jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vitenskapsåret 1672

Vitenskapsåret 1672 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1672.


== Astronomi ==
John Flamsteed bestemmer sol-parallaksen fra observasjoner av Mars.
Giovanni Cassini oppdager Rhea, en satellitt til Saturn.
Isaac Newton framfører sin første avhandling om optikk for Royal Society of London.


== Botanikk ==
Robert Morison får publisert «Plantarum Umbelliferarum Distributio Nova, per Tabulas Cognationis et Affinitatis, ex Libra Naturae observata et detecta», den første monografi viet til en spesifikk gruppe planter,  skjermplantefamilien.


== Matematikk ==
Georg Mohr får publisert Mohr–Mascheroniteoremet, at en hvilken som helst konstruksjon som kan utføres ved hjelp av passer og linjal også kan utføres bare med en passer.


== Medisin ==
Paul Barbette får publisert «Opera omnia medica et chirurgica».
Isbrand van Diemerbroeck får publisert sin første utgave av hans «Anatome corporis humani». Utrecht.
Thomas Willis utgir det tidligste engelske verket om medisinsk psykologi, «Two Discourses concerning The Soul of Brutes, Which is that of the Vital and Sensitive of Man».


== Institusjoner ==
Parisobservatoriet blir tatt i bruk.


== Fødsler ==
13. februar – Étienne François Geoffroy, fransk kjemiker (død 1731)
2. august – Johann Jakob Scheuchzer, sveitsisk naturhistoriker (død 1733)
Ann Baynard, engelsk naturfilosof (død 1697)


== Dødsfall ==
3. juli − Francis Willughby (født 1635), engelsk ornitolog.
20. august − Johan de Witt (født 1625), Raadspensionaris i Holland (De forente Nederlandene) og matematiker.
19. november – John Wilkins (født 1614), engelsk naturfilosof, en av stifterne av Royal Society.
27. desember − Jacques Rohault (født 1618), fransk fysiker.


== Referanser ==


== Se også ==
Yanny eller Laurel

Yanny eller Laurel er et internettfenomen som omhandler hvilket navn som leses opp i et lydklipp; noen hører navnet «Yanny», mens andre hører «Laurel». Det fikk stor oppmerksomhet i medier verden rundt i mai 2018.
Da lydklippet ble spilt inn i 2007 var det ment å representere «Laurel». I avstemninger på internett om hvilket av de to navnene folk hører deler deltagerne seg på midten, der rundt halvparten hører «Yanny», mens den andre halvparten hører «Laurel».


== Opprinnelse og popularisering ==
Lydklippet er opprinnelig fra 2007, da nettstedet vocabulary.com hadde leid inn operasangere til å lese inn uttalen av flere hundre tusen ord. Operasangere ble valgt siden de både har klare stemmer og er vant med å fremføre verk på språk de egentlig ikke kan, og mange kan derfor det internasjonale fonetiske alfabetet godt. Operasangeren som stod bak «Laurel»-innspillingen (som senere ble til «Yanny eller Laurel»-fenomenet) har totalt lest inn 36 000 ord for vocabulary.com.«Yanny eller Laurel»-fenomenet oppstod i mai 2018, da to venner fra Georgia i USA delte lydklippet i de sosiale mediene Instagram og Reddit, og spurte nettsamfunnene om hvilket navn de hørte. Kort tid etterpå ble saken plukket opp av YouTuberen Cloe Feldman, og interessen for fenomenet eksploderte.


== Vitenskapelige forklaringer ==
Da saken nådde massemedia ble mange eksperter intervjuet for å uttale seg om hvordan forskjellige personer kunne oppleve samme lydklipp så forskjellig. Nettstedet CNET sammenlignet ti akademikeres forklaringer på «Yanny eller Laurel»-paradokset, og kom frem til at det var fire hovedforklaringer:
Dårlig lydkvalitet. Opptaket er så dårlig at lydene blir flertydige, og mange lyttere trekkes mot «Yanni».
Dårlig utstyr. Billige hodetelefoner eller høyttalere klarer ikke gjengi både bass og diskant spesielt godt til samme tid. Når de kun klarer å gjengi én av delene godt forledes lytteren.
Folk hører forskjellig. Eldre og godt voksne kan miste evnen til å høre høye frekvenser, mens barn fortsatt kan høre disse. Det kan forklare at barn kan høre «Yanni» mens eldre hører «Laurel».
Hjernen hjelper til. Hvis man egentlig ikke får med seg deler av lydklippet (på grunn av den dårlige lydkvaliteten) hjelper hjernen til med å fylle inn det den tror mangler. Dette er samme prinsippet som for optiske illusjoner.I Norge intervjuet Aftenposten seniorforsker på hørsel ved Folkehelseinstituttet, Bo L. Engdahl, som uttalte at «det minner om 'tritone paradox', en effekt som gjør at noen opplever at tonehøyden går opp og andre at den går ned. Denne preferansen avhenger av lytterens erfaring, språk eller dialekt».


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1605

Vitenskapsåret 1605 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1605.


== Utforskning ==
21. desember − Pedro Fernandes de Queirós reiser fra Callao med tre fartøy, for å finne «Terra australis».
Bosetting i Port-Royal blir etablert av Frankrike under Pierre Dugua, Sieur de Mons, den først europeiske kolonisasjonen av Nova Scotia i Nord-Amerika (på denne tiden del av Acadia).


== Kjemi ==
Første gang ordet Chemistry ("Chymistrie") på engelsk blir benyttet, i Thomas Tymmes The Practice of Chymicall and Hermeticall Physicke, oversatt fra Joseph Duchesne.
Fenomenet mekanoluminescens ble først oppdaget av Francis Bacon da han skrapte på sukker med en kniv.
Michal Sedziwój utgir den alkymistiske avhandlingen «A New Light of Alchemy» som foreslår eksistensen av "livsmat" i luft, mye seinere kartlagt som oksygen.


== Biologi ==
Carolus Clusius får publisert verket «Exoticorum libri decem: : quibus animalium, plantarum, aromatum, aliorumque peregrin. fructuum historiae describuntur» (Eksotika) , med beskrivelse av mange nye arter. Leiden.
Claude Duret får publisert verket «Histoire admirable des plantes et herbes esmerveillables et miraculeuses en nature…» (Beundringsverdige historier om merkelige og mirakuløse planter og urter i naturen), med tresnitt-illustrasjoner. Første illustrasjon er av livets tre i det jordiske paradis. Han beretter også om et tre, der bladene som blir felt løper videre på egen ben. Paris.


== Teknologi ==
Chartreuse blir oppfunnet, en likør som forsatt lages av munker av Karteuserordenen og har fått sitt navn etter hovedklosteret (la grande Chartreuse).


== Publikasjoner ==
Francis Bacon får publisert «Of the Advancement and Proficience of Learning or the Partitions of Sciences» (Om fremgang og kyndighet ved læring, eller inndelingen av vitenskapene), med en taksonomi inspirert av Diderot og d'Alamberts «Encyclopédie». Oxford.


== Fødsler ==
7. mars – Semjon Dezjnjov (død 1672), russisk kosakk,  oppdagelsesreisende og Pomor-navigatør som i 1648 gjorde den første dokumenterte reise gjennom Beringstredet.
28. september − Ismaël Boulliau (død 1694), fransk astronom.
19. oktober – Thomas Browne (død 1682), engelsk lege og encyclopedist.
Ukjent dato − Martin van den Hove (død 1639), nederlandsk astronom.


== Dødsfall ==
4. mai – Ulisse Aldrovandi (født 1522), naturhistoriker fra Bologna.
29. desember – John Davis (født 1550), engelsk oppdager.
Ukjent dato − Roger Marbeck (født 1536), engelsk hofflege.


== Referanser ==


== Se også ==
Jim Varney

James Albert "Jim" Varney Jr. (født 15. juni 1949 i Lexington (Kentucky) død 10. februar 2000 i White House) var en amerikansk skuespiller, forfatter og komiker. Han var mest kjent for å ha spilt Ernest P. Worrell i Ernest-filmene og Stinky Dog i Toy Story.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Varney på Internet Movie Database 
(sv) Jim Varney i Svensk Filmdatabas 
(da) Jim Varney på Scope 
(fr) Jim Varney på Allociné 
(en) Jim Varney på AllMovie 
(en) Jim Varney hos Turner Classic Movies 
(en) Jim Varney hos Rotten Tomatoes 
(en) Jim Varney hos The Movie Database 
(en) Jim Varney hos Behind The Voice Actors
Osøren stasjon

Osøren stasjon var Nesttun–Osbanens endestasjon i Osøyro i Os i Hordaland. Den ble åpnet 1894 da Nesttun–Osbanen ble tatt i bruk ble nedlagt sammen med jernbanen i 1935. Stasjonen er bevart og eies av i dag av Os kommune. Det finnes planer for å renovere og vende tilbake til utseendet fra 1894, men manglende finansiering har resultert i at stasjonen bare har blitt malt i de originale fargene. Det er også planlagt å legge ned kort jernbanespor på stasjonsområdet. Verkstedet huser i dag en kloakkpumpestasjon, selv om fasaden har blitt renovert tilbake til original fasade. Os Kulturutvikling har rett til å bruke den kommunale bygningen, og de har uttalt at de planlegger å konvertere det til et kunstsenter. Bygningen er planlagt utvidet med en glassfasade mot fjorden, som vil inneholde et kunstverksted og atelier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Osøren stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Stend stasjon

Stend stasjon var en jernbanestasjon i Stend i Bergen, på den nedlagte Nesttun–Osbanen. Den ble åpnet 1894 da Nesttun–Osbanen ble tatt i bruk ble nedlagt sammen med jernbanen i 1935.Stasjonen ble omgjort til et jernbanemuseum og er den eneste stasjonbygningen som fortsatt framstår i sin opprinnelige stil. I 1980-årene hadde bygningen forfalt, men i 1987 begynte Osbanens Venner å renovere bygningen. Museet har en liten samling med gjenstander fra jernbanen, inkludert gamle bilder, filmer og verktøy fra verkstedet. Det er lagt ut et 70 meter langt jernbanespor i den gamle traseen framfor stasjonsbygningen. På sporet står en sykkeldresin fra 1925, og en kombinert tedjeklasse- og postvogn fra 1894. Den består av to halvrammer som ble sveiset sammen, med boggi kjøpt fra Polen. Det er den minste boggievognen i Norge. Stasjonen har også en vannstasjon. Museet har også et diesellokomotiv fra 1967, som ble brukt av Fana og senere Bergen kommune i kloakktunneler, og ble gitt til museet i 1995. Det har sporvidde på 750 mm, men har ellers ingen likheter med materialet som brukes på Nesttun–Osbanen. 

		


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1522

Vitenskapsåret 1522 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1522.


== Utforskning ==

6. september – «Vittoria», det gjenværende skipet av Ferdinand Magellans ekspedisjon, vendte tilbake til Sanlúcar de Barrameda i Spania under kommando av Juan Sebastián Elcano, og ble det første skipet som hadde fullført en jordomseiling. Den har med seg det første (døde) eksemplaret av paradisfugl som noen gang er sett i Europa.
25. januar − «Vittoria» forlot Timor.
6. april − Det andre gjenværende skipet, «Trinidad», startet hjemreisen mot øst, men ble kapret av en portugisisk flåte.
19. mai − «Vittoria» rundet Kapp det gode håp.


== Matematikk ==
Adam Ries utgir sin populære aritmetiske tekst «Rechenung auff der Linihen und Federn».
Johannes Werners opprinnelige verk om kjeglesnitt ble publisert. «In hoc opere haec continentur. Libellvs Ioannis Verneri Nvrembergen. Svper Vigintidvobvs Elementis Conicis. Comentarius seu paraphrastica enarratio in vndecim modos conficiendi eius Problematis quod Cubi duplicatio dicitur. Eivsdem. Comentatio in Dionysodori problema, quo data sphæra plano sub data secat ratione, Alivs modus idem problema coficiendi ab eodem Ioanne Vernero nouissime copertus demostratusq; de motu octauæ Sphæræ, Tractatus duo. Summaria enarratio Theoricæ motus octau Sphæræ». Nürnberg.


== Medisin ==
Alessandro Achillini fikk publisert læreboken «Anatomicæ annotationes» (Notater om anatomi) posthumt. Bologna.


== Fødsler ==
2. februar − Ludovico Ferrari (død 1565), italiensk matematiker.
11. september – Ulisse Aldrovandi (død 1605), naturhistoriker fra Bologna.
Ukjent dato −
Jacques Cujas (død 1590), fransk humanist.
Ogier Ghiselin de Busbecq (død 1592), flamsk diplomat og botaniker.


== Dødsfall ==
1. januar − Johannes Stabius (født om lag 1460), østerriksk humanist og geograf.
mai – Johannes Werner (født 1468), tysk universalgeni.


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1550

Vitenskapsåret 1550 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1550.


== Oppdagelsesreiser ==
Giovan Battista Ramusio begynner utgivelsen av «Navigationi et Viaggi» (Navigasjoner og reiser), en samling førstehånds beretninger fra oppdagere om deres reiser som var den første i sitt slag. En av beretningene var kalt «Della descrittione dell’Africa et delle cose notabili che ivi sono» (Om beskrivelsen av Afrika og bemerkelsesverdige ting der) diktert av Leo Africanus. Venezia.


== Astronomi ==
Georg Joachim Rheticus fikk publisert efemeriden «Ephemerides novae». Leipzig.


== Matematikk ==
Johannes Scheubel fikk publisert læreboken «Algebrae compendiosa» (Basel) og «Algebrae compendiosa facilisqve descriptio» (Paris), med introduksjon til Evklid i ny notasjon.


== Medisin og fysiologi ==
Ambroise Paré fikk publisert avhandlingen «Briefve collection de l'administration anatomique, avec la manière de cojoindre les os, et d'extraire les enfants tât mors que vivans du ventre de la mère, lorsque la nature de soi ne peult venir a son effect.» (Kort samling av anatomisk administrasjon, med metoden for å sette sammen ben, og om å trekke ut barn som er enten er død eller levende fra morens mage, når naturen ikke kan få det til av seg selv). Paris.


== Teknologi ==
Begynner arbeidet med hagene til Villa d'Este, Tivoli, Italia, for kardinal Ippolito II d'Este med avanserte hydrauliske funksjoner designet av Tommaso Chiruchi sammen med Claude Venard.


== Utgivelser ==
Girolamo Cardano fikk publisert første utgave av encyklopedien «De subtilitate» i 21 bind, med omfattende stoff om kosmologi, medisin, geometri, naturvitenskap, kryptografi, egenskaper ved edelstener m.m. Nürnberg.


== Fødsler ==
27. februar - Ludovico Settala, italiensk lege (død 1633)
30. september – Michael Maestlin, tysk astronom og matematiker (død 1631)
ca. oktober – John Davis, engelsk oppdager (død 1605)
Ukjent dato −
Giovanni Aicardi, italiensk arkitekt og ingeniør (død 1631)
Jean Béguin, fransk kjemiker (død 1620)
Fortunato Fedele, italiensk lege (død 1630)
John Napier, skotsk matematiker og astronom (død 1617)
Anselmus de Boodt, flamsk mineralog og lege (død 1632)
Jacques Guillemeau, fransk kirurg (død 1613)
Ferrante Imperato, naturhistoriker fra Napoli (død 1615, 1625 eller 1631)
om lag 1550
Willem Barentsz, nederlandsk oppdager (død 1597)
Marin le Bourgeoys, fransk oppfinner og kunstner (død ca. 1634)


== Dødsfall ==
12. januar − Andrea Alciato, italiensk humanist (født 1492)
Ukjent dato −
Sulaiman Al Mahri, arabisk navigatør og geograf (født 1480)
Nikolaus Kratzer, tysk matematiker (født 1487)
Camillo Leonardi, italiensk astronom og astrolog (født 1451)


== Referanser ==


== Se også ==
Konrad IV av Tyskland

Konrad IV av Tyskland (født 25. april 1228 i Andria i Apulia, død 21. mai 1254 i Lavello nær Melfi) var konge av kongedømmet Jerusalem (som Konrad II; 1228–1254), av kongedømmet Sicilia (som Konrad I; 1250–1254) og av Tyskland (1237–1254). 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Martin Kaufhold: Die Könige des Interregnum. Konrad IV., Heinrich Raspe, Wilhelm, Alfons, Richard (1245–1273). In: Bernd Schneidmüller, Stefan Weinfurter (Hrsg.): Die deutschen Herrscher des Mittelalters. Historische Porträts von Heinrich I. bis Maximilian I. C.H. Beck, München 2003, S. 315–339.
Martin Kaufhold: Deutsches Interregnum und europäische Politik. Konfliktlösungen und Entscheidungsstrukturen 1230–1280 (= Schriften der Monumenta Germaniae Historica. Band 49). Hahn, Hannover 2000, ISBN 3-7752-5449-8. (Fachbesprechung)
Karl-Heinz Rueß (Hrsg.): Konrad IV. (1228–1254). Deutschlands letzter Stauferkönig. Göppingen 2012, ISBN 978-3-929776-24-9.
(de) Hans Martin Schaller: «Konrad IV.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 12, Duncker & Humblot, Berlin 1980, ISBN 3-428-00193-1, s. 500 f. (digitalisering).
Wolfgang Stürner: 13. Jahrhundert. 1198–1273 (= Gebhardt, Handbuch der deutschen Geschichte. Band 6). 10., völlig neu bearb. Auflage. Stuttgart 2007, ISBN 3-608-60006-X.
Konrad, tyska konungar 4 i Nordisk familjebok (2. utgave, 1911)
Lower East Side

Lower East Side er et nabolag i Manhattan i New York. 


== Beskrivelse ==
Området avgrenses av Houston Street i nord, East River i øst, Bowery i vest (denne avgrensningen er ikke uten debatt) og Canal Street i sør.Lower East Side betraktes som et innvandrertett arbeiderklasseområde og var på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet nærmest en slum. Innvandreerpreget var variert etter epoke, med nye tilflytting og utflytting. I en lang periode dominerte (50%) østeuropeiske jøder. Lower East Side er senere blitt gentrifisert, det vil si har gjennomgått et statusløft med innflytting av middel- og overklasse og etablering av butikker og restauranter.


== I film ==
Flere filmer utspilles i  Lower East Side:

Filmen Once Upon a Time in America - Ondt blod i Amerika - (1984) beskriver hovedskikkelsenes barndom i den jødisk pregede delen av Lower East Side i 1920-årene.
Moonstruck - Forhekset av månen - av Norman Jewison (1987)
Crossing Delancey, av Joan Micklin Silver (1988)
Hester Street, av Abraham Cahan (1975)
When Harry Met Sally... - Da han møtte henne - , av Rob Reiner (1989)
Gangs of New York av Martin Scorsese (2001)
The Jazz Singer - Jazzsangeren - , av Alan Crosland (1927)
The Cobbler, av Tom McCarthy (2014)
Også Enemies: A Love Story (1989), av Paul Mazursky etter Isaac Bashevis Singers roman, som utspiller seg i jødiske miljøer i New York, utspiller seg delvis i Lower East Side.


== Referanser ==
Johannes Argyropoulos

Johannes Argyropoulos (Ιωάννης Αργυρόπουλος, Ioannis Argyropoulos, Giovanni Argiropulo  født omkring 1415 og død 26. juni 1487) var en gresk lærer, filosof og humanist.
Argyropoulos arbeidet først i Padova, siden i Firenze og etter 1471 i Roma, og har blitt ansett som den tidens mest talentfulle formidlere av den klassiske dannelsen i Italia. Han forfattet blant annet filosofiske og teologiske skrifter, samt oversatte og kommenterte Aristoteles.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Lund 1929
Birkebeinerspelet

Birkebeinerspelet er et norsk vinterspel som spilles hvert år i februar, på gården Mesna nær Lillehammer og Sjusjøen.  Det ble oppført første gang i 2017, med manus basert på Ravn Lanesskogs filmmanus til filmen "Birkebeinerne" fra 2016. 
Birkebeinerspelet er et historisk spel. Året er 1205, og Norge er herjet av borgerkrig. På den ene siden står de fattige birkebeinerne, og på den andre siden står baglerne, som er støttet av danskene og den rike pavekirken. Da birkebeinerkongen Håkon Sverresson dør, tror mange at blodslinjene i kongsætten er brutt, at det ikke finnes noen ny arving. Men kongen har en uekte sønn, Håkon Håkonsson, som kan bli birkebeinernes neste konge. Etter å ha holdt gutten gjemt på gården Folkenborg i Østfold i nesten to år, vil hans mor Inga fra Varteig og hennes støttespillere smugle ham ut og ta ham med til Nidaros, for å kreve Norges trone for birkebeinerne. Men veien til Nidaros går gjennom Opplandene, der baglerne kontrollerer flere områder. Julaften 1205 kommer de til Hamar. 
Birkebeinerspelet begynner med kongens død, og forteller om den dramatiske jakten på kongsbarnet. Gården Mesna, dagens spelplass, ligger i området der kongssønnen ble fraktet fra Hamar og over fjellet til Østerdalen.  
Produksjonen er et samarbeid mellom profesjonelle skuespillere og lokale krefter. Dette er et av de få spelene i Norge som finner sted midtvinters.
2017: Manus og regi Åsmund-Brede Eike
2018: Manus og regi Åsmund-Brede Eike
2019: Manus og regi Evy Kasseth Røsten
2020: Manus og regi Evy Kasseth Røsten 


== Eksterne lenker ==
Birkebeinerspelet.
Spelhåndboka
Gården Mesna
Vitenskapsåret 1480

Vitenskapsåret 1480 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1480.


== Institusjoner ==
Magdalen College School, Oxford, blir etablert av William Waynflete.


== Fødsler ==
ukjent dato
Sulaiman Al Mahri, arabisk navigatør og geograf (død 1550)
Sebastián de Belalcázar, spansk oppdager (død 1551)
Vannoccio Biringuccio, italiensk metallurg (død 1550)
Marco Guazzo, italiensk historiker (død 1556)
Ferdinand Magellan, portugisisk oppdager (død 1521)
Diego de Ordás (død 1532), spansk oppdagelsesreisende.
Juan de Ortega, spansk matematiker (død 1568)
ca. 1480
Johann Georg Faust, tysk alkymist (død 1540)


== Dødsfall ==
19. mai - Jan Długosz, polske historiker og prest (født 1415)
14. desember - Niccolò Perotti, italiensk humanist, filolog og katolsk erkebiskop (født 1430)
Pierre Du Bois, italiensk historiker (født 1430)
ukjent dato
Tristão Vaz Teixeira, portugisisk navigatør og oppdager (født ca. 1395)


== Referanser ==

		


== Se også ==
Tsuwano

Tsuwano (japansk: 津和野町, -chō) er en liten by i Japan, i Shimane prefektur. Byen ble grunnlagt på 1300-tallet og har ca 9500 innbyggere. Byen ligger inneklemt i fjellene i en dal med en elv. I byen er det mange vel bevarte samuraihus. I byens bekker er det tusenttals fargeskarpe karper, de sies å være ti ganger så mange som Tsuwanos befolkning.
Tsuwano har to katolske kirker, noe som er nokså uvanlig for japanske småbyer. Den katolske kirke i selve Tsuwano er dedisert til St. Frans Xavier, som misjonerte i landet i 1549–50, og den ligger ved hovedgaten. Santa Maria-kirken ved Otome-passet ble dedisert i 1951 og er del av et minnested for japanske kristne som ble forfulgt og torturert i Tsuwano av regjeringen i Edo- og Meiji-periodene. Her hedres minnet av de 36 japanske kristne som ble myrdet her i 1886. 
Under kristenforfølgelser i Japan ble 153 kristne sendt i eksil fra Nagasaki til Tsuwano, og der ble de truet til å avsverge sin tro. De mest standhaftige ble drept. Til minne om dette lot den tyske jesuittpater Paul Nebel som var sogneprest for Tsuwano ved «Jomfru-passet» (乙女峠, Otome-tōge) i 1951 bygge Maria-kapellet (マリア聖堂, Maria seidō). Den kirken som ligger ved jernbanestasjonen inne i byen ble oppført i 1931 i gotisk stil (津和野カトリック教会, Tsuwano katorikku kyōkai), på det sted der det stod en nedbrent kirke fra 1892. Hver 3. mai går det en prosesjon til ære for martyrene fra kirken til kapellet.På den andre siden av byen ligger Inari-helligdommen Taikodani i en åsside. Den er en av Japans fem viktigste helligdommer tilegnet guden Inari (Rev) og den nås via en tunnel av Torii (porter), totalt 1174 stykker. En linebane går langs slutningens andre side til ruinene av Tsuwanoslottet på toppen.
Amane Nishi (1829-1997), som ble født i Tsuwano, var en statsmann og filosof i Meiji-tiden.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Tsuwano, Shimane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marlène Charell

Marlène Charell (født Angela Miebs 27. juli 1944 i Winsen i Harburg) er en tysk underholdningsartist og danser. Hun var førstedanser ved burlesk-klubben Le Lido i Paris fra 1968 til 1970, og hun var programleder for Eurovision Song Contest 1983 i Rudi-Sedlmayer-Halle i München. Scenenavnet hennes er en sammensetning av artistene Marlene Dietrich og Erik Charell.
Charell danset også i hotellkasinoet Dunes i Las Vegas i forestillingen Casino de Paris i 1966 samt i Folies Bergère fra 1962 til 1968. I denne perioden fikk hun også kallenavnet «Miss Longlegs». I 1972 spilte hun sammen med Engelbert Humperdinck i underholdningsserien Engelbert with The Young Generation på BBC1.Hun har vært gift med skuespilleren Roger Pappini siden 20. desember 1971. Paret har ett barn og er bosatt i Sveits.


== Se også ==
Liste over programledere for Eurovision Song Contest


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Marlene Charell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marlène Charell på Internet Movie Database 
(fr) Marlène Charell på Allociné 
(en) Marlène Charell hos The Movie Database 
(en) Marlène Charell på Discogs 
(en) Marlène Charell på MusicBrainz
Margit Walsø

Margit Walsø (født 11. januar 1968) er en norsk forlagsredaktør og forfatter.
Hun er fra Sunndalsøra, men bosatt i Oslo. Hun er utdannet ved Universitetet i Oslo. Walsø var i mer enn tolv år redaktør i Det Norske Samlaget, der hun også har vært forlagssjef. 
I 2011 ble hun direktør i NORLA – Senter for norsk skjønn- og faglitteratur i utlandet. 


== Bibliografi ==
Kjære Voltaire, roman, Gyldendal (2007)
Dronningens løfte, roman, Schibsted (2014)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Margit Walsø i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
«Bokelskerinnen intervjuer: Margit Walsø» (Besøkt 22. mai 2018)