Heiner Wilmer

Heiner Wilmer (født 9. april 1961 i Schapen i Niedersachsen i Vest-Tyskland) er en tysk katolsk teolog, tidligere generalsuperior for Jesu Hjerte-fedrene, og biskop av Hildesheim siden 1. september 2018.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han vokste opp på en bondegård i Emsland og gikk på barneskolen i Schapen fra 1967 til 1971. Fra 1971 til 1980 gikk han på Leoninum i Handrup, en gymnasium drevet av Jesu-Hjerte-fedrenes orden, og der n bestod han abitureksamen i 1980. I august samme år gikk han inn i ordenens novisiat i Herz-Jesu-Kloster i Freiburg im Breisgau. Fra 1981 til 1986 studerte han teologi i Freiburg og romanistikkstudier i Paris. 


=== Prest ===
I 1987 ordinerte erkebiskopen av Freiburg, Oskar Saier, ham til prest.
Deretter dro han til Roma for å studere fransk filosofi ved Det pavelige gregorianske universitet. I juli 1991 mottok Wilmer sin doktorgrad hos Hansjürgen Verweyen i Freiburg med en avhandling om begrepet mystikk i Maurice Blondels filosofi. Hans arbeid ble tildelt Bernhard Welte-prisen. Deretter begynte han å studere historie i Freiburg for å bli lærer. Kort før sin første statseksamen møtte Wilmer den nederlandske presten Henri Nouwen. På hans forespørsel representerte han ham i fire måneder som pastor ved L'Arche Daybreak i Toronto, en innretning for funksjonshemmede.Etter sin andre statseksamen jobbet Wilmer i to år som skoleprest og lærer for religion, politikk og historie ved Liebfrauenschule i Vechta. I 1997 dro han til USA i et år for å undervise i tysk og historie ved Fordham Preparatory School, en jesuittdrevet skole på videregående nivå i Bronx i New York City. Etter hjemkomsten ble han rektor ved ordenens eget gymnasium i Handrup.I 2007 ble Wilmer provinsial for den tyske ordensprovinsen for Jesu hellige hjerte-kongregasjonen. I 2013 ga Herder ut sin bok Gott ist nicht nett. Ein Priester auf der Suche nach dem Sinn, der han reflekterer over sin tro og livsbeslutning om å bli prest.Den 25. mai 2015 valgte generalkapittelet for hans kongregasjon ham til sin generalsuperior. Han etterfulgdte portugiseren José Ornelas Carvalho, som hadde innehatt embedet i tolv år. Etter Alphons Maria Lellig (1954–1958) var Wilmer den andre tyskeren som ledet kongregasjonen. Generalsuperiorsperioden er på seks år.Wilmer er involvert i en rekke sosiale prosjekter i Det hellige land. Den 12. oktober 2019 ble han valgt til formann for den tyske kommisjon av Justitia et Pax.


=== Biskop av Hildesheim ===
Pave Frans utnevnte Heiner Wilmer til biskop av Hildesheim den 6. april 2018. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Hamburg, Stefan Heße; ordinasjonen fant sted i Hildesheims katedral den 1. september 2018, og medkonsekratorer var Wilmers forgjenger på embetet, biskop Norbert Trelle, og hjelpebiskop Johannes Wübbe, som representerte den sykmeldte biskopen i hans hjembispedømme  Osnabrück, Franz-Josef Bode.I et intervju med Kölner Stadtanzeiger  den 14. desember 2018 sa Heiner Wilmer at maktmisbruk er «i kirkens DNA», og at dette krever en radikal nytenkning. Det er ikke bare individet som synder, men også «det ondes strukturer» i kirken som fellesskap; for å dempe det onde i kirken, må det være et maktskille i kirken. Han kritiserte selvforherligelse og privilgeretenkning blant biskopene. Wilmer refererte uttrykkelig til teologen Eugen Drewermann (som var blitt irettesatt av kirken), og hans verker «Strukturen des Bösen» og  «Kleriker. Psychogramm eines Ideals», så vel som til jesuitten Klaus Mertes, som urettmessig hadde måttet lide mye taddel for å ha bragt overgrepsskandaler til søkelyset.I juni 2019 fortalte han Süddeutsche Zeitung vedrørende prestenes sølibat han selv var «lidenskapelig sølibatær som en ordensmann», men at sølibatet kunne skinne enda sterkere hvis det ikke kun var noe som prester var forpliktet til.Som leder av den tyske kommisjon av Justitia et Pax ønsket han velkommen atomvåpenforbudsavtalen som trådte i kraft den 22. januar 2021, sammen med biskop Peter Kohlgraf, presidenten for Pax Christi-bevegelsen, siden ingen konflikt kunne legitimere bruk av atomvåpen. våpen. Med pave Frans understreket biskopene at ikke bare bruk, men også besittelse av slike våpensystemer var uetisk. De oppfordret atommaktene, men også alle andre stater som ennå ikke har undertegnet eller ratifisert traktaten – inkludert Forbundsrepublikken Tyskland – til å slutte seg til traktaten og revurdere doktrinen om kjernefysisk avskrekking.


== Skrifter ==
Mystik zwischen Tun und Denken. Ein neuer Zugang zur Philosophie Maurice Blondels. Herder, Freiburg im Breisgau 1992, ISBN 3-451-22864-5 (Zugl.: Freiburg (Breisgau), Univ., Diss., 1991).
Wer leben will, muss aufbrechen. Spirituell lernen von Brasilien. Don Bosco, München 2010, ISBN 978-3-7698-1807-9.
Johannes Duns Scotus „Tractatus de primo principio“. Wissenschaftstheoretische Überlegungen. Wilmer, Bonn 2013, ISBN 978-3-00-040881-6.
Gott ist nicht nett. Ein Priester auf der Suche nach dem Sinn. Herder, Freiburg im Breisgau 2013, ISBN 978-3-451-32581-6.
med Simon Biallowons: Hunger nach Freiheit. Mose – Wüstenlektionen zum Aufbrechen. Herder, Freiburg im Breisgau 2018, ISBN 978-3-451-37945-1.
med Simon Biallowons: Trägt. Die Kunst, Hoffnung und Liebe zu glauben. Herder, Freiburg im Breisgau 2020, ISBN 978-3-451-39338-9.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
Kardinal Lorenz Jaeger (1892-1975) *1951
Erkebiskop Johannes Joachim Degenhardt (1926-2002) *1968
Biskop Franz-Josef Hermann Bode (1951-) *1991
Erkebiskop Stefan Hesse (1966-) *2015
Biskop Heiner Wilmer (1961-) *2018


== Referanser ==