Leif Boork

Leif Erik Boork (født 3. juli 1949 i Stockholm, Sverige) er en svensk tidligere  ishockeytrener. Han var hovedtrener for Djurgårdens IF, Brynäs IF, Almtuna IS, og Norges herrelandslag i ishockey. Han jobber som fargekommentator for TV4.  Han var spilleragenten til Johan Alcén, men etter å ikke ha funnet en ny klubb for Alcén, kansellerte de forholdet til hverandre i juli 2011. han er nå hovedtrener for Sveriges kvinnelandslag.


== Biografi ==
Boork anses av mange i ishockey-Sverige for å være en ukonvensjonell trener som ikke er redd for nye og særegne metoder innen ishockey. Han ble for alvor kjent i Sverige i sesongen 1984/85, da han overtok som landslagskapteinen for svensk landslag, og fikk suksess da han tok Sverige til finalen mot Canada i Canada Cup 1984, en finale som Canada vant.
På World Cup 1985 i Prague i daværende Tsjekkoslovakia, var det imidlertid en stor glipp da Sverige bare endte på 6. plass i turneringen i Praha og bare klarte å beseire Vest-Tyskland og Øst-Tyskland - begge i doble. Boork tok ansvar for svikten og trakk seg med øyeblikkelig virkning. Han returnerte deretter til klubbens ishockey og Djurgården, hvor han hadde en middelmådig sesong. Lagets største overskrifter dreide seg om en spektakulær overlevelsesleir i Stockholms skjærgård i løpet av før sesongen. I årene etter har han vekslet sportssjefstillinger med trenerjobber i en rekke klubber, inkludert Västra Frölunda HC og Modo Hockey i Eliteserien.
Boork gjorde comeback som trener i 2004/05 da han overtok Uppsalaklubben Almtuna IS i Allsvenskan. Brynäs IF, en klubb han ble tvunget til å forlate i 2007. Bare seks måneder senere ba Brynäs ham om å komme tilbake og hjelpe klubben, som havnet i kvalifiseringsserien . Boork gikk inn og klarte sammen med den nye treneren Niklas Czarnecki å beholde Brynäs i Eliteserien.


=== 1997−2001: Leif Boork som trener på det Norsk landslaget ===
Se også Norges landskamper 1995–2000Etter VM-fiaskoen i Finland og 25 kamper uten seier ble landslagssjef Brent McEwen sparket i mai 1997. Blant kandidatene til å overta var den tidligere landslagstreneren Geir Myhre, Vålerenga-trener Petter Thoresen, svenske Curt Lundmark (som hadde ledet Sverige til OL-gull i 1994) og den kontroversielle svenske treneren Leif Boork (SM-gull med Djurgårdens IF i 1983 og ledet Sverige til finalen i Canada Cup i 1984). Boork ble fort favoritten til å ta over, men krevde en årslønn på opp mot en million NOK samt både rollen som landslagstrener og sportsdirektør for å kunne revolusjonere norsk ishockey. Den 20. mai sa han seg villig til å ta over posten, og den 14. juni ble han ansatt som ny landslagssjef for herrelandslaget.Boork var kjent som en tøff og krevende trener, og han hadde klare oppfatninger om hvordan ishockey skulle spilles: blant hovedelementene i hans planlegging var spillerutvikling, etikk, moral, fair play og livsstil. Han var fast bestemt på å skape en særpreget «norsk spillestil»: den skulle symbolisere norske styrker som teknikk og taktikk, og ikke fokusere på å bare å forsvare seg og angripe på kontringer. Det skulle være lov å se utover landets grenser, men det skulle kun supplere den norske utviklingen, hvis ideer skulle forankres i spillergruppen. Utad skulle alle ha en felles holdning og oppførsel. Den kollektive selvtilliten skal styrkes slik at spillerne står for noe.Samtidig gjorde Boork oppgjør med norsk ishockeys kortsiktige strategi: ifølge ham var nødløsningenes tid forbi, hvor kortsiktig tenking for å berge en plass i A-gruppen og overtalelse av eldre spillere til å ta et ekstra løft skulle erstattes med langsiktig planlegging og satsing på yngre spillere. Frem mot vinter-OL 2002 ville han hovedsakelig satse på spillere i alderen 18 til 24. Ambisjonene var også høye: «Det er viktig å legge listen høyt. Gjør jeg det, forteller jeg dem samtidig spillerne at jeg har tro på dem. Det er ikke noe mål å oppnå anstendige resultater mellom seks og åtte. Jeg vil at vi skal kjempe for medaljeplass uansett om det er OL eller VM.»Boorks periode som landslagstrener var i siste ende en fiasko: Norge kvalifiserte seg ikke til OL-turneringen i Salt Lake City og rykket ved VM 2001 ned til 1. divisjon. Svensken hadde også kvittet seg med flere spillere som var gode nok og ville spille, mens andre ville ikke spille under hans ledelse.


== Referanser ==