Kontrapunkt (TV-serie) trettende sesong

Kontrapunkts trettende sesong, som kom ut i 1996, var den femte programserien til Kontrapunkt med Sixten Nordström som programleder.  Programmene ble spilt inn i scenen ved Slagthuset, et omgjort slakterhus som blir brukt til kultur- og underholdningsanledninger, i Malmö i Sverige i de ti første rundene, med semifinalene og finalen i København. Dommer var Jens Østergaard, dosent i musikkhistorie ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, og rådgivende dommer («Bisittare») var Ros-Mari Djupsund, magister i musikkvitenskap og sjef for musikkfestspillene Korsholm.De fem lagene besto av:

Norge: Ola Faye, Lene Grenager og Kjell Hillveg
Sverige: Daniel Wiklund, Christina Tobeck og Paul Chrstian Sjöberg
Danmark: Mikael Beier, Tine Vind, Mogens Wenzel-Andreasen
Finland: Kari Rydman, Lena Svartström, Mats Liljeroos
Island: Anna Margitt Markusdottir, Gylfi Baldursson og Valdemar PálssonFinland, Norge, Sverige og Danmark byttet ut to, og beholdt respektive Kjell Hilveg, Mats Liljeroos og Mogens Wenzel-Andreasen. For Norge gjorde Ola Faye comeback. Island byttet ut Ríkarður Örn Pálsson, og skiftet dermed for første gang ut en deltaker siden de ble med i 1990. Det var også første islandske kvinne som var med.


== Rundene ==

Intro til Kontrapunkt var denne gangen akkompagnert av Aaron Coplands Fanfare for the Common Man. Vignetten besto av et gjennomsiktig 9-tall som snudde seg og ble en e, og noen noter med bilde av Malmös havn. Noen noter på rad ble snudd rundt til ordet Kontrapunkt. Utero var «Svenskt Festspel» av August Söderman.
Formatet fra Kontrapunkts tidligere serier ble fulgt. Det vil si at to og to lag møttes til tvekamp. Det ble til sammen spilt seks musikkspørsmål og pausemusikk. Det ene laget begynte ute på scenen, mens det andre satt inne i en lydtett boks. Etter tre spørsmål byttet de plass mens pausemusikken ble spilt. Maksimal poengsum var seks poeng, som ble fordelt ved at riktig komponist kunne gi opptil tre poeng, riktig verk opptil to og riktig år ett poeng. Dersom man bommet på komponist eller stykke, fikk man gjerne flere forsøk, men som oftest med trekk i poengsummen. Maksimal poengsum var 36 poeng.
Musikkstykkene var i hovedsak innspilt, men det var også musikk fremført i studio. Etter at musikkstykkene ble spilt, gikk Sixten Nordström først til laget som satt ute på scenen, og deretter til laget i boksen. Deltakerne fikk spørsmål om hvem, hva og når, men det var stor åpning til resonnering.
Etter at svarene ble hentet inn var det Jens Østergaard som fortalte hva vi hørte, gjerne med anektdoter, og ga poeng til lagene. Ros-Mari Djupsund hadde som hovedfunksjon å holde oversikt over poengsummene sammenlagt. Poengsummen til de to lagene ble imidlertid regnet ut i samråd mellom de to.
Musikkstykkene ble valgt relativt tilfeldig. I hver runde var det en nordisk komponist som ikke kom fra landene til noen av de to konkurrerende landene. Det var som oftest en operette eller musikal med. Dersom det var en musical, ble den plassert sist, mens operetten kunne plasseres tidligere. Det eldste musikkstykket var fra 1572, og det nyeste fra 1993. Gjennom flere av rundene ble det en stående vits at året 1924 gikk gjennom som en rød tråd.
Vinneren av en runde ble gitt to poeng, taperen null. Ved uavgjort fikk lagene ett poeng hver. I motsetning til tidligere sesonger, var det aldri noen tabell etter fremføringen. Reglene var slik at etter at alle lag hadde møtt de andre fire lagene én gang, ville det laget som hadde føest poeng gå direkte til finalen, mens de andre fire konkurrerte om den andre finaleplassen.
Her er en oversikt over rundene. Laget som startet utenfor buret står alltid først. På totalpoengsummen står vinneren øverst - ved uavgjort står laget som begynte utenfor buret først.


=== Første runde ===


=== Andre runde ===


=== Tredje runde ===


=== Fjerde runde ===


=== Femte runde ===


=== Sjette runde ===


=== Sjuende runde ===


=== Åttende runde ===


=== Niende runde ===


=== Tiende runde ===
Med dette resultatet gikk Norge rett til finalen, mens de andre fire møttes i semifinaler for å gjøre opp om den andre finaleplassen.


=== Semifinale ===
 Semifinalen foregikk i København, som i 1996 var europeisk kulturhovedstad. Det var Danmarks Radios konsertsal som ble brukt for innspillingen. Danmarks Radios Symfoniorkester under ledelse av Michael Schönwandt og med solister sto for samtlige musikkinslag.
Islands lag i semifinalen besto av Ríkarður Örn Pálsson, Gylfi Baldursson og Valdemar Pálsson. Nordström begrunnet dette med «omstendigheter vi ikke rår over».
Semifinalene fungerte slik at to og to lag møttes, og vinnerne gikk videre. Det av de to lagene som vant med størst poeng, gikk videre til finalen.


=== Finale ===
Finalen ble mellom Norge og Danmark, og ble avgjort på samme måte som i de regulære rundene, om enn med fire spørsmål i stedet for seks. Også her var samtlige stykker fremført av Danmarks Radios symfoniorkester. Siden dette var fremført live, var stykkene lengre slik at man kom til en naturlig avslutning i stedet for å stoppe midt i fremførelsen. Resultater fra tidligere runder ble ikke tatt med.

Etter at Norge var erklært vinner, ble ordet gitt til Islands president Vigdis Finnbogadottir, som ga pris til samtlige lag. Hun holdt deretter en tale på islandskdansk (som minnet mest om norsk), om nordisk samhold.


== Sluttstilling ==
Norge vant altså finalen og Danmark endte på andreplass. Uavhengig av om man følger semifinalene eller listen etter de første ti rundene, endte Finland på tredje, Sverige på fjerde og Island på femteplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kontrapunkt på NRK