jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Best i verden

Best i verden» er en EP utgitt av Jem-Jem Due på vinyl på bandets egen label, Dueslipp, i 1990. I 2006 kom den ut i et digitalt remastret format av Apollon Records.Sammen med vinyl-utgaven fulgte et-brettspill som var inspirert av monopol. Spillet heter Komme seg til Hulen i tide til å høre på Jem-Jem Due-spillet, som favnet om kjente utesteder og musikkpersoner i Bergen.


== Utgivelsen ==
Musikere: Solevåg (sang), Raundalen (gitar), Olsen (bass) , Hamre (trommer, tilleggsvokal, og på sang 3 tilleggsgitar), Rødseth (keyboard på sang 1, 3 og 4, og munnspill på sang 2), NN (kor på sang 4).
Produsenter: Geir Luedy Andersen, Calle Hamre, Gunnar Olsen, Jon Raundalen, Tor Harald Rødseth og Hans Marius Solevåg.
Mixer og tekniker: Andersen.
Mastering: Andersen, Hamre, Olsen, Raundalen, Rødseth og Solevåg.
Remastering: Olsen og Raundalen.
Arrangementer: Hamre, Olsen, Raundalen, Rødseth og Solevåg.
Musikkstudio: Sigma Studio i Bergen.


=== Låter, tekstforfattere og komponister ===
«Hest» (Rødseth - Olsen/Rødseth).
«Øl» (Hamre/Olsen/Raundalen/Rødseth/Solevåg - trad. arr Jem-jem Due).
«Farer fort forbi» (Rødseth - Hamre).
«Femtiøres kyss» (Rødseth - Raundalen).


== Referanser ==
Mio Kuroiwa

Mio Kuroiwa (japansk: 黒岩美生 Kuroiwa Mio; født 3. mai 1989) er en japansk skøyteløper.


== Personlige rekorder ==
Oppdatert pr 10. mai 2019. 


== Meritter ==


=== Internasjonale mesterskap ===
Junior-VM på skøyter deltatt i ett VM ved to konkurranser.

Changchun 2008 i sammenlagt og på lagtempo.Beste resultat: 6.-plass på lagtempo og individuelt en 19.-plass på sammenlagt begge i Changchun 2008.


=== Nasjonale mesterskap ===
Kuroiwa vant 500 m-konkurransen i 2013 og 2014 i det japanske Universitetsmesterskapet.


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===
Oppdatert etter sesongen 2018/19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mio Kuroiwa – Speedskatingbase.eu 
(en) Mio Kuroiwa – SpeedSkatingNews.info 
(en) Mio Kuroiwa – SpeedSkatingStats.com 
(en) Mio Kuroiwa – TheSports.org 
(en) Mio Kuroiwa på Jakub Majerski's speedskating database
(en) Mio Kuroiwa på SpeedSkatingResults.com
(en) Mio Kuroiwa på www.isu.html.infostradasports.com
«Athletes / Mio Kuroiwa». winteruniversiade2013.sportresult.com. Besøkt 10. mai 2019.
Basement Apes

Basement Apes er et musikkalbum med Gluecifer. Albumet ble utgitt i 2002.


== Sporliste ==
«Reversed» (Gluecifer)
«Brutus» (Gluecifer)
«Losing End» (Gluecifer)
«Easy Living» (Gluecifer)
«Little Man» (Gluecifer)
«Not Enough for You» (Gluecifer)
«Round and Round» (Gluecifer/Kåre Vestrheim)
«Black Book Lodge» (Gluecifer)
«It Won't Be» (Gluecifer)
«Shotgun Seat» (Gluecifer)
«Powertools and Piss» (Gluecifer)
«I Saw the Stones Move» (Gluecifer)


== Medvirkende ==


=== Gluecifer ===
Biff Malibu - vokal, låtskriver, produsent
Captain Poon - gitarer, kor, låtskriver, produsent
Raldo Useless - gitarer, låtskriver, produsent
Stu Manx - bass, kor, låtskriver, produsent
Danny Young - trommer, perkusjon, låtskriver, produsent


=== Øvrige ===
Kåre Vestrheim - bakgrunnvokal, piano, orgel, mellotron, låtskriver, produsent, tekniker, miksing
Cato Salsa - piano, orgel, mellotron
Martin Hederos - piano, orgel, mellotron
Hector - perkusjon
Krisvaag - perkusjon
Sven Risnes - perkusjon
Tord Risnes - perkusjon
Line Lockert - bakgrunnvokal
Ola Haampland - tekniker
Bjørn Fløystad - tekniker
Rune Elli - tekniker
Vidar Ersfjord - tekniker
Ulf Holand - miksing
Mike Hartung - miksing
Howie Weinberg - mastering
Motorfinger - coverdesign
Mackan Juhlin - Gluecifer-logo


== Eksterne lenker ==
(en) Basement Apes på Discogs 
(en) Basement Apes på MusicBrainz 
(en) Basement Apes på Spotify 
(en) Basement Apes på AllMusic
Here Come the Pigs

Here Come the Pigs er en musikk-EP med Gluecifer. EP-en ble utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Here Come the Pigs» (Gluecifer)
«Black Book Lodge» (Gluecifer)
«Next to You» (Sting)


== Medvirkende ==


=== Gluecifer ===
Biff Malibu - vokal, låtskriver, produsent
Captain Poon - gitarer, kor, låtskriver, produsent
Raldo Useless - gitarer, låtskriver, produsent
Stu Manx - bass, kor, låtskriver, produsent
Danny Young - trommer, perkusjon, låtskriver, produsent


=== Øvrige ===
Kåre Vestrheim - produsent
Mike Hartung - tekniker


== Eksterne lenker ==
Here Come the Pigs
Automatic Thrill

Automatic Thrill er et musikkalbum med Gluecifer. Albumet ble utgitt i 2004.


== Sporliste ==
«Automatic Thrill» (Gluecifer)
«Take It» (Gluecifer)
«Car Full of Stash» (Gluecifer)
«Here Come the Pigs» (Gluecifer)
«Dingdong Thing» (Gluecifer)
«A Call From the Other Side» (Gluecifer)
«Shaking So Bad» (Gluecifer)
«Freeride» (Gluecifer)
«Put Me on a Plate» (Gluecifer)
«Dr. Doktor» (Gluecifer)
«The Good Times Used to Kill Me» (Gluecifer)


== Medvirkende ==


=== Gluecifer ===
Biff Malibu - vokal, låtskriver
Captain Poon - gitarer, kor, låtskriver
Raldo Useless - gitarer, låtskriver
Stu Manx - bass, kor, låtskriver
Danny Young - trommer, perkusjon, låtskriver


=== Øvrige ===
Kåre Vestrheim - theremin på Here Come the Pigs, piano/sitar/tabla på Freeride, produsent, tekniker, miksing
Cato Salsa - mellotron på Take It, piano/orgel på Car Full of Stash og Dingdong Thing
Krisvaag - perkusjon
Maria Zahl Cortés - kastanjetter
Senôr Gomp - kastanjetter
Mike Hartung - tekniker, miksing
Rune Elli - tekniker
Vidar Ersfjord - tekniker
Ulf Holand - miksing
Howie Weinberg - mastering
Espen Berg - mastering
Observatoriet - fotograf
Martin Kvamme - artwork/coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Automatic Thrill på Discogs 
(en) Automatic Thrill på MusicBrainz 
(en) Automatic Thrill på Spotify 
(en) Automatic Thrill på AllMusic
Cellepotens

Cellepotens er en samling egenskaper som begrense hva en enkelt celle kan bli til. Det best kjente eksemplet på celletyper med høy cellepotens er stamceller, som kan bli til nær sagt hvilken som helst celletype i det voksne individet. I motsatt ende av skalaen har vi røde blodlegemer som hos høyere virveldyr mangler cellekjerne og ikke kan dele seg og følgelig ikke gi opphav til noen annen type celler. Celler med høy cellepotens kalles pluripotente og har muligheten til å bli til mange forskjellige celletyper, mens celler med lav cellepotens bare kan bli til en enkelt eller et lite fåtall celletyper.Cellepotens er et viktig fenomen i utviklingsbiologi og fosterutvikling, der helt udifferensierte celler gi opphav til de tre kimlagene, som igjen gir opphav til de forskjellige celletypene de voksende individene består av. Mindre spesialisertee celler har høy cellepotens, mer spesialiserte celler har lavere cellepotens. Planter, som har langt færre celletyper enn de fleste dyr har mye høyere cellepotens, og selv små fragmenter av et individ kan vokse opp til et fullverdig nytt individ via stiklinger. Også svamper og end el flatormer har en liknende cellepotens, mens mer avanserte dyr med mer differensiert vev ikke har samme fleksibilitet.


== Referanser ==
Ud og ind igjen

Ud og ind igjen (originaltittel: In Again, Out Again) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1917 regissert av John Emerson med Douglas Fairbanks og Arline Pretty  i hovedrollene.


== Medvirkende ==
Douglas Fairbanks - Teddy Rutherford
Arline Pretty - Janie Dubb
Walter Walker - Sheriff Dubb
Arnold Lucy - Amos Jennings
Helen Greene - Pacifica Jennings
Homer Hunt - Henry Pinchit
Albert Parker - Jerry
Bull Montana - Quenton Auburn
Ada Gilman - Teddy's Mother
Frank Lalor - Pinkie
Betty Tyrel - The Nurse
W. C. Robinson - The Trustee
Erich von Stroheim - Officer


== Eksterne lenker ==
(en) Ud og ind igjen på Internet Movie Database 
(en) Ud og ind igjen på AllMovie
Manden som gjør hvad der falder ham ind

Manden som gjør hvad der falder ham ind (originaltittel: The Habit of Happiness) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1916 regissert av John Emerson med Douglas Fairbanks i hovedrollen.


== Medvirkende ==
Douglas Fairbanks - Sunny Wiggins
George Fawcett - Jonathan Pepper
Macey Harlan - Foster
Dorothy West - Elsie Pepper
George Backus - Mr. Wiggins
Grace Rankin - Clarice Wiggins
William Jefferson - Jones
Adolphe Menjou - Society Man (uncredited)


== Eksterne lenker ==
(en) Manden som gjør hvad der falder ham ind på Internet Movie Database 
(no) Manden som gjør hvad der falder ham ind hos Filmfront
Frank Leigh

Frank Leigh (1876–1948) var en britiskfødt amerikansk filmskuespiller.


== Filmer i utvalg ==

1920 – Paa jagt efter en egtemand

1923 – Hevnens aske

1923 – Rosita

1927 – Mockery

1942 – Den sorte svane

1946 – Skygger i halvmørket


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frank Leigh på Internet Movie Database 
(en) Frank Leigh hos The Movie Database
Narthangklosteret

Narthangklosteret (tibetansk: སྣར་ཐང་; kinesisk: 纳塘寺) er et kloster som befinner seg 15 km vest for Shigatse i Tibet. Det ble grunnlagt i 1153 av Tumtön Lodrö Drakpa, en elev av Sharawa Yonten Drak. Narthang var et innflytelsesrikt Kadampakloster, og det fjerde store klosteret i Ü-Tsang, etter Shaluklosteret, Sakya og Trashilhünpo.  Narthang var først berømt for sin skriftlige lære og sin klosterdisiplin. Etter det 14. århundre oppnådde det renommé som det eldste av Tibet's tre store sentre for boktrykking, ved siden av Potala og Derge.


== Referanser ==
De flammende år

De flammende år (russisk: Повесть пламенных лет Povest', plamennykh let) er en sovjetrussisk drama- og krigsfilm fra 1961 regissert av Julija Solntseva.
For denne filmen ble Julija Solntseva belønnet med prisen for beste regi på filmfestivalen i Cannes i 1961.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) De flammende år på Internet Movie Database 
(da) De flammende år i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) De flammende år på MovieMeter 
(en) De flammende år på AllMovie 
(en) De flammende år på Rotten Tomatoes
Rolf Anonsen

Rolf Anonsen (født 22. desember 1930, død 11. november 2009) var en norsk fekter.
Han vant tre NM-gull i sabel i perioden 1950–1957.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i fekting


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsrevy 1953, s. 66.


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Anonsen – FIE
Zoltan Michael Kramarics

Zoltan Michael Kramarics (født 13. mars 1986) er en norsk fekter.
Han har vunnet to NM-gull og to NM-bronse i kårde siden 2008.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i fekting


== Eksterne lenker ==
(en) Zoltan Michael Kramarics – FIE
Glyptoscelis

Glyptoscelis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore (7 - 10 millimeter), avlange, brunlige bladbiller, kroppen mer eller mindre kledt med lyse skjell, gjerne også tydelig hårete. Antennene er tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-, Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige Canada til Chile.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Glyptoscelis Chevrolat in Dejean, 1836
Glyptoscelis aeneipennis Baly, 1865
Glyptoscelis albicans Baly, 1865
Glyptoscelis albida LeConte, 1859
Glyptoscelis alternata Crotch, 1873
Glyptoscelis aridis Van Dyke, 1938
Glyptoscelis artemisiae Blake, 1967
Glyptoscelis barbata (Say, 1826)
Glyptoscelis cahitae Blake, 1967
Glyptoscelis chontalensis Jacoby, 1882
Glyptoscelis coloradoensis Blake, 1967
Glyptoscelis cryptica (Say, 1824)
Glyptoscelis cylindrica Blake, 1967
Glyptoscelis diabola Krauss, 1937
Glyptoscelis dohrni Jacoby, 1900
Glyptoscelis fascicularis Baly, 1865
Glyptoscelis gayi Lefèvre, 1891
Glyptoscelis gigas Jacoby, 1897
Glyptoscelis guatemalensis Blake, 1967
Glyptoscelis idahoensis Blake, 1967
Glyptoscelis illustris Crotch, 1873
Glyptoscelis juniperi Blake, 1967
Glyptoscelis longior LeConte, 1878
Glyptoscelis mexicana Jacoby, 1882
Glyptoscelis monrosi Blake, 1952
Glyptoscelis paraguayensis Jacoby, 1897
Glyptoscelis parvula Blaisdell, 1921
Glyptoscelis paula Blake, 1967
Glyptoscelis peperi Blake, 1967
Glyptoscelis pinnigera Blake, 1952
Glyptoscelis prosopis Schaeffer, 1905
Glyptoscelis pubescens (Fabricius, 1777)
Glyptoscelis pulvinosus (Blanchard, 1851)
Glyptoscelis septentrionalis Blake, 1967
Glyptoscelis sequoiae Blaisdell, 1921
Glyptoscelis sonorensis Blake, 1967
Glyptoscelis squamulata Crotch, 1873 (grape bud beetle)
Glyptoscelis vandykei Krauss, 1937
Glyptoscelis yosemitae Krauss, 1937


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase for nordamerikanske insekter
(en) Glyptoscelis i Encyclopedia of Life 
(en) Glyptoscelis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Glyptoscelis hos Fossilworks 
(en) Glyptoscelis hos ITIS 
(en) Kategori:Glyptoscelis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glyptoscelis – detaljert informasjon på Wikispecies
Prionodera

Prionodera er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, glatte og blanke bladbiller, gjerne brunrøde med metallskinnende dekkvinger. Antennene er tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum, som er avrundet, gjerne med en liten tann på hver side. Dekkvingene har noe uregelmessige punktrader. Beina er middels lange og kraftige.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Prionodera Chevrolat in Dejean, 1836
Prionodera adiastola Flowers, 2004
Prionodera arimanes Flowers, 2004
Prionodera bicolor (Olivier, 1808)
Prionodera costata (Baly, 1859)
Prionodera cyanea (Lefèvre, 1884)
Prionodera dichroma Flowers, 2004
Prionodera esmeralda Flowers, 2004
Prionodera furcada Flowers, 2004
Prionodera gaiophanes Flowers, 2004
Prionodera geniculata (Baly, 1859)
Prionodera kirschi (Lefèvre, 1877)
Prionodera lutea Erichson, 1847
Prionodera marshalli Lefèvre, 1884
Prionodera merana Bechyné, 1950 (Synonym: Jodasia roseometallica Bechyné, 1953)
Prionodera nila Flowers, 2004
Prionodera peruviana (Bechyné, 1951)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av Prionodera bicolor Arkivert 10. mai 2019 hos Wayback Machine.
(en) Prionodera i Encyclopedia of Life 
(en) Prionodera i Global Biodiversity Information Facility 
Prionodera – detaljert informasjon på Wikispecies
Lycaste (bille)

Lycaste er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Nokså store (10-15 millimeter), avlange, glatte og blanke, metallisk blå eller grønne bladbiller. Kroppen er nokså høyt hvelvet. Antennene er tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum, som er avrundet trapesformet. Dekkvingene har markerte punktrader. Beina er middels lange og kraftige.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Peru.


== Systematisk inndeling ==
Tidligere ble artene i dag ført til slekten Callicolaspis også ført her, men nå er det bare disse to igjen .

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Lycaste Gistel, 1837
Lycaste eumolpides (Lefèvre, 1877)
Lycaste trichoa Gistel, 1837 (Synonym: Prionodera metallica Jacoby, 1884)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av slekten Arkivert 10. mai 2019 hos Wayback Machine.
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Agnes av Roma

Agnes, kjent som Sankt Agnes eller Sant'Agnese (født ca. 291 i Roma, død ca. 304 i Roma) var en romersk martyr anerkjent som helgen i blant annet den romersk katolske kirke. Hennes minnedag er 21. januar.


== I den katolske kirke ==
Innenfor katolisismen er Agnes skytshelgen for unge jenter, forlovede par, gartnere, kyskhet og for råd om en god ektemann. Hun regnes som en av de mest kjente jomfrumartyrene fra den tidlige romerske kirken. Det er sannsynlig at hun døde under forfølgelsen av kristne som ble iverksatt av keiser Diokletian i 303 og varte frem til 305.
Kulten rundt henne startet allerede tidlig på 300-tallet, ved at blant annet keiser Konstantin I den store døpte sin datter ved hennes gravsted. Konstantia bygde en basilika på samme stedet i 350.


== Biografi ==
Kirken Sant'Agnese in Agone på Piazza Navona i Roma er etter tradisjonen stedet for St Agnes' martyrium. Biskop Ambrosius av Milano skrev at hun ble dømt til å brennes på bål, men at hun ble halshogd først. Hans venn pave Damasus skrev at hun døde på bålet. Prudentius utviklet dette videre i Peristephanon, der historien ble sterkt seksualisert og piken ført til et bordell, hvor Gud beskyttet hennes kyskhet ved hjelp av en rekke mirakler.Hun æres også i en annen romersk kirke, Sant'Agnese fuori le Mura. 
Levninger undersøkt på 1900-tallet som ble funnet i Lateranpalasset, bekrefter alder og henrettelsemetode.


== Referanser ==
Fagerhaug

Fagerhaug er ei bygd som ligger i Oppdal kommune i Trøndelag fylke ved grensa til Rennebu Kommune. Oppdal lufthavn, Fagerhaug ligger her.
Mai Zetterling

Mai Zetterling (født 24. mai 1925 i Västerås, Sverige, død 17. mars 1994 i London, Storbritannia) var en svensk skuespiller og filmregissør. Hun slo igjennom som skuespiller i Hets (1944) og debuterte som filmregissør med Älskande par  (1964).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mai Zetterling på Internet Movie Database 
(sv) Mai Zetterling i Svensk Filmdatabas 
(da) Mai Zetterling på Filmdatabasen 
(da) Mai Zetterling på danskefilm.dk 
(da) Mai Zetterling på danskfilmogtv.dk 
(da) Mai Zetterling på Scope 
(fr) Mai Zetterling på Allociné 
(en) Mai Zetterling på AllMovie 
(en) Mai Zetterling hos The Movie Database
Attersyn

Attersyn er en musikk-EP fra det norske bandet Gåte som ble utgitt den 4. november 2017.


== Sporliste ==
«Stolt Solvår» (Knut Buen/Katrin Frøder/Sveinung Sundli/Ronny Janssen)
«Rideboll og Gullborg» (Trad./Gåte)
«Draumefanga» (Knut Buen/Sveinung Sundli/Katrin Frøder/Gunnhild Sundli/Ronny Janssen)
«Venelite» (Trad./Gåte/Georg Buljo)


== Medvirkende ==


=== Gåte ===
Gunnhild Sundli - vokal, låtskriver, arrangement, produsent
Sveinung Sundli - fele, keyboard, programmering, låtskriver, arrangement, produsent
Ole Jonas Storli - piano, orgel, låtskriver, arrangement, produsent
Jon Even Schärer - trommer, bassgitar, låtskriver, arrangement, produsent
Katrin Frøder - bakgrunnvokal, låtskriver, arrangement, produsent


=== Øvrige ===
Ronny Janssen - synthesizer, programmering, produsent, tekniker
Bjarne Stensli - miksing
Morten Lund - mastering
Deformat - artwork


== Eksterne lenker ==
Attersyn
T-15 Armata

T-15 Armata (russisk: T-15A) er en ny (2015) tung russisk stormpanservogn som ventes erstattet BMP-2 og MT-LB i hæren. Vogna er basert på en universell Armata våpenplattform og skal gi bedre vern til infanteristene som sitter i vogna. Det er plass til mellom syv og ni soldater i vogna, som har mange innebygde funksjoner for beskyttelse, inkludert en skuffe for hurtig å grave seg ned i skyttargrop i forsvar, samt flere kameraer og andre sensorer montert i skroget.


== Bevæpning ==

Tårnet er fjernstyrt digitalt av typen Bumerang-BM (Epoch) med 2A42 30-mm maskinkanon og koaksialt PK maskingevær samt utskytingsrør for 9M133 Kornet  panservernmissil på begge sider av tårnet.


== Mobilitet ==
Dieselmotoren er på 1500 hk, men vogna har en vekt på 48 tonn slik at maksimal fart blir 65 km/t og rekkevidden 550 km på full tank.


== Beskyttelse ==
Vogna har reaktivt panser og Afganit (russisk Афганит) eller Malakhit‎ (russisk: Малахит) aktivt vern.


== Referanser ==
Bumerang-BM

Bumerang-BM  Epoch eller DUBM-30 Epoch er et pansertårn laget for vogner som T-15 Armata, Kurganets-25 og VPK-7829 Bumerang.Tårnet er fjernstyrt digitalt med 2A42 30-mm maskinkanon og koaksialt PK maskingevær i tillegg til utskytingsrør for 9M133 Kornet panservernmissil på begge sider av tårnet.


== Referanser ==
9M133 Kornet

9M133 Kornet (russisk: Корнет, NATO-kallenavn AT-14 Spriggan) er et moderne russisk bærbart panservernmissil for bruk mot stridsvogner. Missilet kom først i tjeneste i 1998. Systemet bruker laser-ledestrålestyring, og må ha minst 100 meters avstand til målet. Skuddvidden er 5,5 kilometer og systemet blir benyttet som sekundærvåpen av mange panservogner, men blir også benyttet i fortifiserte stillinger.


== Referanser ==
Daniel James

Daniel Owen James (født 10. november 1997) er en engelskfødt walisisk fotballspiller som spiller for Fulham, på lån fra Leeds United.Den 7. juni 2019 ble Swansea og Manchester United enige om en overgang for Daniel James. 12. juni 2019 skrev han under en femårskontrakt, med opsjon på ett ekstra år, med Manchester United. Han scoret sitt første mål for klubben i sin debut mot Chelsea på Old Trafford  31.august 2021 ble Manchester United enige om overgang til Leeds United.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Wales EM-tropp til EM i fotball 2021.Han ble tatt ut i Waless tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel James – FIFA 
(en) Daniel James – UEFA 
(en) Daniel James – Transfermarkt 
(en) Daniel James – national-football-teams.com 
(en) Daniel James – WorldFootball.net 
(en) Daniel James – Soccerbase.com 
(en) Daniel James – FootballDatabase.eu 
(en) Daniel James – Soccerway 
(en) Daniel James – EU-Football.info 
(en) Daniel James – FBref
Abaucourt

Abaucourt  er en kommune i departementet Meurthe-et-Moselle i regionen Grand Est øst i Frankrike. Innbyggerne kalles for Abaucourtois.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Abaucourt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abaucourt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Tour of California 2019

Tour of California 2019 var den fjortende utgaven av sykkelrittet Tour of California.
Rittet ble vunnet sammenlagt av Tadej Pogačar (20 år) foran Sergio Higuita (21 år).


== Lag og ryttere ==


== Etapper ==


=== 1. etappe ===


=== 2. etappe ===


=== 3. etappe ===


=== 4. etappe ===


=== 5. etappe ===


=== 6. etappe ===


=== 7. etappe ===


== Sammenlagt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tour of California 2019 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tour of California 2019 - ProCyclingStats
NSV maskingevær

NSV (russisk: НСВ Никитина-Соколова-Волкова) er et 12.7mm kaliber maskingevær laget i Sovjetunionen navngitt etter konstruktørene G.I. Nikitin (Г.И. Никитин), Y.S. Sokolov (Ю.М. Соколов) og V.I. Volkov (В.И. Волков). 
NSV veier 25 kg, skuddtakten er 700-800 skudd per minutt, rekkevidden er fra 1 500 til 2 000 meter mot henholdsvis luft- og bakkemål. Et ammunisjonsbelte med 50 skudd veier 11 kilo.NSVT versjon er brukt på T-72, T-64 og T-80 stridsvogner. 
NSV blir nå (2017) erstattet av Kord maskingevær.


== Varianter ==
12,7 Itkk 96: Finsk
M87 NSVT: Serbisk
NSW: Polsk.
WKM-B: Polsk
KT-12,7: Ukrainsk.
MG-U: Bulgarsk


== Brukere ==
 :
 
 
 
 
 :
 
 :
 :[?]
 
 
 


== Kilder ==
Kord maskingevær

Kord-12.7 mm er et russisk tungt maskingevær som ble utplassert hos russiske militære fra 1998 som erstatning for det noe eldre NSV maskingeværet.Kord er lettere enn NSV, men likevel solid, og har høyere skudd-takt og mindre rekyl enn NSV.


== Varianter ==
6P49: Variant for montering på kjøretøy.
6P50: Infanteriversjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kord Machine Gun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
V.A. Degtyarev Plant – official site
Modern Firearms
Image of Kord on Tripod