jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lamprolabini

Lamprolabini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.


== Utseende ==
Små biller, kroppen er kort, bred og høyt hvelvet, den bakre delen av hodet er noe forlenget (lang hals), lengre enn snuten. De er vanligvis glatte og blanke. På farge er mange arter røde, kan også være mørke med metallglans. Det er ofte markert forskjell mellom kjønnene, med forlengingen av hode og brystskjold mer ekstrem hos hannene. Hodet er lengre enn bredt, fasettøynene runde og utstående. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, ikke knebøyde og uten en markert kølle. Hos underfamilien Apoderinae er hodet svært forlenget bak fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet tilsmalnet framover. Dekkvingene er korte og brede, parallellsidige, med markerte punktrekker. ofte med en skarp pigg på hver dekkvinge. Beina er kraftige og ganske lange, lårene noe fortykkede. Leggene (tibiae) har en rekke av pigger på undersiden og ender i en kraftig pigg. Føttene er fire-leddete, det tredje leddet er tolappet. Larvene er korte og tykke, C-formede, med spredte hår, uten bein, men med en markert hodekapsel.


== Levevis ==
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien bladrullere, Attelabidae Billberg, 1820
Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
Stammen Lamprolabini Voss, 1925
Slekten Henicolabus Voss, 1925 - 30 arter, Sørøst-Asia
Slekten Isolabus Voss, 1925 - 7 arter
Slekten Lamprolabus Jekel, 1860 - 16 arter, Sørøst-Asia


== Referanser ==


== Kilder ==
Gønget, H. 2003. The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
Paramecolabini

Paramecolabini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.


== Utseende ==
Små til middelsstore, kroppen er avlang, glatt og blank, mer eller mindre rødlig eller gulaktig. Hodet er forlenget bak fasettøynene, snuten ganske kort, antennene ikke knebøyde. Forbeina er lange og kraftige, særlig lårene tykke.


== Levevis ==
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien bladrullere, Attelabidae Billberg, 1820
Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
Stammen Paramecolabini Legalov, 2003
Slekten Catalabus Voss, 1925 - 9 arter
Slekten Paramecolabus Jekel, 1860 - 13 arter


== Referanser ==


== Kilder ==
Gønget, H. 2003. The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.


== Eksterne lenker ==
Paramecolabini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
Vladimir Zelenko

Vladimir (Zev) Zelenko (ukrainsk: Володимир (Зев) Зеленко; født 1973 i Kyiv i Ukrainske SSR i Sovjetunionen, død 30. juni 2022 i New York) var en ukrainskfødt amerikansk lege og forfatter. Han ble beskyldt for å spre feilinformasjon og konspirasjonsteorier.


== Biografi ==
Familien flyttet fra Sovjetunionen til ISA da han var tre år gammel, og slo seg ned i nabolaget Sheepshead Bay i Brooklyn i New York.Zelenko tok medisinsk doktorgrad i 2000 ved State University of New York at Buffalo og spesialiserte seg deretter i familiemedisin.


== Zelenko og koronavirusbehandling ==
Han gikk inn for bruk mot covid-19 med en kombinasjon av tre medikamenter: Hydroksyklorokin, sinksulfat og azitromycin. Den 21. mars 2020 postet Zelenko en video på YouTube og Facebook der han rettet til USAs president Donald Trump hendet å med fremgang ha eksperimentelt utprøvd nevnte metode - i utgangspunktet noe som var i bruk for malaria - på hundrevis av pasienter med koronaviruslignende symptomer. Han postet et åpent brev til Trump om dette to dager etter. Dette var i en periode da en rekke grupper, også World Health Organization, forsøkte å finne ut om bruk av hydrosyklorokin og/eller azitromycin var relevant forr covid-19. I mars 2020 bemerket Alex Kasprak, som skrev for vitenskapsener for Snopes, at ettersom Zelenko ikke beskrev nøyere sin metode eller publiserte noen data, var det umulig å verifisere det han hevdet.Zelenkos behandlingsprotokoll fikk uansett stor oppmerksomhet. En rekke medieskikkelser anbefalte den, og likeså forskjellige innen Trump -administrasjonen, som Rudy Giuliani og Mark Meadows (stabssjef).Han spredte også ukorrekt informasjon om covid-19-vaksinasjon.Zelenko døde 48 år gammel den 30. juni 2022 av kreft i New York City.


== Referanser ==
Pilolabini

Pilolabini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge.. De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, glatte og blanke, mørkt metallskinnende biller. Hodet er forlenget bak fasettøynene, utvidet bakover, lenger enn snuten, som er noe utvidet mot spissen. Antennene er forholdsvis tynne, ikke knebøyde, med en smal klubbe. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede. Forbeina er forlengede med tykke lår og nokså lange, tynne legger.


== Levevis ==
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien bladrullere, Attelabidae Billberg, 1820
Underfamilien Attelabinae Billberg, 1820
Stammen Pilolabini Voss, 1925
Slekten Pilolabus Jekel, 1860 - 14 arter
Pilolabus caesius Hamilton, 1994
Pilolabus californicus Voss, 1925
Pilolabus chiriquensis Hamilton, 1994
Pilolabus diffinis Voss, 1925
Pilolabus giraffa Hamilton, 1994
Pilolabus guerrerensis Hamilton, 1994
Pilolabus klugi Voss, 1925
Pilolabus marginatus Hamilton, 1994
Pilolabus nigriclava Voss, 1925
Pilolabus purpureus Voss, 1925
Pilolabus rugiceps Voss, 1925
Pilolabus splendens Sharp, 1889
Pilolabus sumptuosus Voss, 1925
Pilolabus tubercleatus Hamilton, 1994
Pilolabus viridans Voss, 1925


== Referanser ==


== Kilder ==
Gønget, H. 2003. The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.


== Eksterne lenker ==
(en) Pilolabini hos Fossilworks 
Pilolabini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
Norsk senter for hodepineforskning

Norsk senter for hodepineforskning (NorHEAD) starter opp 1. august 2022, og skal drive internasjonalt ledende forskning på hodepinesykdommer. Senteret skal samle dagens kunnskap, og utvikle nye og innovative behandlingsmetoder som vil bidra til å gi pasientene en bedre hverdag. Vertskap for det nye senteret er Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap ved NTNU i Trondheim.
Den 7. desember 2021 ble det klart at regjeringen bevilger 130 millioner kroner til et nytt nasjonalt forskningssenter for hodepinesykdommer, som skal ledes av professor Erling Andreas Tronvik ved Institutt for nevromedisin og bevegelsesvitenskap. NorHEAD er et prosjekt av Forskningssenter for klinisk behandling, med finansiering fra Norges forskningsråd. Deltakende universiteter og sykehus i Norge bidrar i tillegg med halvparten av finansieringen.Bakgrunnen for det nye senteret er at hodepinelidelser utgjør et stort folkehelseproblem og fører til betydelige kostnader for samfunnet. Hodepine og migrene har også stor innvirkning på livene til de som rammes. Samtidig er det fortsatt mange uløste spørsmål knyttet til diagnostikk og behandling av hodepinesykdommer.Forskningsområdene vil blant annet omhandle kliniske studier, helseregisterdata og kunstig intelligens og maskinlæringsteknikker.


== Partnere ==
Følgende offisielle partnere inngår i samarbeidet med NorHEAD.

Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU)
Universitetet i Bergen (UiB)
St. Olavs hospital
Oslo universitetssykehus (OUS)
Akershus universitetssykehus (AHUS)
Universitetssykehuset i Nord-Norge (UNN)
Haukeland universitetssykehus
Sykehuset Namsos
Hodepine Norge
Nansen Neuroscience Network (NNN)


== Se også ==
International Headache Society
International Classification of Headache Disorders
Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine
Hodepine Norge
Hodepinedagbok


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Norsk senter for hodepineforskning – NorHEAD (hjemmeside)
MS «Seibris»

MS «Seibris», tidligere MS «Havnefjell» og BB «Brattvær» er en norsk bløggebåt bygget ved Halsa Mekaniske Verksted i 1983. Skipet eies av Seistar Holding i 2022. Skipet har en lengde på 23,95 meter og en bredde på 6,45 meter. MS «Seibris» har en servicefart på 8 knop.


== Historie ==
Skipet ble bygget som MS «Brattvær» i 1983 ved Halsa Mekaniske Verksted. Skipet ble bygget som tråler, men ble senere ombygd som krabbebåt. I 2008 fikk det navnet MS «Jorn Hauge». Ett år senere, i 2009 ble skipet døpt MS «Gunnar Vik». Senere fikk skipet navnet MS «Havnefjell»
I 2013 fikk skipet motorproblemer. Fartøyet tok inn vann 600 kilometer nord-nordøst for Vardø.I februar 2018 kjøpte Holberg Shipping MS «Havnefjell» fra Båtsfjord. Selskapet totalrenoverte skipet og bygde det om til en brønnbåt. Selskapet døpte skipet BB «Brattvær». Skipet ble en tid senere kjøpt av Seistar Holding, som bygde det videre om til bløggebåt og ga det navnet MS «Seibris».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seibris – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Video av skipet da det hadde motortrøbbel i Barentshavet
Darkest Russia

Darkest Russia er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Travers Vale.


== Skuespillere ==
Alice Brady som Ilda Barosky.
John Bowers som Alexis Nazimoff.
J. Herbert Frank som Constantine Karischeff.
Norbert Wicki som Ivan Barosky.
Jack Drumier som Grev Paul Nazimoff.
Kate Lester som Katherine Karischeff.
Lillian Cook som Olga.
Frank DeVernon som Storhertug.
Boris Korlin som Barosky.
Herbert Barrington som Nicholai.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Darkest Russia på Internet Movie Database
The Darling of Paris

The Darling of Paris er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av J. Gordon Edwards.


== Handling ==
Esmerelda er en ung sigøyner-kvinne som kommer sammen med fostermoren sin til Paris, hvor skjønnheten hennes raskt tiltrekker seg oppmerksomhet. Claude Frallo, en anerkjent vitenskapsmann, blir også interessert i henne. Men hun er ikke interessert i Frallo, fordi hun allerede har forelsket seg i kaptein Phoebus. Men under et besøk av sigøyner-jenta i leiligheten til den kjekke kapteinen, dreper Frallo kapteinen før han slipper unna.
Esmaralda blir deretter arrestert mistenkt for å ha begått mordet. Hun blir deretter utsatt for tortur, for å få henne til å tilstå. Men hun er alt for trassig, vel vitende om at hun er uskyldig. Klokkeren i katedralen Notre-Dame, Men Quasimodo, som i all hemmelighet også er forelsket i sigøyner-kvinnen, blir snart hennes beskytter. Men problemene deres er fremdeles ikke ferdige.


== Skuespillere ==
Theda Bara som Esmeralda.
Glen White som Quasimodo.
Walter Law som Claude Frallo.
Herbert Heyes som Kaptein Phoebus.
Carey Lee som Paquette.
Alice Gale som lederen for sigøyner-gruppen.
John Webb Dillion som Clopin.
Louis Dean som Gringouier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Darling of Paris på Internet Movie Database 
(en) The Darling of Paris på AllMovie
Daughter of Destiny

Daughter of Destiny er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Irving.


== Skuespillere ==
Olga Petrova som Marion Ashley
Thomas Holding som en kronprins
Anders Randolf som Franz Jorn
Robert Broderick som ambassadør Ashley
Henry Leone som politi-betjent Morhange
Richard Garrick som Graham West
Carl Dietz som Secret Service-agent
Nita Allen som en tjenestepike
Beatrix Sherman som enstudent


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daughter of Destiny på Internet Movie Database 
(en) Daughter of Destiny på AllMovie
A Daughter of Maryland

A Daughter of Maryland er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John B. O'Brien.


== Handling ==
Beth Treadway, en livlig ung kvinne, bor sammen med faren sim, major Treadway og tante Sarah på Treadway-eiendommen - kalt Headland Hall - i Maryland. Beth blir kurtisert av Rippley, med tvilsom moral, når John Standish ankommer området fra New York. Standish vekker Beths interesse når han redder Haskell, en eremitt som bor på Treadway-land, under en brann. Beth tar seg skadene hans etter brannen, og hun begynner snart å beundre Standish.
Senere blir Rippley tatt på fersken av majoren, når han forsøker å stjele fra pengeskapt hans - og han dreper den gamle mannen. Først blir Haskell mistenkt for drapet. Men når en del av Rippleys pysjamas blir oppdaget i majorens hånd, blir Rippley anklaget for forbrytelsen. Men Rippley forsøker å unngå å bli arrestert, og blir i den påfølgende nærkampen drept av Standish.


== Skuespillere ==
Edna Goodrich som Beth Treadway.
William T. Carleton som Major Treadway.
Helen Strickland som Sarah Treadway.
Carlton Brickert som John Standish.
Jack Hopkins som Rippley.
Charles Martin som Pennell.
Florence Miller som Dorothy Pennell.
Morgan Thorpe som Haskell.
S.J. Burton som Neb.
Myra Brooks som Mandy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Daughter of Maryland på Internet Movie Database
A Daughter of the Poor

A Daughter of the Poor er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Edward Dillon.


== Handling ==
En ung  kvinne, Rose Eastmen (spilt av Besie Love) bor sammen med sin late onkel, som arbeider som vaktmester ved et forlag. Både Rose og onkelen hennes mangler utdannelse, og er mottakelige for de sosialistiske ideene til forfatteren Rudolph Creig.
En dag møter hun Jack Stevens, den velstående sønnen til eieren av forlaget, som jobber med bilen sin. Rose tror derfor at han bare er en vanlig arbeider, men hun innser snart hvem han egentlig er - og hvor rik han er.


== Skuespillere ==
Bessie Love som Rose Eastman
Carmel Myers som Hazel Fleming
Max Davidson som Joe Eastman
George Beranger som Rudolph Creig
Carl Stockdale som James Stevens
Roy Stewart som Jack Stevens
Mae Giraci som Lola


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Daughter of the Poor på Internet Movie Database 
(en) A Daughter of the Poor på AllMovie
The Dazzling Miss Davison

The Dazzling Miss Davison er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Powell.


== Handling ==
Gerard Buckland spionerer en attraktiv ung kvinne som går nedover gaten. Men når han forsøker å finne en måte å ta kontakt med henne på, ser han en mann med et uanstendig utseende i det skjulte gi henne et diamant-halskjede, som kvinnen gjemmer på sin person før hun forsvinner inn i folkmengden og går ut av syne.
Senere samme dag besøker Gerard hjemmet til en venn, og blir overrasket over å møte den samme kvinnen der. Det viser seg snart at kvinnen egentlig ikke er det hun påstår at hun er, men ikke på den måten Gerard først trodde.


== Skuespillere ==
Marjorie Rambeau som Rachel
Fred Williams
Aubrey Beattie
Agnes Ayres som Lillian
Robert Elliott som Gerard Buckland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Dazzling Miss Davison på Internet Movie Database
Thomas Mardal

Thomas Mardal (født 16. april 1997) er en norsk friidrettsutøver som representerer Gloppen. Han har konkurrert internasjonalt innen bl.a. vektkast og sleggekast og innehar den norske rekorden i vektkast på 24,16 meter tatt i 2021 på et stevne i USA. Han er uttatt til VM i friidrett 2022 i øvelsen sleggekast.
Mardal er sønn av den tidligere lengdehopperen Ole Morten Mardal. Thomas Mardal gikk på idrettslinja ved Firda videregående skole fra 2013 til 2016. Året etter dro han til USA på idrettsstipend ved University of Florida i Gainesville. 


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
Liste over kjente elever ved Firda videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Thomas Mardal – Norges Friidrettsforbund
Hoplapoderini

Hoplapoderinier en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge..


== Utseende ==
Små til middelsstore (opptil 25 mm) biller, kroppen er kort, bred og høyt hvelvet, den bakre delen av hodet og den fremre delen av brystskjoldet er ofte noe forlenget (lang hals). Snuten er derimot ofte ganske kort. De er vanligvis glatte og blanke. På farge er mange arter røde og svarte. Det er ofte markert forskjell mellom kjønnene, med forlengingen av hode og brystskjold mer ekstrem hos hannene. Hodet er lengre enn bredt, fasettøynene runde og utstående. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, ikke knebøyde og uten en markert kølle. Hos underfamilien Apoderinae er hodet svært forlenget bak fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet tilsmalnet framover. Hos Apoderinae er den fremre delen trukket ut til en mer eller mindre rørformet krage som kan være ganske lang. Dekkvingene er korte og brede, parallellsidige, med markerte punktrekker, gjerne med påfallende knøler eller pigger. Beina er kraftige og ganske lange, lårene noe fortykkede. Leggene (tibiae) har en rekke av pigger på undersiden og ender i en kraftig pigg. Føttene er fire-leddete, det tredje leddet er tolappet. Larvene er korte og tykke, C-formede, med spredte hår, uten bein, men med en markert hodekapsel.


== Levevis ==
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien bladrullere, Attelabidae Billberg, 1820
Underfamilien Apoderinae Jekel, 1860
Stammen Hoplapoderini Voss, 1926
Slekten Echinapoderus Voss, 1926 - 18 arter
Slekten Hoplapoderus Jekel, 1860 - 16 arter
Slekten Madapoderus Biondi, 2005 - én art
Slekten Paratomapoderus Voss, 1926 - 46 arter
Slekten Paroplapoderus Voss, 1926 - 63 arter
Slekten Phymatapoderus Voss, 1926 - 13 arter
Slekten Rhamnapoderus Voss, 1926 - 29 arter
Slekten Tomapoderus Voss, 1926 - 31 arter


== Referanser ==


== Kilder ==
Gønget, H. 2003. The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe. Fauna Entomologica Scandinavica 38. E.J. Brill, Leiden/Boston.


== Eksterne lenker ==
Hoplapoderini – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fotogalleri over Attelabidae, ved A.A. Legalov
The Debt (1917)

The Debt er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Powell.


== Handling ==
En mottakelse gitt av en greve, for å feire datteren Anns forlovelse med Baron Moreno, blir forstyrret av nyheten om at en gruve som hele landsbyen har investert i er fullstendig verdiløs. Når greven, som overtalte andre innbyggere til å investere sparepengene sine i gruven, begår selvmord. Ann gifter seg med Slater, og de flytter til USA, i håp om å tjene nok til å betale ned farens gjeld. Imidlertid følger baronen etter Ann.
Dette gir Slaters mor, som er vanvittig misunnelig på sønnens kjærlighet til hans kone, muligheten til å ødelegge ekteskapet deres. Slater beordrer derfor sin kone ut fra hjemmet deres, og baronen tilbyr henne hjelp. Men når Anns barns uopphørlige gråter etter moren sin, tvinger det Slater til å forsøke å skape en forsoning. Men når han oppsøker Ann, oppdager han henne sammen med baronen. I den påfølgende konflikten blir begge mennene dødelig skadet.


== Skuespillere ==
Marjorie Rambeau som Ann.
Henry Warwick som en greve.
T. Jerome Lawler som Baron Moreno.
Paul Everton som John Slater.
Nadia Gary som Anns datter.
Anne Sutherland som Slaters mor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Debt på Internet Movie Database 
(en) The Debt på AllMovie
The Deemster

The Deemster er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Howell Hansel.


== Skuespillere ==
Derwent Hall Caine som Daniel Mylrea
Marian Swayne som Mona
Sidney Bracey som en biskop, og faren til Dan
Albert Froom som Deemster, faren til Mona
K. Barnes Clarendon som Ewan
Alexander Hall som Davy, en kamerat av Dan
James Levering som Quayle
Ben Lodge som Billy Quilleash
Tom O'Malley som Hommy Beg
Lee Post som en fisker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Deemster på Internet Movie Database