jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ocotea

Ocotea er ei planteslekt i laurbærfamilien.
Artene er eviggrønne busker og trær. Blomstene har 9 pollenbærere og kan være enkjønnede eller tvekjønnede. Pollenbærerne har fire pollensekker som sitter i to par ovenfor hverandre. Tepalene sitter igjen som ei skål ved basis av den modne frukten.
Slekta omfatter omtrent 400 arter. De fleste er utbredt i de neotropiske delene av Amerika, men det er også omtrent 45 arter på det afrikanske kontinentet, Madagaskar, Komorene, Maskarenene og Makaronesia.
Det er ingen morfologiske trekk som er unike for slekta, og Ocotea er ikke en naturlig gruppe. Molekylærgenetiske studier viser at Ocotea er parafyletisk i forhold til de fleste andre amerikanske slekter i laurbærfamilien.
Flere av artene brukes til å produsere eteriske oljer, mens andre er viktige tømmertrær.
Fossiler av Ocotea er funnet i Europa i avsetninger fra tidsrommet sein oligocen til overgangen pliocen/pleistocen. 


== Utvalgte arter ==
Ocotea bullata – Sør-Afrika
Ocotea foetens – Kanariøyene, Madeira
Ocotea odorifera – Brasil
Ocotea puberula – Sør- og Mellom-Amerika
Ocotea quixos – Ecuador, Columbia
Ocotea usambarensis – fjellskoger i Øst-Afrika


== Litteratur ==
Henk Van Der Werff (2013). «A revision of the genus Ocotea Aubl. (Lauraceae) in Madagascar and the Comoro Islands» (PDF). Adansonia. 35 (2): 235–279. ISSN 1280-8571. doi:10.5252/a2013n2a5. 
Dimitrij Trofimov, Pedro L.R. de Moraes og Jens G. Rohwer (2019). «Towards a phylogenetic classification of the Ocotea complex (Lauraceae): classification principles and reinstatement of Mespilodaphne». Botanical Journal of the Linnean Society. 190 (1): 25–50. ISSN 1095-8339. doi:10.1093/botlinnean/boz010. 
Dimitrij Trofimov og Jens G. Rohwer (2020). «Towards a phylogenetic classification of the Ocotea complex (Lauraceae): an analysis with emphasis on the Old World taxa and description of the new genus Kuloa». Botanical Journal of the Linnean Society. 192 (3): 510–535. ISSN 1095-8339. doi:10.1093/botlinnean/boz088. 
Paulina Kondraskov m.fl. (2015). «Biogeography of Mediterranean hotspot biodiversity: re-evaluating the 'Tertiary relict' hypothesis of Macaronesian laurel forests». PLoS ONE. 10 (7): e0132091. ISSN 1932-6203. PMC 4501571 . PMID 26173113. doi:10.1371/journal.pone.0132091. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ocotea i Encyclopedia of Life 
(en) Ocotea i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ocotea hos Fossilworks 
(en) Ocotea hos ITIS 
(en) Ocotea hos NCBI 
(en) Ocotea hos The International Plant Names Index 
(en) Ocotea hos Tropicos 
(en) Kategori:Ocotea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ocotea – detaljert informasjon på Wikispecies
Yvonne Lombard

Yvonne Lombard (født 28. mai 1929 i Stockholm i Sverige) er en svensk skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yvonne Lombard på Internet Movie Database 
(sv) Yvonne Lombard i Svensk Filmdatabas 
(da) Yvonne Lombard på Filmdatabasen 
(en) Yvonne Lombard hos The Movie Database 
(en) Yvonne Lombard hos Behind The Voice Actors
Aleksandr Sobolev

Aleksandr Sobolev (født 7. mars 1997) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Spartak Moskva.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Russlands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Sobolev – FIFA 
(en) Aleksandr Sobolev – UEFA 
(en) Aleksandr Sobolev – Transfermarkt 
(en) Aleksandr Sobolev – national-football-teams.com 
(en) Aleksandr Sobolev – WorldFootball.net 
(en) Aleksandr Sobolev – FootballDatabase.eu 
(en) Aleksandr Sobolev – Soccerway 
(en) Aleksandr Sobolev – EU-Football.info 
(en) Aleksandr Sobolev – PlaymakerStats.com 
(en) Aleksandr Sobolev – FBref
Rasmus på loffen (film)

Rasmus på loffen (orig: Rasmus på luffen) er en svensk barne- og familiefilm fra 1981 basert på Astrid Lindgrens bok med samme tittel. Filmen er regissert av Olle Hellbom. 


== Handling ==
Filmen utspiller seg i løpet av sommeren 1910. Rasmus er en foreldreløs gutt som bor på barnehjemmet Västerhaga, som drives av den veldig strenge frøken Hök. De barnløse parene som noen ganger kommer for å adoptere et barn, velger ofte jenter med krøllete hår. Til slutt får Rasmus nok og bestemmer seg for å stikke av fra hele Västerhaga, men bestevennen hans Gunnar velger å bli værende ved barnehjemmet. Rasmus søker snart tilflukt i en låve hvor en annen omsteifer Paradis-Oskar har søkt ly for regnet, og ligger og sover i høyet. Om morgenen når Rasmus våkner og får øye på Oskar, forteller Rasmus at han leter etter en far og mor - og ber om å få reise sammen med Oskar.
Oskar er tvilende, men går etter hvert med på dette. Samtidig som de reiser sammen kommer de også opp med deres egen sang: The Cat Song. Oskar forteller Rasmus hvordan omstreifere lever. For å forsørge seg selv spiller Oskar trekkspill og synger sanger, samtidig som Rasmus samler inn penger i Oskars hatt. Men når de ankommer byen Sandö, skjer det et bank-ran - og mistankene lander snart på den omvandrende Oskar. Samtidig som Gustav V av Sverige skal innvie en ny jernbane i byen, skjer et nytt ran.
Oskar og Rasmus må deretter forsøke å stikke av fra den lokale lensmannen, og gjemmer seg i et forlatt hus i skogen. Men dette viser seg snart å være de virkelige bank-ranernes skjulested: Hilding Lif, og hans medskyldige Liander. Når ranerne har forlatt bygningen, oppdager Oskar og Rasmus alt tyvegodset deres. Rettferdige som de to omstreiferne er, ønsker de å levere tilbake alt ranerne har stjålet - og samtidig renvaske Oskar, slik at de kan fortsette sin videre ferd i det fri.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Allan Edwall – Paradis-Oskar
Erik Lindgren – Rasmus
Jarl Kulle – Hilding Lif
Håkan Serner – Liander
Emy Storm – Fröken Hök
Olof Bergström – länsman
Tommy Johnson – Nilsson
Lottie Ejebrant – fru Nilsson
Lena Brogren – Martina
Göran Graffman – Rosasco Seramonsky
Svea Holst – Lille-Sara
Pål Steen – Gunnar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rasmus på loffen på Internet Movie Database 
(no) Rasmus på loffen hos Filmfront 
(sv) Rasmus på loffen i Svensk Filmdatabas 
(da) Rasmus på loffen i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Rasmus på loffen på MovieMeter 
(en) Rasmus på loffen på AllMovie 
(en) Rasmus på loffen på Turner Classic Movies 
(en) Rasmus på loffen på Rotten Tomatoes
Kerstin Behrendtz

Clary Kerstin Margareta Behrendtz, en tid het hun Behrendtz Samuelsson, (født 18. august 1950 i Danderyds församling i Stockholms län, død 28. mars 2020) var en svensk musikkprodusent og programleder. Hun var virksom som musikkredaktør ved Sveriges Radio. der hun gjorde utvalget av sanger som spilles i en rad ulike programmer, blant dem Radiosporten. Den 31. august 2017 gikk hun av med pensjon.Hun satt i utvalgsjuryen til Melodifestivalen 2014.Behrendtz var 1972–1977 gift med regissør Thomas Samuelsson (født 1946) og de fikk sammen sønnen Joacim (født 1972) og datteren Emma (født 1974). Behrendtz døde 69 år gammel av covid-19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kerstin Behrendtz finns på riktigt Sveriges Radio P4 Östergötland 22 oktober 2012.
Kerstin Behrendtz på Svensk Mediedatabas
Kerstin Behrendtz på Linkedin
Likhalm

Likhalm eller likstrå (norrønt  líkstrá) var i eldre tider den sengehalmen en avdød hadde ligget på under dødsleiet. Ordet «likhalm» kunne betegne både underlaget i senga som noen hadde dødd i, og halmen som liket ble lagt på før det kom i kista.  I dag brukes «likstrå» bare i uttrykket «å ligge på likstrå», det vil si å «ligge lik» på lit de parade («paradeseng», leiet for en avdød).I flere land var det vanlig at likhalmen ble båret ut og brent før likferden. Skikken går tilbake til førkristen tid og var en sikkerhetsakt for de gjenlevende: En trodde halmen kunne skade og gjøre åkre og dyr ufruktbare. Brenninga kunne også omfatte sengeklær og klærne til den døde. Halmen ble gjerne brent fra et godt synlig sted for å varsle om dødsfallet. I de eldste byforordningene i Norge var det forbudt med åpen ild på gater og bytomter, men tillatt å brenne likhalm. Skikken ble praktisert i Norge til inn på 1900-tallet.Til likvaka («vaktstua») ble kroppen lagt på et underlag av halm på en benk eller et bord, eventuelt i en ferdig kiste, enten i et avstengt rom i huset, på låven eller stabburet. Noen steder rydda en ikke ut av senga før den døde var stelt og lagt på strå en dags tid etter. For å hedre den døde kunne en komme sammen til drikk og dans («likdans») under likvaka, altså før det egentlige gravølet etter selve begravelsen.


== Se også ==
Lit de parade, «paradeseng» for avdøde berømtheter
Likvake, våking over et lik i kista før begravelsen


== Referanser ==
Calogero Rizzuto

Calogero Rizzuto (født 20. januar 1955 i Sambuca di Sicilia  på Sicilia i Italia, død 23. mars 2020 i Siracusa) var en italiensk arkitekt og kulturverner.


== Liv og virke ==
Rizzuto avsluttet i 1983 et arkitekturstudium ved Universitetet i Palermo og virket som arkitekt i Rosolini frem til 1989. Fra 2007 var Rizzuto kulturarvsansvarlig i regionen Sicilia. Han fikk ansvar for kulturminner i Ragusa og Siracusa. Rizzuto arbeidet også ved museet i Kamarina. Fra sommeren 2019 var han den første direktør for arkeologiparken i Siracusa (Parco Archeologico della Neapolis, Villa Romana del Tellaro, det antikke Heloros) og arbeidet for videreutvikling, undersøkelse og sikring av arkeologiske funnsteder.Rizzuto, som bodde i Rosolini, var gift og hadde fem barn. Han døde i mars 2020 i en alder av 65 år under koronaviruspandemien av følgene av COVID-19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografie Calogero Rizzuto
Rennes School of Business

Rennes School of Business, tidligere École supérieure de commerce de Rennes (forkortet ESC Rennes), er fransk handelshøyskole med hovedsete i Rennes. Skolen ble etablert i 1990. Rennes SB ble rangert som den 56ende beste europeiske handelshøyskolen i 2019 av Financial Times. Skolens ulike programmer er trippel-akkreditert av internasjonale AMBA, EQUIS, og AACSB. Skolen har bemerkelsesverdige alumni innenfor næringsliv og politikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Stein Emil Vollset

Stein Emil Vollset er en norsk lege, forsker og professor.
Vollset er utdannet Universitetet i Bergen og University of California. Han er tidligere professor ved Universitetet i Bergen, institutt for global helse og samfunnsmedisin. Han har også vært ansatt hos Folkehelseinstituttet. Siden 2018 har han vært professor ved University of Washington.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stein Emil Vollset i Scholia
Mona Sandbæk

Mona Sandbæk (født 1950) er professor ved Institutt for sosialfag ved Oslomet – storbyuniversitetet.


== Vitenskapelige publikasjoner ==
Et utvalg av Sandbæks vitenskapelige publikasjoner:
Johnsen, Anja; Bjørknes, Ragnhild; Iversen, Anette Christine; Sandbæk, Mona (2018). School competence among adolescents in low-income families: does parenting style matter? Journal of Child and Family Studies. Vol. 27.
Sandbæk, Mona (2017). European Policies to Promote Children's Rights and Combat Child Poverty. 13 s. International Journal of Environmental Research and Public Health. Vol. 14.
Johnsen, Anja; Iversen, Anette Christine; Lie, Stein Atle; Sandbæk, Mona (2015). Does Poverty in a Scandinavian Welfare State Influence School Competence in Adolescents? Poverty & Public Policy (PPP). Vol. 7.
Sandbæk, Mona (2012). Child Poverty in a Rich Welfare State. Child Indicators Research. Vol. 6.
Sandbæk, Mona (2009). Family Income and Children's Perception of parental Support and Monitoring. Social Policy and Society. Vol. 8.
Sandbæk, Mona; Grødem, Anne Skevik (2009). Barnefattigdom i et rettighetsperspektiv. Fløtten, Tone (Red.). Barnefattigdom. kapittel. s. 184-202. Gyldendal Akademisk.
Sandbæk, Mona (2008). The Council of Europe's Policy to Promote Children's Rights -Achievements and Challenges. International Journal of Child & Family Welfare. Vol. 11.
Sandbæk, Mona (2001). Bø, Anne K. (2001): ”Foreldre: skolens forlengede arm?” i Fra mottaker til aktør. Sandbæk, M. (red.). Oslo: Gyldendal Akademisk. (s. 226 – 242). ISBN 978-82-13-02545-4. 343 s. Gyldendal Akademisk.
Kristofersen, Lars B; Sandbæk, Mona (1994). De utsatte familiene og hjelpeapparatet. Evans, Tordis Dalland; Frønes, Ivar; Kjølsrud, Lise (Red.). Velferdssamfunnets barn. Kapittel 7. s. 95-107.


== Referanser ==
Marianne Christiansen

Marianne Christiansen (født 18. juni 1963 i Haslev) er en dansk teolog. Hun er biskop i Haderslev stift i Den danske folkekirken fra 2013.I 2018 ble hun ridder av 1. grad av Dannebrogordenen.


== Referanser ==
Arild Nesbakken

Arild Nesbakken (født 24. oktober 1950) er en norsk lege, forsker og professor.Nesbakken arbeider som overlege ved avdeling for gastro- og barnekirurgi ved Oslo universitetssykehus. Han er også professor ved Universitetet i Oslo innen samme fagfelt. Han har blant annet forsket på mulige biomarkører for tarmkreft. Han har vært en del av forskergruppen ved K.G. Jebsen senter for tarmkreft under ledelse av professor Ragnhild A. Lothe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arild Nesbakken i Scholia
Georg Årlin

Georg Adolf Wilhelm Årlin (født 30. desember 1916 i Rödeby i Sverige, død 27. juni 1992 i Lövestad i Sverige) var en svensk skuespiller og regissør. 


== Filmer (utvalg) ==
1941 – Lasse-Maja
1941 – Snapphaner (Snapphanar)
1943 – Natt i hamn
1955 – Blå himmel
1960 – Domaren
1964 – Bröllopsbesvär
1971 – Emil i Lønneberget (Emil i Lönneberga)
1972 – Hviskninger og rop (Viskningar och rop)
1972 – Nye streker av Emil i Lønneberget (Nya hyss av Emil i Lönneberga)
1973 – Emil og grisungen (Emil och griseknoen)
1974 – Engelen (Engeln) (TV-serie)
1975 – Slipp fangene fri – det er vår! (Släpp fångarne loss – det är vår!)
1977 – Brødrene Løvehjerte (Bröderna Lejonhjärta)
1982 – Den enfaldige mördaren
1982 – Fanny og Alexander (Fanny och Alexander)
1989 – Flickan vid stenbänken (TV-serie)
1991 – Tre kärlekar (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Årlin på Internet Movie Database 
(sv) Georg Årlin i Svensk Filmdatabas 
(da) Georg Årlin på Filmdatabasen 
(da) Georg Årlin på danskefilm.dk 
(da) Georg Årlin på danskfilmogtv.dk 
(da) Georg Årlin på Scope 
(en) Georg Årlin hos The Movie Database
Kateryna Shepilenko

Kateryna Shepilenko (født 12. november 2002) er en ukrainsk alpinist, som representerer klubben Avalanche Ski Club. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Shepilenko deltok i sitt første FIS-renn i november 2018, i storslalåm i Solda i Italia, der hun kjørte ut. Belgisk mesterskap i alpint 2019 ble arrangert i Val d'Isere i april, og Shepilenko kjørte der ned til 35.-plass i storslalåm, og hun kjørte ned til 27.-plass i storslalåm i det luxemourgske mesterskapet i alpint, som ble arrangert samme sted.


=== Sesongen 2019/20 ===
Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 44.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun seg opp til 31.-plass i kombinasjonen. I storslalåm ble hun diskvalifisert, og i slalåm kjørte hun ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kateryna Shepilenko – Olympics.com 
(en) Kateryna Shepilenko – Olympedia 
(en) Kateryna Shepilenko – FIS (alpint) 
(en) Kateryna Shepilenko – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 25. mars 2020 hos Wayback Machine.
Heksen Sabrina

Heksen Sabrina (originaltittel: Sabrina the Teenage Witch) er en amerikansk TV-serie som ble sendt på ABC mellom 27. september 1996 og 5. mai 2000 og på TV-kanalen The WB mellom 22. september 2000 og 24. april 2003. Serien hadde Melissa Joan Hart i rollen som Sabrina Spellman.
De første fire sesongene ble sendt mellom september 1996 og mai 2000. De tre siste sesongene gikk på The WB. Serien hadde 163 episoder over 7 sesonger. I Norge gikk serien på TV 3. Serien har blitt sendt i over 30 land.
Handlingen i serien var lagt til en fiktiv by i Massachusetts.


== Rolleliste ==


=== Hovedroller ===
Melissa Joan Hart som Sabrina Spellman
Caroline Rhea som Hilda Spellman (1996-2002, 2003)
Beth Broderick som Zelda Spellman (1996-2002)
Nick Bakay som Salem Saberhagen (stemme) (1996-2003)
Nate Richert som Harvey Kinkle (1996-2000, 2001-2003)
Jenna Leigh Green som Libby Chessler (1996-1999)
Michelle Beaudoin som Jennifer Kelley (1996-1997)
Lindsay Sloane som Valerie Birkhead (1997-1999)
Martin Mull som viserektor Willard Kraft (1997-2000)
David Lascher som Josh (1999-2002)
Soleil Moon Frye som Roxie King (2000-2003)
Elisa Donovan som Megan Cavanaugh (2000-2003)
Trevor Lissauer som Miles Goodman (2000-2002)


== Eksterne lenker ==
(en) Heksen Sabrina på Internet Movie Database 
Heksen Sabrina hos TV.com
Nitra (elv)

Nitra er den største sideelven til Váh i Slovakia, med en lengde på 197 kilometer og et nedbørfelt på 5 140 km². 
Nitra springer ut fra de sørøstlige skråningene av Lúčanská Malá Fatra ved fjellet Reváň. I det øvre løpet renner elva gjennom Det øvre Nitra-bekkenet (Hornonitrianska kotlina). Nedenfor landsbyen Nitrianske Pravno, mellom Prievidza og Nováky tar den opp den første større sideelven, Handlovka, fra venstre. På den videre ruten mot sørvest møter den Nitrica ved Partizánske. Der når Nitra Det donauske lavlandet (Podunajská nížina), passerer Tribeč-fjellene på venstre side og opptar sideelvene Vyčoma (venstre) og Bebrava og Chotina (høyre) ved Topoľčany. I det videre løpet til Nitra endres kursen mot sør og her får den tilførsel fra de høyre sideelvene Bojnianka og Radošina. I Nitra danner elven en sløyfe mellom slottsbakken og byfjellet Zobor og når deretter det nedre løpet. Ved Dolné Krškany deler elven seg i to grener; sidegrenen Malá Nitra når igjen hovedelven ved Bánov. Den største sideelven, Žitava, renner ut i Nitra mellom Šurany og Úľany nad Žitavou.
Mellom 1966 og 1971 ble en syv kilometer lang strekning av elva kanalisert, og utløpet i Váh har etter dette vært ved landsbyen Komoča. Det gamle elveløpet, Stará Nitra, munnet ut lenger sør i elva nær Váhs utløp i Donau.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nitra River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jana Suau

Jana Suau (født 15. september 2002) er en spansk alpinist, som representerer klubben CAEI. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Suau deltok i sitt første FIS-renn i august 2018, i slalåm i Cerro Catedral i Argentina, da hun deltok i Argentinsk mesterskap i alpint 2018. Hun deltok ikke i selve mesterskapet, men kjørte inn til 28.-plass i slalåm. Under Spansk mesterskap i alpint 2019 i mars kom hun på 14.-plass i super-G og 12.-plass i storslalåm, av de nasjonale deltakerne.


=== Sesongen 2019/20 ===
Hun deltok i flere renn i Søramerikacupen i alpint 2019/20, og fikk to andreplasser som beste enkeltresultater. Hun kom med det på sjetteplass total i Søramerikacupen denne sesongen, med 236 poeng, og hun kom på femteplass i slalomcupen og storslalåmcupen. Under det argentinske mesterskapet i alpint kjørte hun ned til tiendeplass i storslalåm.
Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 32.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut, og fikk dermed ingen plassering i kombinasjonen. I storslalåm kom hun på 19.-plass, og i slalåm kjørte hun ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jana Suau – Olympics.com 
(en) Jana Suau – Olympedia 
(en) Jana Suau – FIS (alpint) 
(en) Jana Suau – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 29. mars 2020 hos Wayback Machine.
Robert Hays

Robert Hays (født 24. juli 1947 i Bethesda i USA) er en amerikansk skuespiller.Hays er best kjent for rollen som pilot Ted Striker i Hjelp, vi flyr! (1980) og oppfølgeren Hjelp, vi flyr igjen! (1982). Han hadde også rollen som Robert Seaver i familiefilmen Den utrolige reisen (1993), samt tittelrollen i science fiction-serien Starman (1986–1987)


== Filmografi (utvalg) ==
1980 – Hjelp, vi flyr!
1982 – Hjelp, vi flyr igjen!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Hays på Internet Movie Database 
(da) Robert Hays på Filmdatabasen 
(en) Robert Hays hos The Movie Database
Aleksandra Troitskaja

Aleksandra Troitskaja (født 18. desember 2003) er en kasakhstansk alpinist. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2019/20 ===
Troitskaja deltok i sitt første FIS-renn i november 2019, i storslalåm i Pfelders i Italia, der hun kom på 42.-plass.Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 45.-plass i super-G, der Amelie Klopfenstein fra Sveits vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut, og fikk dermed ingen plassering i kombinasjonen. I storslalåm og slalåm kjørte hun ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandra Troitskaya – Olympics.com 
(en) Alexandra Troitskaya – Olympedia 
(en) Alexandra Troitskaya – FIS (alpint) 
(en) Alexandra Troitskaya – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 29. mars 2020 hos Wayback Machine.
Blåfjellhytta (Asker)

Blåfjellhytta er Gui Sportsklubb sin hytte i Øvre Hallenåsen i Kjekstadmarka, 2,5 km sørvest for Heggedal og 3 km nord for Røyken.  
Eiendommen ligger på 275 moh med utsikt over indre Oslofjord. Fra hytta er det tilgang til turstiene og skiløypene innover i Kjekstadmarka. 
Hytta ble bygget i 1925 av Heggedal Ungdomslag, og ble raskt et viktig samlingssted for ungdom i området. Under krigen ble hytta brukt til «ulovlig» 17 mai-feiring i ungdomslaget, og ved noen anledninger som møtested for en lokal Milorg-gruppe som opererte i området. 
Blåfjellhytta er åpen søndag 12-16 fra september til mai, og kan også leies ut. Det er 22 sengeplasser, og peisestue med plass til 45 personer.  
På området står også grillhytten Lille Blå med plass til 15-20 personer. Det er bilvei helt opp til hytta, med to parkeringsområder for inntil 30 biler. 


== Kilder ==
Blåfjellhyttas side på Heggedal IFs nettsted
Blåfjellhytta i Markadatabasen
Blåfjellhytta på ut.no
Blåfjellhytta på yr.no
Terje Martinsen (2008). Heggedals historie. Asker: Asker og Bærum Historielag. s. 248-256. ISBN 9788290575378.
Sigurd Nørstebø

Sigurd Bjarne Nørstebø (født 17. januar 1905 i Lesja, død 6. mai 1976 i Trondheim) var en norsk pedagog og professor ved Norges lærerhøgskole i Trondheim.


== Liv ==
Han var sønn av gårdbruker Hans S. Nørstebø (født 1869) og Johanne Tande (1880–1943). Etter lærereksamen fra Levanger lærerskole i 1927 virket han som lærer i Dovre (1927–1928), Aure (1928–1933) og Nord-Fron (1933–1940). I 1939 ble han mag. art. og var ansatt som lektor ved Levanger offentlige lærerskole fra 1940 til 1946. Han ble cand. philol. i 1945, og i 1949 hadde han et studieopphold ved Columbia-universitetet i New York. Fra 1946 var han ansatt som dosent ved Norges lærerhøgskole, hvor han ble professor i 1953. Han var dessuten skolens rektor 1953–1956 og 1962–1963.
Nørstebø utga flere bøker om pedagogiske emner, blant andre John Deweys oppsedingsteori (1953), Striden om religionsopplæringa i Sambandsstatene (1956) og Preliminæreksamen og «norsk» embetseksamen ved Universitetet i Oslo (1961). Han skrev nynorsk og var medlem av styret for Noregs mållag fra 1952 til 1954. Fra 1961 til 1965 var han medlem av Lærerutdanningsrådet.


== Utmerkelser ==
Nørstebø ble medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1953.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentene fra 1932. Bokkomiteen for studentene fra 1932. 1957. 
Hvem er hvem?. Oslo: Aschehoug. 1968.
Universitetet i Camerino

Universitetet i Camerino (italiensk Università degli Studi di Camerino) er et statlig universitet i Camerino i Marche i Italia. Det regnes som ett av verdens eldste universiteter.


== Historie ==
29. januar 1377 utstedte pave Gregor XI en bulle hvor han ga kommunen i Camerino tillatelse til å utgi bacchalaureus- og doktorgraden. Universitetet ble reformert av pave Benedikt XII 15. juli 1727. Etter at Marche ble innlemmet i Italia i 1861, ble universitetet erklært privat, og forble et privat universitet inntil 1958, da det ble overtatt av den italienske staten.
I dag (2020) har universitetet fem fakulteter:

Arkitektur og design
Biovitenskap og veterinærmedisin
Rettsvitenskap
Farmasi
Naturvitenskap og teknologi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside