jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hjemmesentral

En hjemmesentral er en styringssentral for et smarthus, og gjør det mulig for komponentene i et smarthus å kommunisere og reagere på hverandre via kommunikasjon med et sentralt punkt. Hjemmesentralen kan være dedikert maskin- og/eller programvare, og gjør det mulig å samle konfigurasjon, automasjon og overvåkning i et smarthus.
Et smarthus kan inneholde en, flere eller ingen hjemmesentraler. Det er også mulig å ha flere hjemmesentraler, og i noen tilfeller er det mulig å få disse til å snakke sammen. Noen hjemmesentraler støtter et bredt utvalg av komponenter, mens andre er spesialiserte for å styre produkter innen visse produktgrupper eller med en viss trådløsteknologi (f.eks. Z-Wave).


== Åpen eller lukket kildekode ==
Hjemmesentraler kan programvare med åpen kildekode eller proprietær programvare med lukket kildekode, og uavhengig av dette kan programmeringsgrensesnittet være åpent eller lukket. Noen hjemmesentraler må dessuten kjøre på proprietær maskinvare (f.eks. spesielle nettbrett eller smarttelefoner), mens andre (f.eks. Home Assistant) kan installeres på generisk maskinvare (f.eks. laptop eller ettkortsdatamaskin med Linux).


== Eksempler på hjemmesentraler ==
Noen eksempler på hjemmesentraler med lukket kildekode er:

Logitech Harmony Hub
SmartThings Hub
Google Nest Hub
Apple HomepodNoen eksempler på hjemmesentraler med fri og åpen kildekode er:

Home Assistant
OpenHABNoen eksempler på hjemmesentraler med lukket kildekode, men åpent programmeringsgrensesnitt er:

Homey


== Kommunikasjonsprotokoller ==
Ulike kommunikasjonsprotokoller kan brukes mellom hjemmesentraler og smartkomponenter. De kan grupperes i trådløse og kablede teknologier.


=== Trådløse protokoller ===
Noen eksempler på trådløse protokoller brukt i hjemmesentraler er:

RF 433 (433 Mhz, ulike protokoller)
2,45 Ghz (WiFi, Bluetooth, Zigbee)
RF 868 (868 Mhz, ulike protokoller)
Z-Wave (868 Mhz)
Infrarødt lys (430 THz; 697 nm)


=== Kablede protokoller ===
Det finnes flere kablede bussystemer og automasjonsløsninger, eksempelvis bygget direkte i sikringsskap. Noen eksempler på kablede protokoller som brukes i smarthus er:

DALI, åpen standard for nettverksbasert lysstyring i bygninger, godt egnet til dimming.
KNX, eldre og godt etablert åpen standard for nettverksbasert lysstyring i bygninger. Det finnes også en trådløs utvidelse.
X10, mye brukt på eldre utstyr i USA, men brukes i liten grad i nye installasjoner.


== Styring ==
I tillegg til automatiske rutiner er det mange måter man manuelt kan styre en hjemmesentral, som for eksempel via et grafisk brukergrensesnitt i en nettleser eller mobilapplikasjon, brytere, eller med talestyring ved hjelp av en virtuell assistent på en smarttelefon eller i en smarthøyttaler.


== Se også ==
Liste over programvarer for hjemmeautomasjon
Fjernstyringsprogram


== Referanser ==
Tau Ceti Four

Tau Ceti Four er John McTiernans kommende science fiction-film som handler om en gruppe rebeller som er sendt ut for å drepe noen militante skurker som terroriserer en krigsherjet planet i det fjerntliggende Tau Ceti-solsystemet. I rollene finner man Travis Fimmel, kjent fra serien Vikings og Uma Thurman, kjent fra blant annet Kill Bill-filmene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tau Ceti Four på Internet Movie Database
Carl Frithjof Smith

Carl Frithjof Smith (1859–1917) var en norsk maler som spesialiserte seg på sjangermaleri og portretter. Han hadde hele sin karriere i Tyskland og var lite kjent i Norge.
Smith var født i Christiania. Da han var 18 år gammel begynte han på tegnekontoret til Trondhjems Mekaniske Værksted, hvor han ble i tre år. På samme tid brukte han fritiden til å tegne og male. I 1880 reiste han til München hvor han studerte ved Akademie der Bildenden Künste München hos Ludwig von Löfftz.Smith ble utnevnt til professor ved Bauhaus-Universität Weimar i 1890 og var bosatt i Weimar til sin død.


== Verk ==
Blant hans malerier finnes flere i museer i Europa og USA. I Norge eier blant annet Oslo Museum et selvportrett fra 1905 og et portrett av Henrik Ibsen fra 1898.


== Referanser ==
Çoro

Çoro (kirgisisk: Чоро eller Чоро тобу, engelsk: Choro) er et kirgisisk popband etablert under retro-festivalen Frunze Life i Bisjkek i oktober 2012. Bandet har tatt sitt navn etter Çoro Kojomjarov, grunnleggeren av det første kirgisiske popbandet, og fremfører i hovedsak coverversjoner av kjente kirgisiske låter fra perioden fra 1960 til 1980 og egenprodusert musikk. 
Etter å ha vunnet en nasjonal finale, representerte bandet Kirgisistan i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2013 med sangen «Kaygırba».


== Referanser ==
Coro (andre betydninger)

Coro kan vise til:

Coro, et annet navn på Santa Ana de Coro.
Çoro, kirgisisk band
Çoro Kojomjarov, kirgisisk musiker
Skyting under Sommer-OL 2020 – 50 m rifle, helmatch kvinner

Skyting under Sommer-OL 2020 – 50 m rifle, helmatch kvinner ble arrangert på Asaka Shooting Range den 31. juli 2021.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===


=== Final ===


== Referanser ==
Charles Gobinot

Charles Emile Lucien Gobinot (1891–1954) var en fransk universitetslektor som underviste ved Universitetet i Oslo.
Han tjenestegjorde for Frankrike under første verdenskrig, der han deltok i slaget ved Marne. Han ble gassforgiftet  i 1916, og satt deretter i tysk krigsfangenskap. Etter krigen ble han lektor i fransk i København, før han i 1928 flyttet til Oslo. Han virket som lektor ved Universitetet i Oslo frem til krigen brøt ut i 1940, da han igjen meldte seg til fransk tjeneste. Han fulgte regjeringen nordover og deltok som forbindelsesledd mellom norske og franske styrker ved slaget om Narvik. Gobinot ble med regjeringen over til Storbritannia, før han dro videre til Frankrike der han tjenestegjorde som etterretningsoffiser.Gobinot var helt sentral i franskundervisningen ved universitetet i mellomkrigstiden, og han hadde også stor innflytelse i fransk-norske litteratur- og kunstmiljøer. Han kom tilbake til Norge høsten 1945 for å forsøke å ta opp igjen virket ved universitetet, men tuberkulosen han hadde pådratt seg i tysk krigsfangenskap under første verdenskrig hadde blusset opp igjen under den nye krigen. Gobinot underviste derfor i liten grad de ni årene frem til sin død i 1954, men han var fortsatt en sentral del av det fransk-norske miljøet i Oslo og rundt universitetet.Gobinot var dekorert med Croix de guerre 1914–1918 fra første verdenskrig, og Croix de guerre 1939–1945 og Médaille de la Résistance française fra andre verdenskrig.


== Referanser ==
Einar Brynemo

Einar Brynemo (født Nils Einar Brynemo 7. januar 1947, død 18. juli 2018) var en norsk idrettslærer, sakprosaforfatter og friidrettstrener. 
Brynemo var selv en aktiv utøver innen diskos og sleggekast, uten å oppnå notable meritter. Han ble forbundstrener i Norges friidrettsforbund i 1971 og var aktiv kasttrener på ulike nivåer til 2017. Han trente den norsk rekordholderen i sleggekast, Richard Olsen i 1980. Han var Grete Etholms trener i diskos fra slutten av 1990-tallet og gjennom en rekordlang rekke av NM-gull. Utover på 2010-tallet trenge han sleggekasterne Mona Holm, Beatrice Nedberge Llano og ikke minst Eivind Henriksen, som Brynemo fikk følge til OL i London, 2012. Det året ble Henriksen nummer 13, men under OL i Tokyo, 2021 fikk han sølv. I intervjuene etter bragden gav Henriksen mye av æren til sin tidligere trener. Nedberge Llano ble verdensmester for junior i 2016.
Brynemo var mangeårig lærer, senere avdelingsleder for idrettsfag og kroppsøving ved Kragerø videregående skole. I 2005 gav han ut sin siste idrettsbok, Friidrett for ungdom - innføring i friidrett for unge i alderen 13-17 år sammen med medforfatter Gro Næsheim-Bjørkvik. På 1980-tallet stod han bak en rekke utgivelser om trening innen friidrettHan var far til kombinertløper Preben Fjære Brynemo.


== Kilder ==
Minneord av Thomas Rosvold, Friidrett.no 20. juli 2018
Her er vår mann i OL, Telemarksavisa 27. juli 2012


== Referanser ==
Eidsberg prosti (middelalderen)

Eidsberg prosti (norrønt: Eiðsberg prófastdœmi) er et av de historiske prostier i Norge etablert som bindeleddet prosti mellom bispedømme og kirkesogn på 1200-tallet. Prostiet var underlagt Oslo bispedømme (norrønt: Oslóar byskupsdœmi).
Det var også benevnt Øfra lutan a Borghasysla, og omfattet som navnet indikerer de indre delene av Borgarsyssel, som omtrentlig tilsvarer Østfold. De kystnære delene av Borgarsyssel lå under Sarpsborg prosti (norrønt: Sarpsborg prófastdœmi).


== Biskop Eysteins jordebok ==
Den mest detaljerte beskrivelsen fra katolsk tid er gitt i Biskop Eysteins jordebok fra ca 1400, da prostiet omfattet følgende kirker:
Hofvina kirkja
Askeims kirkja
Þrykstaða kirkja
Boðstaða kirkja
Rødanes kirkja
Klunds kirkja
Rymskogs kirkja
Øya markar kirkja
Aramarka kirkja
Digranes kirkja
Rakkastaða kirkja
Gyrðinar kirkja
Nya kirkja
Oss kirkja
Eiðsbergs kirkja
Hœnes kirkja
Hœrolanda kirkja
Folkinsborg kirkja
Treginsborg kirkja
Þenols kirkja
Skygþveita kirkja
Skogs kirkja
Viflastaða kirkja
Spjotabergs kirkja
Helene kirkja


== Etter reformasjonen ==
Omstendighetene omkring og like etter reformasjonen når det gjelder den kirkelige organiseringen er ikke særlig kjent på lokalt nivå, men det antas at den katolske organiseringen i det alt vesentlige ble bibeholdt. Det historiske Eidsberg prosti ble fra 1600-tallet benevnt Øvre Borgesyssel prosti.


== Referanser ==
Alba Mbo Nchama

Alba Rosana Mbo Nchama (født 13. februar 2003 i Malabo) er en ekvatorialguineansk friidrettsutøver, som representerer klubben Fundacion Atletico de Guinea Ecuatorial. Ifølge hennes profil hos Sommer-OL 2020 er hun to ganger nasjonal mester i friidrett, uten at det spesifiseres hvilken øvelse.Hun begynte med friidrett da hun var sju år gammel.


== Personlig liv ==
Hun studerer jus ved National University of Equatorial Guinea. Hennes mor drev også med friidrett, og er nasjonal mester på 100 og 200 meter.


== Idrettskarriere ==
Nchama deltok i Afrikalekene 2019, men ble slått ut i forsøksheatet på 200 meter der hun løp på 27,75.Hun representerte Ekvatorial-Guinea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, som ble arrangert i 2021, der hun deltok på 100 meter. Hun løp på 13,36 i den innledende runden, som var personlig rekord, men hun gikk ikke videre til forsøksheatet. Under åpningsseremonien var hun flaggbærer, sammen med Benjamin Enzema.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alba Mbo Nchama – Olympedia 
(en) Alba Mbo Nchama – World Athletics
Forsvarets veterantjeneste

Forsvarets veterantjeneste (FVT) er en avdeling i Forsvarets fellestjenester med ansvar for Forsvarets oppfølgning og ivaretagelse av veteraner fra internasjonale operasjoner. Avdelingen ble etablert 24. august 2011, og erstattet da Forsvarets veteranadministrasjon, som ble etablert i 2006. Den består av Forsvarets veteraninspektør, stab, planseksjon, dekorasjonsseksjon og Forsvarets veteransenter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen mangler oppslag i Wikidata
Vorarefili

Vorarefili (forkortet vore) er en seksuell fetisj som går ut på å fantasere om å bli spist opp, spise opp noen andre eller betrakte dette. Vorarefili regnes for å være en parafili og har enkelte likhetstrekk med sadomasochisme. Ordet er en sammensettning av to ord, vorare (latin for «sluke» eller «svelge») og philia  (gammelgresk for «kjærlighet»), med andre ord «kjærlighet for å bli slukt/svelget». Pfäfflin omtaler enkelte fraser fra engelsk slik som at noen «er god nok til å kunne spises» som kobler språk opp mot vore.Fordi fetisjen ikke kan utøves i det virkelig liv, på grunn av fysiske eller juridiske grunner, finner man de fleste eksemplene på internett i form av tekst eller illustrasjoner.Omegle er en vanlig plattform å bruke til rollespill med vore-tema. Ofte når et rollespill skal settes opp blir begge parter enige om hvilken rolle de skal ha og hvem de skal spille (de kan spille seg selv eller karakterer fra forskjellige medier). Deretter blir bakgrunnshistorien og oppbygning av omgivelsene satt opp. Så begynner dialogen som fører til scenen hvor byttet blir spist opp av predatoren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Erik Knutsen Lindstøl

Erik Knutsen Lindstøl (født 23. september 1844 i Søndeled, død 8. januar 1931) var en norsk forretningsmann som bygde opp og drev skipsbyggeri på Kokstø ved Sørfjorden.Lindstøl hadde i barndommen liten formell utdannelse, for det meste ved omgangsskole. Han lærte imidlertid tidlig å lese av en nabo som var pensjonert lærer. Han måtte tidlig bidra på hjemgården, først med dyrepass og fra ti års alder med tømmerkjøring. I 1861 kom han i lære hos skipsbyggmester Knut G. Hanøen. Her var han i fem år.Etter dette fikk han arbeid på et verft i Søndeled. Han hadde spart opp noe penger og gikk inn som deleier i ei skute som skulle bygges der. Dette var en lønnsom handel. I april 1870 kunne Lindstøl starte sitt eget verft på nabotomta til hjemgården (Lindstøls Skibs- & Baatbyggeri). I 1884 flyttet verftet til egen gård, som han hadde overtatt i 1875. Det første skipet de bygde, var barken «Frank» for skipsreder Bernt Olsen i Lyngør. Lindstøl tok eierandel også i dette og fikk gevinst. Andre slike handler gikk med tap.Det største seilskipet verftet bygde var barken «Brødrene» på 665 registertonn, det største skipet som ble bygd i Risør-området. I 1895 gikk Lindstøl over til å bygge tredampskip og fra begynnelsen på 1900-tallet motorfartøy. særlig fangstfartøy og kuttere. I 1904 bygde de selfangstskipet «Bjørn», som gikk noen år i Nordishavet, deretter ved Sør-Georgia, før det ble solgt til den tyske regjering, som benyttet det til havundersøkelser under navnet «Deutschland». Det gjennomførte blant annet en antarktisk ekspedisjon samtidig med Roald Amundsens sydpolekspedisjon. Et annet isgående fartøy fra Lindstøl var «Foca I» (senere «Quest»), som sammen med «Braganza» fra samme verft deltok i søkene etter Umberto Nobiles eksepdisjon. For Bergens Museum bygde Lindstøl havforskningsfartøyet «Armauer Hansen».I 1917 overtok yngstesønnen Arne ledelsen av firmaet, som da fikk navnet Lindstøl & Sønn. Tre eldre sønner ble skipsførere.Erik Lindstøl var i rundt 30 år med i herredsstyret i Søndeled, tidvis også i formannskapet og likningsnemnda. Han var med å stifte Søndeled sparebank og satt i forstanderskapet i over 40 år. Han hadde stor interesse for husflidsaken.På jubileumsutstillingen i 1914 fikk han sølvmedalje for sine skipsmodeller. I 1923 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==
Årsutstillingen

Årsutstillingen (etablert i 1975) er en årlig kunstutstilling i Norge. Utstillingen er landets største markering av samtidskunsthåndverk- og materialbasert kunst og finner sted hver høst, arrangert av Norske Kunsthåndverkere i samarbeid med et kunstmuseum. Utstillingen er juryert på grunnlag av fri innsendelse.


== Juryering ==
Juryen består av tre kunsthåndverkere med ulik faglig bakgrunn oppnevnt av Norske Kunsthåndverkeres landsmøte, i tillegg til en fagrepresentant fra kunstmuseet.


== Historikk ==
Årsutstillingene er en viktig del av Norske Kunsthåndverkeres formidlingsarbeid. Den første årsutstillingen ble arrangert i 1975.


=== Bakgrunn ===
Fra 1965, eksisterte en årlig sommerutstilling med tittelen «Norsk Brukskunst 19…» ved Maihaugen. Fra 1969 ble den årlige mønstringen også vist på Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i Trondheim om høsten.Kunstneraksjonen i 1974 skapt begrepet «kunstnerstyrt formidling». Dette var viktig for å opprette den første faste utstillingen for kunsthåndverkerne året etter.


=== Fra 1975 til i dag ===
Den årlige mønstringen har endret seg over tid. I perioden 1975–1985 var Årsutstillingen desentralisert. Tanken var å synliggjøre mest mulig kunsthåndverkere med utstillinger i forskjellige landsdeler. Deretter ble den sentralisert i 1986–1993 og vist fast på Kunstindustrimuseet i Oslo (dagens Nasjonalmuseet). Fra 1994 til 2000 ambulerte Årsutstillingen mellom de tre kunstindustrimuseene i Oslo, Bergen og Trondheim. Mellom 2002 og 2008 ble den kalt «Triennalen», «Utstillingen 09 – Kunsthåndverk» i 2009 og «Kunsthåndverk» utstilling fra 2010 til 2016. Fra 2017 til i dag har den blitt kalt «Årsutstillingen» og vises ved kunstmuseer over hele landet.  


=== Listen over utstillinger ===


== Priser ==


==== Kunsthåndverkprisen ====

Kunsthåndverkprisen fra Bildende Kunstneres Hjelpefond tildeles kunstneren bak det verket som juryen anser som det mest markante på Årsutstillingen. Første Kunsthåndverkpris ble tildelt i 1986 til Lillian Dahle.


==== Finn Erik Alsos’ minnepris ====
Finn Erik Alsos’ minnepris går til kunstneren bak et verk i Årsutstillingen som markerer en særlig nyskapende og kvalitetsmessig sterk utvikling i vedkommendes eget kunstnerskap og/eller i fagfelt for øvrig. Mottakere:


==== Debutantpris ====
Norske Kunsthåndverkeres debutantpris går til en kunstner som ikke tidligere har deltatt i Årsutstillingen, for det debutantverket i utstillingen som juryen mener står sterkest med hensyn til kunstnerisk kvalitet og samtidsrelevans. Mottakere:


== Litteratur ==
Jan-Lauritz Opstad, «Det beste blant samtidens kunsthåndverk: Årsutstillingen 40 år», Kampen med materialitet 1975–2015, Norske Kunsthåndverkeres i 40 år, red. André Gali, 2015, s. 70-89.
«Arkiv», Kampen med materialitet 1975–2015, Norske Kunsthåndverkeres i 40 år, red. André Gali, 2015, s. 108-109.


== Referanser ==


== Se også ==
Kunsthåndverkprisen
Norske Kunsthåndverkere
Norske Kunsthåndverkeres ærespris
Bildende Kunstnere Hjelpefond
Høstutstillingen
Kunstneraksjon-74


== Eksterne lenker ==
Årsutstillingens nettside
Årsutstillingskataloger på Norske Kunsthåndverkeres nettside
Norske Kunsthåndverkeres nettside
Bashair Obaid Al Manwari

Bashair Obaid Al Manwari (født 13. mars 1997) er en qatarsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og har deltatt i Sommer-OL 2020.


== Idrettskarriere ==
Al Manwari ble qatarsk juniormester i lengdehopp i 2014, med et hopp på 4,72 meter. Samme år deltok hun i Asialekene innendørs, og kom der på ellevteplass i lengdehopp. Hun deltok på Qatars stafettlag som fikk sølv på 4 x 100 meter stafett under GCC Women's Games 2015, og hun deltok i Asiamesterskapet i friidrett innendørs 2016, der hun ble slått ut i forsøksheatet på 60 meter. Under Asiamesterskapet i friidrett 2019 deltok hun i lengdehopp, og hoppet 4,06 meter i finalen, som holdt til ellevteplass.Hun deltok i Arabisk mesterskap i friidrett 2021, men ble slått ut i forsøksheatet på 100 meter der hun løp på 13,36 sekunder. Hun representerte Qatar under Sommer-OL 2020 i Tokyo, som ble arrangert i 2021, Der deltok hun på 100 meter. Hun løp på 13,12 i den innledende runden, som var ny personlig rekord, men hun gikk ikke videre til forsøksheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bashair Obaid Al-Manwari – Olympedia 
(en) Bashair Obaid Al-Manwari – World Athletics 
(en) Bashair Obaid Al Manwari Arkivert 5. august 2021 hos Wayback Machine. – Sommer-OL 2020
Øystein Wyller Odden

Øystein Wyller Odden (født i 1983 i Notodden) er kunstner og komponist, utdannet ved Kunstakademiet i Oslo. 
Wyller Odden arbeider med installasjoner og objekter, ofte i forbindelse med lyd og musikk. Arbeidene hans tar for seg forholdet mellom teknologi, arkitektur og mennesker, og er forsøk på å undersøke og eksponere underliggende strukturer i dette materialet. Wyller Odden har tidligere hatt separatutstillinger ved blant annet Fotogalleriet (2011), Nordnorsk Kunstnersenter (2016), Telemark Kunstsenter (2018) og Kunstnerforbundet (2018), samt deltatt på gruppeutstillinger ved blant annet Henie Onstad Kunstsenter, Tegnerforbundet og Akershus Kunstsenter.


== Utvalgte utstillinger/ prosjekter ==
2020: Entertainment for Angels, soloutstilling på Galleri Hi10 i Skien
2019: Two Compositions for Oslo City Hall, lydinstallasjon og konsert i Oslo rådhus i regi av Oslobiennalen
2018: Bordun, soloutstilling på Kunstnerforbundet i Oslo
2018: Kraftbalanse, soloutstilling på Oppland Kunstsenter i Lillehammer
2016: Teknikkens vesen, Nordland Kunstsenter (NNKS) i Svolvær
2012: Progressive Entrapment, Holodeck i Oslo
2012: Sketch for a Re-enchantment of the World (Tomsø), Kurant Visningsrom i Tromsø
2011: Sketch for a Re-enchantment of the World, Fotogalleriet i Oslo
2010: Superhærp-KONTAKT with Vebjørn Guttormsgaard Møllberg, Insomniafestivalen, Tromsø Kunstforening.


== Utdannelse ==
2005-2009: Kunsthøyskolen i Oslo, avdeling Kunstakademiet
2007-2008: Univsersitetet i Bergen
2004-2005: Nordland Kunst- og filmhøgskole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo

Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo (hangul koreansk: 달의 연인 - 보보경심 려; romanisert koreansk: Darui Yeonin - Bobogyeongsim Ryeo) er en sørkoreansk TV-serie produsert og sendt av SBS i 2016.


== Handling ==
I løpet av en fullstendig solformørkelse blir en 25 år gammel kvinne fra det 21. århundre, Go Ha-jin, plutselig transportert tilbake i tid til Goryeo. Hun våkner igjen i år 941 i kroppen til Hae Soo, blant de mange kongelige prinsene fra den herskende Wang-familien - under Taejo av Goryeo. 
Ha-jin forelsker seg snart i den milde og varmhjertede 8. prins Wang Wook (spilt av Kang Ha-neul) og senere Wang So, den fryktinngytende 4. prinsen som skjuler ansiktet sitt bak en maske - og får kallenavnet Ulvehund. Etter hvert som historien utvikler seg, finner Hae Soo seg ubevisst fanget i palass-politikk og den store rivaliseringen blant de forskjellige prinsene som alle kjemper om tronen. 


== Roller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo på Internet Movie Database
Dunjakke

Dunjakke, også kjent som «boblejakke», er en vattert jakke som er fylt med enten ande- eller gåsedun, eller syntetisk dun. Luftlommene som dannes mellom dunene gjør at jakken kan holde på varm luft.


== Motehistorie ==
Dunjakken ble oppfunnet av friluftsmannen Eddie Bauer i 1936. Etter en risikabel fisketur hvor Bauer nesten døde av nedkjøling, fant eventyreren opp en ytterjakke omgitt med fjær, som opprinnelig ble solgt som "skyliner'en". Ytterlaget var en effektiv isolator som gjorde det mulig å holde på varm luft - dette gjorde plagget til et svært populært valg for tøffe vinterforhold. George Finch, kjemiker og fjellklatrer, får æren for å ha vært den første til å ha brukt en slags dunjakke i 1922; men Bauer var den første som lagde, solgte og patenterte en dunjakke, i 1939. Samme år utviklet designeren Charles James en jakke med lignende utforming for haute couture. James' jakke var laget av hvit sateng, men hadde lignende, vattert utforming. Han kalte kreasjonen sin  'den pneumatiske jakke'. 
Etter å blitt oppfunnet forble dunjakken populær til bruk i utendørs vintersport det neste tiåret. Dunjakken ble mer enn et praktisk plagg i 1940-årene, da det ble markedsført til velstående som kveldsbekledning. Plagget ble nytolket i 1970-årene som en athleisurejakke (sportsklær brukt i fritidssammenheng), særlig markedsført overfor kvinner av designeren Norma Kamali. Kamalis versjon ble kalt soveposejakken (engelsk: "the sleeping bag jacket"), og bestod av to sammensydde jakker med syntetisk dun mellom. I løpet av de siste tiårene har dunjakken blitt et fast vintermoteinnslag. På 1990-tallet ble plagget mer populært da en ung generasjon ravere ikledde seg dunjakker for å holde varmen i vinternettene. En lignende trend kom til syne i USA på 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet, da populære hiphopartister begynte å kle seg i dunjakker.


== Se også ==
jakke
boblestoff


== Referanser ==