jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det pavelige universitet Urbaniana

Det pavelige universitet Urbaniana (latin: Pontificia Universitas Urbaniana; italiensk: Pontificia Università Urbaniana; kort: PUU) er et pavelig universitet med sete i byen Roma. Urbaniana we tilknyttet Kongregasjonen for troens utbredelse. Tyngdepunktet er den teologiske, kulturelle og vitenskapelige utdannelse av kirkelige medarbeidere i misjonslandene, som misjonærer og misjonsvitenskapelige fagkrefter og fagkrefter iandre disipliner. 


== Organisasjon ==
Siden 1966 er en rekke seminarer og institutter for filosofi, teologi, missiologi og kirkerett i Afrika, Asia, Amerika, Oceania og Europablitt assosiert med universitetet.Urbaniana består av fakulteter for filosofi, katolsk teologi, kirkerett og misjonsvitenskap.


== Historie ==
Høyskolen var planlagt i 1622 av pave Gregor XV med grunnleggelsen av Kongregasjonen De Propaganda Fide. Den 1. august 1627 anerkjente pave Urban VIII med bullen Immortalis Dei Filius så Collegio Urbano de Propaganda Fide. Kollegiets praktiske grunnlegger var den spanske prest Juan Bautista Vives y Marja (1545–1632). Urban VIII gav Gian Lorenzo Bernini oppdraget å bygge Palazzo di Propaganda Fide, som ble høyskolens tilholdssted. Under pave Innocens X ble palasset fredigstilt av Francesco Borromini. 
I 1927 flyttet pave Pius XI høyskolen, med nybygg innviet i 1933, fra Piazza di Spagna til Gianicolohøyden. Pave Johannes XXIII eleverte det den 1. oktober 1962, kort før åpningen av Andre Vatikankonsil, det tiluniversitet med sitt motu proprio Fidei Propagandae.Tilknyttet det pavelige universitet er kollegiet San Pietro og kollegiet San Paolo med forskjellige teologiske spesialiseringer, og kollegiet Mater Ecclesiae i Castel Gandolfo. Ved siden av disse er det også Instituttet „Paul VI.“.
De nordiske land: Frem til 1970-årene sorterte de katolske bispedømmer og vikariater i de nordiske land under Kongregasjonen for troens utbredelse, og mange prester fra disse land fikkutdannelse ved Urbaniana.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pontifical Urban University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Throscinus

Throscinus er en slekt av biller som lever ved saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. 


== Utseende ==
Medlemmene i denne familien er ganske ulike og det kan være vanskelig å finne fellestrekk når det gjelder ytre utseende. De blir gruppert sammen på grunn av visse anatomiske fellestrekk. Alle er små biller (0,8 – 4,5 mm), som oftest forholdsvis brede, brune eller svarte, av og til med metallglans. Noen minner om hårbiller (Scirtidae), andre kan ligne på tyvbiller og borebiller (Anobiidae). Hodet kan trekkes inn i en grop i forbrystet, antennene er tråd- eller svakt kølleformede og består av 7 eller 11 ledd.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og det sørøstlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Limnichidae Erichson, 1846
Underfamilien Cephalobyrrhinae
Slekten Throscinus LeConte, 1874
Throscinus aethiops Darlington, 1936
Throscinus crotchi LeConte, 1874
Throscinus politus Casey, 1889
Throscinus punctatus Wooldridge, 1981
Throscinus schwarzi Schaeffer, 1904
Throscinus simplex Wooldridge, 1981
Throscinus spangleri Wooldridge, 1981


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae. [1]Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller) Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Throscinus i Encyclopedia of Life 
(en) Throscinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Throscinus hos ITIS 
(en) Kategori:Throscinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Throscinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pomatinus

Pomatinus er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.


== Utseende ==
En liten (4,2-5,5 millimeter), avlange, halvmatt mørkbrune til svart mudderbille. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8-11 ledd, den ytre delen kamformet. Pronotum er avrundet rektangulært, dekkvingene er jevnbrede med kraftige punkstriper, avrundet bak. Beina er nokså lange. Undersiden er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.


== Levevis ==
Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien mudderbiller, Dryopidae
Slekten Pomatinus Sturm, 1853
Pomatinus substriatus (Müller, 1806)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pomatinus i Encyclopedia of Life 
(en) Pomatinus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pomatinus hos Artsdatabanken 
(sv) Pomatinus hos Dyntaxa 
(en) Pomatinus hos Fauna Europaea 
(en) Pomatinus hos Fossilworks 
(en) Pomatinus hos NCBI 
(en) Kategori:Pomatinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pomatinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Jessica Dinnage

Jessica Dinnage (født 1993) er en dansk skuespiller. 


== Filmografi ==


=== Filmer ===
2022: Ustyrlig
2020: En helt almindelig familie
2019: Ninna
2018: Den skyldige
2017: Mesteren
2017: Dan Dream


=== TV-serier ===
2021: Fars Drenge
2018: The Rain


== Priser ==
Dinnage vant Robertprisen for årets kvinnelige birolle i 2019 for sin rolle i Den skyldige.


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jessica Dinnage på Internet Movie Database 
(da) Jessica Dinnage på Filmdatabasen 
(da) Jessica Dinnage på danskefilm.dk 
(da) Jessica Dinnage på danskfilmogtv.dk 
(fr) Jessica Dinnage på Allociné 
(en) Jessica Dinnage hos The Movie Database
Frederik Anton Ferdinand Hartwig Wedel-Jarlsberg

Frederik (Fritz) Anton Ferdinand Hartwig baron Wedel-Jarlsberg (1807-1870) var en norsk baron og envoyé. 
Wedel-Jarlsberg var sønn av offiseren Ferdinand Carl Maria Wedel-Jarlsberg og hustru Juliane Vilhelmine Benzon. Han ble selv utdannet til offiser, eksamen artium 1828 og gjorde senere tjeneste både hos kongen og dronningen. I flere år var han utsendt til Berlin, St. Petersburg, Wien og Bruxelles. I 1853 ble han utvnevnt til hoffstallmester,  mens han i 1859 var norsk-svensk minister ved det russiske hoff.4. september 1845 giftet Wedel-Jarlsberg seg i Helgsinfors med Mathilde Sara komtesse Armfeldt (1822-1862), hoffrøken i St. Petersburg. De fikk to barn sammen.  
Wedel-Jarlsberg døde i Christiania 1 september 1870, og ble bisatt i Store Gullkrone ved Jarlsberg.


== Referanser ==
Norgesmesterskapet i pool

Norgesmesterskapet i pool har blitt arrangert i regi av Norges Biljardforbund hvert år siden 1982.
Kongepokaler har blitt delt ut både til menn og kvinner siden 1999 når det har vært nok deltagere.


== Vinnere åpen klasse ==


== Vinnere kvinner ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i snooker
Kongepokalvinnere i biljard


== Kilder ==
NM-medaljer Pool (til 2014)
Resultatservice Pool (til 2016)
Norges Biljardforbund
La isbjørnene danse

La isbjørnene danse (orig. Lad isbjørnene danse) er en dansk dramafilm fra 1990. Filmen er regissert av Birger Larsen, som også har skrevet manuskriptet sammen med Jonas Cornell. Manus er basert på Ulf Starks roman med samme navn. Filmen ble produsert av Mads Egmont Christensen og komponist var Frans Bak.


== Medvirkende ==
Anders Schoubye
Tommy Kenter
Birthe Neumann
Paul Hüttel
Laura Drasbæk
Stig Hoffmeyer
Henrik Larsen
Gerda Gilboe
Susanne Heinrich
Michael Moritzen
Vibeke Hastrup
Jarl Forsman
Rita Angela


== Priser ==
La isbjørnene danse vant i 1991 både Bodilprisen for beste danske film og Robertprisen for årets danske spillefilm. I tillegg mottok
Tommy Kenter Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle og Robertprisen for årets mannlige hovedrolle for sin innsats i filmen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) La isbjørnene danse på Internet Movie Database 
(sv) La isbjørnene danse i Svensk Filmdatabas 
(da) La isbjørnene danse i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) La isbjørnene danse på MovieMeter 
(en) La isbjørnene danse på AllMovie 
(en) La isbjørnene danse på Turner Classic Movies
Im pokorjajetsja nebo

Im pokorjajetsja nebo (originaltittel: Им покоряется небо) er en sovjetisk film fra 1963 regissert av Tatjana Lioznova.


== Skuespillere ==
Nikolaj Rybnikov som Koltsjin
Vladimir Sedov som Sjarov
Svetlana Svetlitsjnaya som Nina Koltsjina
Jevgenij Jevstignejev
Oleg Zjakov som Basargin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Im pokorjajetsja nebo på Internet Movie Database 
(en) Im pokorjajetsja nebo på AllMovie
Polustanok

Polustanok (originaltittel: Полустанок) er en sovjetisk film fra 1963 regissert av Boris Barnet.


== Skuespillere ==
Vasilij Merkurjev som Pavel Pavlovitsj
Jekaterina Mazurova som Tatjana
Nadezjda Rumjantseva som Sima
Boris Novikov
Ada Berezovskaja som Klavka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Polustanok på Internet Movie Database
Zjivyje i mjortvyje

Zjivyje i mjortvyje (originaltittel: Живые и мёртвые) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Aleksandr Stolper.


== Skuespillere ==
Kirill Lavrov som Ivan Sintsov
Viktor Avdjusjko som Sjestakov
Anatolij Papanov som Serpilin
Aleksej Glazyrin som Malinin
Oleg Jefremov som Ivanov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zjivyje i mjortvyje på Internet Movie Database 
(nl) Zjivyje i mjortvyje på MovieMeter 
(en) Zjivyje i mjortvyje på AllMovie
Oni sjli na Vostok

Oni sjli na Vostok (originaltittel: Они шли на Восток) er en film fra 1964 regissert av Giuseppe De Santis og Dmitrij Vasiljev.


== Skuespillere ==
Arthur Kennedy som Maria Ferri
Peter Falk som Mario Salvioni
Zjanna Prokhorenko som Katya
Raffaele Pisu som Libero Gabrielli
Tatjana Samojlova som Sonya


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oni sjli na Vostok på Internet Movie Database 
(sv) Oni sjli na Vostok i Svensk Filmdatabas 
(fr) Oni sjli na Vostok på Allociné 
(nl) Oni sjli na Vostok på MovieMeter 
(en) Oni sjli na Vostok på AllMovie 
(en) Oni sjli na Vostok på Turner Classic Movies 
(en) Oni sjli na Vostok på Rotten Tomatoes
Zjenitba Balzaminova

Zjenitba Balzaminova (originaltittel: Женитьба Бальзаминова) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Konstantin Voinov.


== Skuespillere ==
Georgij Vitsin som Misja Balzaminov
Ljudmila Sjagalova som Pavla Balzamonova
Lidija Smirnova som Akulina Krasvina
Jekaterina Savinova som Matrjona
Zjanna Prokhorenko som Kapotjka Nitjkina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zjenitba Balzaminova på Internet Movie Database 
(nl) Zjenitba Balzaminova på MovieMeter 
(en) Zjenitba Balzaminova på AllMovie 
(en) Zjenitba Balzaminova på Turner Classic Movies
Konstantin Voinov

Konstantin Voinov (Константи́н Нау́мович Во́инов, Konstantin Naumovitsj Voinov; født 1918, død 1995 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1964 – Zjenitba Balzaminova (енитьба Бальзаминова)
1977 – Rudin (Рудин)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Konstantin Voinov på Internet Movie Database 
(en) Konstantin Voinov på AllMovie 
(en) Konstantin Voinov hos The Movie Database
Bolsjaja ruda

Bolsjaja ruda (originaltittel: Больша́я руда́) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Vasilij Ordynskij.


== Skuespillere ==
Jevgenij Urbanskij som Victor Pronjakin
Mikhail Gluzskij
Larisa Luzjina som Vera
Stanislav Ljubsjin som Antonov
Inna Makarova som Tamara


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bolsjaja ruda på Internet Movie Database
Predsedatel

Predsedatel (originaltittel: Председатель) er en sovjetisk film fra 1964, regissert av Aleksej Saltykov.


== Handling ==
Etter at andre verdenskrig endelig er over, kommer soldaten Yegor Trubnikov tilbake til hjem-byen sin i håp om å gjenopprette den ødelagte kolkosen. Men å gjenoppbygge hele kollektiv-gården viser seg å være like vanskelig for ham, som det var å slåss under krigen.
Yegor blir etter hvert utnevnt til formann for gården og tar selv på seg alt ansvaret, ikke bare for den kollektive gårdsvirksomheten, men også for skjebnen til alle menneskene som står ham så nær.


== Skuespillere ==
Mikhail Ulyanov som Yegor Trubnikov
Ivan Lapikov som Semyon Trubnikov
Nonna Mordyukova som Donya Trubnikova
Vyacheslav Nevinny som Pavel Markushev
Valentina Vladimirova som Polina Korshikova
Kira Golovko som Nadya.
Arkadi Trusov som Ignat Zakharovich
Vladimir Gulyaev som Ramenkov.
Antonina Bogdanova som Praskovya
Aleksandr Kashperov som Shiryaev, en smed
Aleksei Krychenkov som Alyoshka Trubnikov
Larisa Blinova som Liza.
Nikolai Parfyonov som Klyagin.
Aleksandr Galchenkov som Boris
Vladimir Etush som oberst Kaloyev
Sergei Kurilov som Kochetkov.
Sergei Blinnikov som Serdyukov
Mikhail Kokshenov som Misha.
Yelizaveta Kuzyurina som Motya Postnikova
Varvara Popova som Samokhina
Vitali Solomin som Valyozhin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Predsedatel på Internet Movie Database
Ko mne, Mukhtar!

Ko mne, Mukhtar! (originaltittel: Ко мне, Мухтар!) er en sovjetisk film fra 1964, regissert av Semjon Tumanov.


== Handling ==
En hund blir oppdaget forlatt i en jernbane-vogn, med kallenavnet Mukhtar. Løytnant Nikolay Glazychev som ble brakt til stasjonen, og tar med seg hunden på jobb.
Kvinnen som forlot hunden blir også funnet igjen, men hun nekter å ta hånd om hunden og selger ham til en milits for 100 rubel. Mukhtar får i oppdrag å ta seg av Glazychev. Mukhtar blir gradvis vant til den nye guiden sin, og Glazychev begynner å gi hunden mer trening.


== Skuespillere ==
Yuri Nikulin som Løytnant Glazychev
Vladimir Yemelyanov som oberst Sergey Prokofyevich.
Leonid Kmit som Stepan Dugovets.
Yuri Belov som Larionov.
Alla Larionova som Masha, var Mukhtars tidligere elskerinne
Fyodor Nikitin som veterinær Zyryanov
Nikolai Kryuchkov som en politi-kommisær.
Sergey Golovanov som Admiral Kolesov
Lev Durov som en tyv.
Ivan Ryzhov som en kaptein.
Iya Marx som Fyodors bestemor.
Ekaterina Savinova som Vera.
Vladimir Gulyaev som en milits-kaptein.
Vadim Zakharchenko som en etterforsker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ko mne, Mukhtar! på Internet Movie Database 
(en) Ko mne, Mukhtar! på AllMovie
Tovarisjtsj Arsenij

Tovarisjtsj Arsenij (originaltittel: Товарищ Арсений) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Ivan Lukinskij.


== Skuespillere ==
Roman Khomjatov som Mikhail
Natalja Klimova som  Olga
Vladimir Solovjov
Vladimir Zlatoustovskij som Bobrov
Konstantin Mikhajlov som Smolin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tovarisjtsj Arsenij på Internet Movie Database 
(en) Tovarisjtsj Arsenij på AllMovie
Donskaja povest

Donskaja povest (originaltittel: Донская повесть) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Vladimir Fetin.


== Skuespillere ==
Jevgenij Leonov som Jakov Sjibalok
Ljudmila Tsjursina som Darja
Aleksandr Blinov som Nikolka
Boris Novikov som Ivan Tsjudukov
Nikolaj Melnikov som Aljosja


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Donskaja povest på Internet Movie Database 
(sv) Donskaja povest i Svensk Filmdatabas 
(nl) Donskaja povest på MovieMeter 
(en) Donskaja povest på AllMovie
Ljogkaja zjizn

Ljogkaja zjizn (originaltittel: Лёгкая жизнь) er en sovjetisk film fra 1964, regissert av Veniamin Dorman.


== Handling ==
En kjemiker, Alexandr Petrovich Bochkin, eier et renseri i Moskva. Men han tar også ordre på siden fra hans spekulative private virksomhet. Men når hans tidligere kamerat fra det kjemiske instituttet, Yuri Lebedev (spilt av Vsevolod Safonov) ankommer Moskva fra den sibirske byen Dalnegorsk, sammen med sitt reisefølge, Olga.
Bochkin bestemmer seg snart for å fortelle vennene sine at han er en vitenskapsmann som arbeieder med topp-hemmelige eksperimenter for myndighetene. Men etter hvert slår denne historien tilbake på ham seg selv, noe som snart fører til den ene misforståelsen etter den andre.


== Skuespillere ==
Yury Yakovlev som Alexander Petrovich Bochkin.
Faina Ranevskaya som Margarita Ivanovna.
Vera Maretskaya som Vasilisa Sergeevna
Rostislav Plyatt som Vladimir Gavrilovich Muromtsev, Vasilisas ektemann
Ninel Myshkova som Olga, Vasilisas søster.
Nadezhda Rumyantseva som Galya, Bochkins søster.
Vsevolod Safonov som Yuri Lebedev, en venn av Bochkin.
Lyusyena Ovchinnikova som Masha


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljogkaja zjizn på Internet Movie Database
Zatsjarovannaja Desna

Zatsjarovannaja Desna (originaltittel: Зачарованная Десна) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Julija Solntseva.


== Skuespillere ==
Jevgenij Samojlov som Aleksandr Petrovitsj
Vova Gontjarov som Sasjko
Jevgenij Bondarenko som Mikola
Zinaida Kirienko som Odarka
Boris Andrejev som Platon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zatsjarovannaja Desna på Internet Movie Database 
(nl) Zatsjarovannaja Desna på MovieMeter
Otets soldata

Otets soldata (originaltittel: Отец солдата) er en sovjetisk film fra 1964, regissert av Revaz Chkheidze.


== Handling ==
Sommeren 1942: Den eldre bonden Giorgi Makharashvili opprinnelig fra Georgia oppdager at sønnen hans, Goderdzi, har blitt såret i krigen og ble fraktet til et sykehus. Giorgi forsøker å finne igjen sønnen sin. Men når han endelig kommer frem har sønnen allerede blitt sendt videre til fronten.
Giorgi bestemmer seg for å verve seg til hæren, og blir snart sendt til Tyskland. Der håper han å få møte sønnens brigade igjen før det er for seint.


== Skuespillere ==
Sergo Zaqariadze som Giorgi Makharashvili
Vladimir Privaltsev som Nikiforov.
Aleksandr Nazarov som Arkadi.
Aleksandr Lebedev som Nikolay Nazarov
Yuri Drozdov som Vova.
Vladimir Kolokoltsev som Grisha
Viktor Uralsky som Pasha.
Qetevan Bochorishvili som Tamari, Giorgis kone


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otets soldata på Internet Movie Database 
(da) Otets soldata i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Otets soldata på MovieMeter 
(en) Otets soldata på AllMovie 
(en) Otets soldata på Turner Classic Movies 
(en) Otets soldata på Rotten Tomatoes
Mathilde Hedvig Sara Armfeldt

Mathilde Hedvig Sara komtesse Armfeldt (1822-1862) var en svensk-finsk adelsdame, gift baronesse Wedel-Jarlsberg.
Hun ble født den 14. april 1822 på Åminne herregård i Halikko (nå Salo) i Finland som datter av generalløyntant Gustaf Magnus greve Armfeldt (1792-1856). Moren Louise Cuthbert-Brooke (1801–1865) var av engelsk avstamning. Mathilde Hedvig var hoffrøken i St. Petersburg. Her møtte hun den norsk-svenske minister i Wien, baron Frederik Anton Ferdinand Hartwig Wedel-Jarlsberg, som hun giftet seg med i 1845. De fikk to barn, hvorav den siste døde som spe. 
Hun døde selv 40 år gammel i Koblenz (Laubach), hvor hun også ble bisatt.


== Referanser ==
Revaz Chkheidze

Revaz Chkheidze (født 1926 i Kutaisi i Sovjetunionen, død 2015 i Tbilisi i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1964 – Otets soldata (Отец солдата)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Revaz Chkheidze på Internet Movie Database 
(sv) Revaz Chkheidze i Svensk Filmdatabas 
(da) Revaz Chkheidze på Filmdatabasen 
(en) Revaz Chkheidze på AllMovie 
(en) Revaz Chkheidze hos The Movie Database
Sled v okeane

Sled v okeane (originaltittel: След в океане) er en sovjetisk film fra 1964 regissert av Oleg Nikolajevskij.


== Skuespillere ==
Ada Sjeremetjeva som Ljudmila Skuratova
Jurij Dedovitsj som Viktor Kondratjev
Jevgenij Vesnik som Ivan Nikonov
Daniil Netrebin som Pavel Nikonov
Pavel Makhotin som Igo Belogurov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sled v okeane på Internet Movie Database
Oleg Nikolajevskij

Oleg Pavlovitsj Nikolajevskij (russisk: Оле́г Па́влович Никола́евский; født 1922 i Jekaterinburg i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, død 1998 i Jekaterinburg i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1964 – Sled v okeane (След в океане)
1968 – Trembita (Трембита)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleg Nikolajevskij på Internet Movie Database 
(en) Oleg Nikolajevskij hos The Movie Database
4711 (TV-program)

4711 er en norsk komiserie med Trond-Viggo Torgersen og Trond Kirkvaag som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1986. Serien handler om to gamle menn som treffer hverandre på en benk i parken. Den ene har nettopp mistet leiligheten sin på gamlehjemmet, men den andre er en tidligere skipsreder som eier et stort gammelt hus og som nettopp har fått en arv på tre millioner. Regi er ved Kalle Fürst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) 4711 på NRK TV