uker å lære seg et nytt språk, la han også inn det afrikanske yorubaspråket i sitt digre program og gav ut en kombinert yoruba-grammatikk og ordbok. William Wadden Turners arbeide med indianerspråkene resulterte hovedsakelig i en rekke manuskripter som han aldri rakk å fullbyrde før sin død. men hans manuskripter og notater er blitt flittig utnyttet av senere språkforskere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1891). Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
Grenselag

Grenselag er et begrep som innen fysikk og kjemi betegner et sjikt som enten avgrenser et stoff, eller danner skillet mellom to stoffer. Det kan være luften umiddelbart nær et menneske, overflatelaget i havet eller det nederste laget i atmosfæren. Felles for alle typer grenselag er at de er "koblet" til overflaten mer direkte enn lagene lenger borte.


== Grenselaget i atmosfæren ==
Grenselaget i atmosfæren er der temperaturen som regel varierer mellom dag og natt – over grenselaget er døgngangen i temperatur liten.Vindstyrken vil generelt være lavere i grenselaget på grunn av friksjon, men lokale effekter kan også forsterke vinden gjennom fjorder og daler, såkalte traktvinder, og ned fjellsider i hydrauliske sprang. Den beryktede østavinden i Bodø henger sammen med terrenget i Saltfjorden, og bare 800 meter over bakken er vindforholdene langt mindre påvirket av topografien.I tillegg kan grenselaget ha sin helt egen vind som følge av temperaturforskjeller langs en skråning. Katabatiske vinder er eksempler på det.
Vindretningen i grenselaget kan virke ganske vilkårlig sammenliknet med den regelmessige strømmen høyere oppe i atmosfæren, men vil alltid være mer påvirket av terrenget på bakken.
Dybden på grenselaget i atmosfæren er typisk rundt en kilometer, men dette vil henge sammen med tid på dagen, årstid, vær og klima. På kalde vinternetter i indre strøk av Norge, for eksempel på Finnmarksvidda, kan grenselaget være under 50 meter. Da vil temperaturen være på sitt laveste nær bakken og stige brått oppover, ofte mer enn 1 °C per meter aller nærmest bakken. Er det derimot varmt og sommerlig, kan grenselaget gå flere kilometer opp i atmosfæren, og det vil være høyest på ettermiddagen.
Uttrykket "grenselag" kommer fra aerodynamikken, der laget kan sees ganske tydelig med visse typer grafikk. I atmosfæren er det ikke like åpenbart at laget skiller seg skarpt fra øvrige lag, men i mange værsituasjoner er det god grunn til å tale om et slikt lag.


== Referanser ==
Gjensidige Cup 2021

Gjensidige Cup 2021 var den fjerde utgaven av Gjensidige Cup, en firenasjoners håndballturnering for menn. Turneringen ble arrangert i Trondheim Spektrum fra 4. til 7. november 2021, og inngikk i sesongens Golden League.


== Kamper ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted