jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Conobajulus

Conobajulus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En ganske stor (25-30 millimeter), bred, rødbrun smeller. Antennene er sagtakkede, litt kortere enn hode + pronotum. Pronotum er litt lengre enn bredt, trapesformet med kort, skrått tilbaketrukne bakhjørner, i midten med en elliptisk, mørk lengdeflekk. Dekkvingene har dype punktrader.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på øyer i Stillehavet (Salomonøyene, Fiji).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Hemirhipini Candéze, 1857
Slekten Conobajulus Van Zwaluwenburg, 1940
Conobajulus ugiensis Van Zwaluwenburg, 1940


== Eksterne lenker ==
(en) Conobajulus i Encyclopedia of Life 
(en) Conobajulus i Global Biodiversity Information Facility
Hildur Sommerfeldt

Hildur Sommerfeldt (født 1830, død 16. mai 1892) var en norsk-tysk operasangerinne, pianist og musikkpedagog.


== Familie ==
Hildur Sommerfeldt var gift med den tyske ingeniøren og revisoren August Koch. De var foreldre til sanger, sangpedagog og kvinnesaksforkjemper Hildur Schirmer, som ble gift med arkitekten Adolf Schirmer. Deres sønn Oscar Koch, konsertmester i Bremen, ble gift med Betsy Gude, en datter av maleren Hans Gude. Hennes etternavn er også stavet Sommerfelt.


== Liv og virke ==
Hildur Sommerfeldt kom i sent i 1840-årene til Leipzig, hvor hun studerte to år ved musikkonservatoriet som i 1843 var blitt opprettet av Felix Mendelsohn, med Mendelsohn og Mocheles som lærere. 26. juni 1848 assisterte hun ved en konsert cellisten Cipriano Romberg. 17. november samme år ga hun en egen konsert om pianist. Trolig er det her tale om hennes fremførelse av Mendelsohns G-mollkonsert i Bergen. I Bergen ga hun også undervisning i pianospill og sang. Det førstnevnte for 60 skilling i timen, sistnevnte for 48.15. april 1849 ble hun ansatt som sanger ved Christiania Theater. Der debuterte hun 21. april 1849 i rollen som Zerlina i operaen Fra Diavolo. Desember samme år bekledte hun rollen som Carlo Broschi (Farinelli) i operetten Djævelens Part.Hun lyktes imidlertid ikke med noe større gjennombrudd i Christiania, og reiste dermed tilbake til Leipzig for å studere videre. Hun oppga imidlertid sin videre karriere da hun ble gift. Hun bosatte seg da i Braunschweig.


== Roller i utvalg ==
Zerlina i Fra Diavolo av Daniel-François Auber og Eugène Scribe (Christiania Theater)
Carlo Broschi i Djævelens Part av Daniel-François Auber og Eugène Scribe (Christiania Theater)


== Referanser ==


== Kilder ==
Qvamme, Børre (1998). Halfdan Kjerulf og hans tid. Solum. ISBN 8256011548. 
Norske kvinder. Kristiania: Berg & Høgh. 1925. s. 317.
Jansen Records

Jansen Records (tidligere Jansen Plateproduksjon) er et uavhengig norsk plateselskap basert i Oslo. Plateselskapet ble startet av Erik Jansen i 2009. Jansen Records har gitt ut plater med bl.a. Jonas Alaska, Band of Gold, Darling West, Death by Unga Bunga, Hanne Kolstø, Kråkesølv, Daniel Kvammen, Razika og Torgeir Waldemar. Selskapet har også under-etikettene 9AM Records, Black Pop Records, Die With Your Boots On Records, Pekula og Round 2.


== Referanser ==
Signe Marie Rustad

Signe Marie Rustad (født 1980) er en norsk-amerikansk artist og låtskriver fra Elverum. Hun har gitt ut tre album og er signert til plateselskapet Die With Your Boots On Records.Rustad vant Spellemannprisen 2019 i klassen årets tekstforfatter for When Words Flew Freely. Hun har også vært nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen country for albumet Hearing Colors Seeing Noises og til Spellemannprisen 2019 i klassen country for When Words Flew Freely.


== Diskografi ==


=== Album ===
2012: Golden Town (Nordic Records)
2016: Hearing Colors Seeing Noises (Safe & Sound Recordings)
2019: When Words Flew Freely (Die With Your Boots On Records)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Signe Marie Rustad på Discogs 
Die With Your Boots On (live @ NRK Lindmo)
Cleyera japonica

Cleyera japonica er en planteart i familien Pentaphylacaceae.
Den er en eviggrønn busk eller tre som blir 2–10 m høy. Bladene er elliptiske til ovale, 5–15 cm lange, 2,5–6 cm brede, læraktige, glatte, lysegrønne under og mørkegrønne på oversiden. De har kileformet basis og er tilspissede. Unge blad er bronsefargede. Bladstilken er 7–10 mm lang, og bladranden er hel. Hovednerven er litt inntrykket på undersiden, og det er 6–8 par sidenerver.
Blomstene sitter enkeltvis eller opptil 3 sammen i bladhjørnene. De er femtallige, tvekjønnede og velluktende. Kronbladene er hvite og 8 mm lange. Det er 25–30 pollenbærere som er 4–6 mm lange. Griffelen er 6 mm lang og todelt i enden. Frukten er bærlignende, rund, purpursvart og 8–10 mm i diameter. 
Cleyera japonica vokser vilt i skog og kratt i Øst-Asia og Himalaya. Den finnes i Japan, Kina, Taiwan, nordlige India, Myanmar og Nepal. I Japan kalles den sakaki (japansk: 榊) og er mye plantet ved shintotempler. Kvister fra trærne brukes som offer i ritualer, og plasseres på begge sider av husaltre (kamidana). Arten blir også plantet som prydbusk i andre land. Det finnes en kultivar med hvitspraglete blad, 'Tricolor'. Planten er ikke særlig hardfør, og i Norge må den dyrkes i potter som tas inn om vinteren.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
«Cleyera japonica». Flora of China. Besøkt 5. desember 2019. 
«Cleyera japonica ». Missouri Botanical Garden. Besøkt 5. desember 2019. 
R. Herwig (1992). Stueplanteleksikon: Hageselskapets store oppslagsbok for hjem og arbeidsplass. Scibsted. s. 125. ISBN 82-516-0854-6. 


== Eksterne lenker ==
(en) Cleyera japonica i Encyclopedia of Life 
(en) Cleyera japonica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cleyera japonica hos ITIS 
(en) Cleyera japonica hos NCBI 
(en) Cleyera japonica hos The International Plant Names Index 
(en) Cleyera japonica hos Tropicos 
(en) Kategori:Cleyera japonica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cleyera japonica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cleyera japonica – detaljert informasjon på Wikispecies
Jöölboom

Jöölboom (sildfrisisk) eller Kenkenbuum (førfrisisk). også kalt «Friesenbaum», er den nordfrisiske varianten av det moderne juletreet. Det nordfrisiske juletreet består av et cirka 50 cm høyt trestativ, hvori det er innflettet en krans av buksbom eller vedbend eller andre vintergrønne grener. Stativet er derutover pyntet med flere trolldeigsfigurer samt tre epler. Trolldeigfigurer kalles på nordfrisisk for kenkentjüch. Også nord for den tysk-danske grense kjenner man til julepynt av trolldeig. Figurene avbilder en rekke bruksdyr som svin, ku, får, hest, hane, fisk og et seglskip og en vindmølle. Figurene tilskrives en kulturell symbolsk betydning. Kanskje forestilte figurene kalendersymboler og var uttrykk for en førkristen gudedyrkelse . Ved stativets fot settes en figur med Adam og Eva med slangen. Med adventskransens voksende popularitet ble det også skikk å sette fire lys på stativet.Det nordfrisiske juletreet i sin nåværende form dukket først opp på de nordfrisiske øyer på midten av 1800-tallet. Det var vanskelig å grantrær på de ofte skogløse øyene, hvormed ideen med å pynte stativet med vintergrønt oppstod. Jöölboomet selv er eldre.Stativet er ofte plassert i nærheten av vinduet eller på et bord midt i stuen.


== Referanser ==
Lulli Sperati

Alvilde «Lulli» Sperati (født 13. mai 1873 i Christiania, død 10. oktober 1946 i Oslo) var en norsk skuespillerinne og sangerinne.


== Familie ==
Lulli Sperati var datter av kapellmester Robert Ferdinand Arnold Sperati (1848–84) og skuespiller Salmine Octavia Svendsen (Octavia Sperati, 1847-1918). Hun var sønnedatter av dirigenten og komponisten Paolo Sperati (1821–84), og søster av filmskuespilleren Robert Sperati (1872–1945). Hun ble 20. juni 1902 gift i Johanneskirken i Bergen med agent Richard Jordan.


== Liv og virke ==
Lulli Sperati debuterte ved Den nationale Scene i Bergen 18. mars 1891 i rollen som Sigrid i Til Sæters. Hun var ansatt ved dette teatret til 1896.
I perioden 1896-1898 opptrådte hun som sangerinne ved Eldorado i Kristiania. I samme tidsrom oppholdt hun seg også i utlandet for å studere videre, blant annet hos den danske sangeren Sextus Miskow fra høsten 1896. Dessuten var hun i denne perioden å se på ulike scener omkring i landet, sammen med blant andre sin mor.Sperati var igjen ved Den nationale Scene i perioden 1898-1905. Der opptrådte hun høsten i operaen Kynthia av Hans Wiers-Jenssen og Christian Danning. Hun hadde en god sangstemme og et ikke ubetydelig talent, og ble flittig benyttet i mange ulike roller, fra talestykker til operaer.I 1905 oppga hun av helsemessige årsaker tilværelsen på scenen. Så sent som i 1915 ga hun imidlertid opptredener sammen med sin mor.


== Roller i utvalg ==
Sigrid i Til Sæters av Claus Pavels Riis (Den nationale Scene, 1891)
Lene i Lærken av Ernst von Wildenbruch (Den nationale Scene, 1891)
Lisbeth i vaudevillen En Søndag paa Amager av Johanne Luise Heiberg (Den nationale Scene)
Paula i Prins Papillon av Franz von Schönthan (Den nationale Scene, 1895)
Emilie i vaudevillemonologen Emilies Hjertebanken av Johan Ludvig Heiberg (Kristiansund, 1896)
Fiorella i operetten Røverne av Jacques Offenbach (Den nationale Scene, 1899)
Madame Sanderus i Den politiske kannestøper av Ludvig Holberg (Den nationale Scene, 1899)
Gustav i Livets Spil av Knut Hamsun (Den nationale Scene, 1899)
Maria i Fandens Overmand etter Thomas Overskou (Den nationale Scene, 1900)
Mimi i La bohème av Giacomo Puccini (Den nationale Scene, 1902)
Anitra i Peer Gynt av Henrik Ibsen (Den nationale Scene, 1904)
Pernille i Den Stundesløse av Ludvig Holberg (Den nationale Scene, 1905)


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 160. ISBN 8200056228.
Neopristilophus

Neopristilophus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (12-25 millimeter), avlange, halvblanke, svarte smellere. Oversiden er fint, kort hårete. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er middels lange og sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, omtrent så langt som bredt, tett punktert, med skrått utstikkende bakhjørner. Dekkvingene er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper, også utenom stripene tett punkterte.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i nordlige skoger i den palearktiske sone og Nord-Amerika. To av artene forekommer i Sør- og Mellom-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
Stammen Prosternini Gistel, 1856 - noe ganger regnet som en egen underfamilie, Prosterninae
Slekten Neopristilophus Buysson, 1894
Neopristilophus aethiops (Herbst, 1806)
Neopristilophus cirratipilis (Candèze, 1865)
Neopristilophus colossus (LeConte, 1861)
Neopristilophus confusus Fleutiaux, 1936
Neopristilophus cribrosus (LeConte, 1853)
Neopristilophus dissimilis Fleutiaux, 1936
Neopristilophus gougeleti (Fairmaire, 1859) - Den iberiske halvøy
Neopristilophus insitivus (Germar, 1824) - Mellom-Europa
Neopristilophus maurus (LeConte, 1853)
Neopristilophus morosus (Candèze, 1882)
Neopristilophus parvus (Vats & Chauhan, 1992)
Neopristilophus serrifer (Candèze, 1873)
Neopristilophus yakuanus Kishii, 1982


== Kilder ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter


== Eksterne lenker ==
Bilde av Neopristilophus insitivus
(en) Neopristilophus i Encyclopedia of Life 
(en) Neopristilophus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Neopristilophus hos Fauna Europaea 
(en) Neopristilophus hos NCBI 
(en) Kategori:Neopristilophus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Odontoderus

Odontoderus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Små (ca. 5-8 millimeter), avlange, blanke, brunlige smellere. Antennene er trådformede, rundt halve kroppslengden. Hodet har påfallende, rundet utstående fasettøyne. Pornotum er rundet, nesten klokkeformet, med betydelig uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede med dype punkstriper.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Lite er kjent om denne slektens biologi, men de voksne er aktive nokså sent på høsten (september-oktober) og finnes ofte på trær.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Spania i vest til Kaukasus i øst. Artene er regnet som sjeldne 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856 – slanke arter
Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
Understammen Denticollina Stein & Weise, 1877
Slekten Odontoderus Schwarz, 1894
Odontoderus antigai (Buysson, 1895)
Odontoderus gurjevae Orlov, 1995
Odontoderus spinicollis Schwarz, 1894


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av Odontoderus gurjevae
(en) Odontoderus i Encyclopedia of Life 
(en) Odontoderus hos Fauna Europaea
Ectamenogonus

Ectamenogonus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ofte ca. 10 millimeter), avlange, blanke, brunrøde til mørkbrunlige smellere. Antennene er litt sagtakkede, pronotum hvelvet med rundede sider.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den palearktiske sone, i Europa, Midtøsten og Sentral-Asia. I Europa forekommer det én art i Sør-Europa og det sørlige Mellom-Europa.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Megapenthini Gurjeva, 1973
Slekten Ectamenogonus Buysson, 1893
Ectamenogonus bispinicollis (Miwa, 1929)
Ectamenogonus dundai Schimmel, 2003
Ectamenogonus ingridae Schimmel, 1999
Ectamenogonus lehmanni Schimmel, 1999
Ectamenogonus matobai (Kishii, 1973)
Ectamenogonus melanotoides (Reitter, 1891)
Ectamenogonus montandoni (Buysson, 1888) - eneste art i Europa
Ectamenogonus plebejus (Candèze, 1873)
Ectamenogonus robustus (Kishii, 1966)
Ectamenogonus rufivellus (Candèze, 1893)
Ectamenogonus russicus Gurjeva, 1972
Ectamenogonus schoedei Schimmel, 1999
Ectamenogonus takumii Kishii, 2006
Ectamenogonus tenebricosus Schimmel, 2003
Ectamenogonus umber (Bates, 1866)
Ectamenogonus yakuensis (Ôhira, 1970)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Ectamenogonus montandoni
Bilder av noen av artene
(en) Ectamenogonus i Encyclopedia of Life 
(en) Ectamenogonus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ectamenogonus hos Fauna Europaea 
(en) Ectamenogonus hos NCBI 
Ectamenogonus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1424

Vitenskapsåret 1424 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1424.


== Hendelser ==
Jamshid al-Kashi skrev pamfletten «ar-Risala al-Muhitiya» (Lærebrev om kretsens omfang), der han utleder en verdi for pi med 16 desimaler. Iran.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Kultbrød

Kultbrød er brød benyttet ved utøvelse av kult, som for eksempel kristendomnens nattverdsbrød og hebréernes skuebrødene, andre offerkaker og påskebrødet. I profeten Jeremias bok (7,18) omtales også brødoffer til himmeldronningen.Studier over de tyske kultbrødene (Gebiltbrot) ble foretatt av Ernst Ludwig Rochholz og Max Höfler.


== Se også ==
Lussekatt


== Referanser ==


== Kilder ==
Kultbröd i Nordisk familjebok (2. utgave, 1911)
Debugfs

debugfs er et filsystem som har vært tilgjengelig i Linuxkjernen siden versjon 2.6.10-rc3. Det ble skrevet av Greg Kroah-Hartman.debugfs er et RAM-basert filsystem som er spesielt konstruert for avlusing. Det eksisterer som en enkel måte for kjerneutviklere å gjøre informasjon tilgjengelig i brukerområdet.  Ulikt /proc, som bare er ment for informasjon om en prosess, eller sysfs, som har strikte en-verdi-per-fil regler, har ikke debugfs noen regler i det hele tatt.  Utviklere kan legge den informasjon de ønsker der.


== Referanser ==
Avlusing

Avlusing, eller feilsøking (engelsk: debugging), er den prosessen som går ut på å finne og oppheve defekter eller problemer i et dataprogram som forhindrer korrekt utførelse i en datamaskin eller et datasystem.
Feilsøkingsmetoder kan involvere interaktiv feilsøking, kontrollflytanalyse, enhetstesting, logganalyser, monitorering av applikasjoner eller systemer, minnedumper og profilering.
Ihr Kinderlein, kommet

«Ihr Kinderlein, kommet» er en tysk julesang. Sangteksten ble skrevet av den katolske prest og forfatter Christoph von Schmid i 1798. Hans dikt «Die Kinder bei der Krippe» hadde først åtte vers, og ble publisert i 1818. Han tok i 1818 med dem i samlingen Blüten dem blühenden Alter gewidmet. Sammen med andre dikt ble den tonesatt i 1837 av Franz Xaver Luft.
Den musikk som i dag som regel brukes ble skrevet av Johann Abraham Peter Schulz i 1790 som en sekulær sang, «Wie reizend, wie wonnig». Denne melodi ble publisert sammen med Schmids dikt av Friedrich Heinrich Eickhoff (1807–1886).


== Melodi og tekst ==


== Litteratur ==
Gerhard Blail: O du fröhliche. Die Geschichte unserer schönsten Weihnachtslieder. 2. Auflage. Quell, Stuttgart 1994, ISBN 3-7918-2801-0, S. 56–61.
Friedhelm Brusniak: „Die Kinder bey der Krippe“. Zur Geschichte von „Ihr Kinderlein kommet“. In: Musik und Kirche, 76. Jahrgang, 2006, ISSN 0027-4771, S. 330–336.
Guido Fuchs: Unsere Weihnachtslieder und ihre Geschichte. Herder, Freiburg i. Br. 2009, ISBN 978-3-451-32278-5, S. 113–121.
Karl-Georg Pfändtner unter Mitarbeit von Ursula Korber (Hrsg.): Ihr Kinderlein kommet! Mythos – Geschichte – Welterfolg des bekannten Weihnachtsliedes. Ausstellungskatalog. Josef Fink, Lindenberg 2018, ISBN 978-3-95976-174-1.
Christoph von Schmid: Blüthen, dem blühenden Alter gewidmet von dem Verfasser der Ostereyer. Krüll, Landshut 1819, S. 14–16.
Byron Edward Underwood: The German Prototype of the Melody of „Home! Sweet Home!“ In: Jahrbuch für Volksliedforschung, 22. Jahrgang, 1977, S. 36–48 ().
SSC-1b SEPAL

SSC-1b SEPAL (russisk Редут, NATO-kallenavn SSC-1 Sepal) er et sovjetisk kystforsvarmissilkompleks som kan skyte på avstander fra 25 til 460 kilometer mot skip i overflatestilling. Missilkomplekset ble konstruert fra 1960 og bruker missilet P-35 fra avfyringsramper basert på lastebiler.


== Referanser ==
Leise rieselt der Schnee

«Leise rieselt der Schnee» er en av det tyske språks mest kjente vintersanger. Den ble diktet av den protestantiske sogneprest Eduard Ebel (1839–1905) i 1895 i Graudenz, og offfentliggjort under tittelen Weihnachtsgruß i hans verk Gesammelte Gedichte. Ofte oppgis Ebel også komposisjonen av melodien, skjønt dette ikke er en sikret opplysning og ikke kildefast, idet Ebels egen publikasjon bare inneholdt teksten. Andre mener at melodien er fra en folkevise som Ebel muligens selv overtok for julesangen. Atter andre mener at melodien støtter seg til en musette (1792) av Daniel Gottlob Türk (1750–1813); skjønt melodilikheten bare er til stede i en og en halv takt.


== Melodi ==


== Tekst ==


== Bakgrunn ==
Eduard Ebel selv betegnet først diktet som en barnesang. Det er ingen forkynnelses- eller trosbekjennende sang som har tiltenkt en plass i adventstiden. Men den uttrykker en ærefrykt for Den hellige natt, og ble ved sin uttrykte forventning til Jesusbarnets komme naturlig del av sanger som passet i tiden før Jul. Folkeminnekjenneren Ingeborg Weber-Kellermann regner sangen blant de «mer eller mindre banale potpourrisanger».Den er blant de mest kjente tyske julesanger for barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leise rieselt der Schnee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Leise rieselt der Schnee im Liederprojekt von SWR2 und Carus-Verlag
Leise rieselt der Schnee: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.

(en) Fritt tilgjengelige noter av Leise rieselt der Schnee i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
100mm kystvernkanon KSM-65

100mm kystvernkanon KSM-65 (russisk: береговое артиллерийское орудие KСМ-65) er en sovjetisk kystvernkanon med skuddvidde på 22 km.


== Referanser ==
130mm kystvernkanon A-222E Bereg-E

A-222 Bereg (russisk:A-222 Берег) er en russisk 130 mm selvgående kystartillerikanon, som ble utviklet i 1980-årene, og for første gang vist for publikum i 1993 på en våpenutstilling i Abu Dhabi.


== Våpenspesifikasjoner ==


== Referanser ==
520. kystartilleribrigade

520. kystartilleribrigade (russisk: 520-я отдельная береговая ракетно-артиллерийская бригада) er en enhet i Stillehavsflåten (Russland) i det russiske forsvaret, og er forlagt med hovedkvarter til Anglitsjanka, Petropavlovsk-Kamtsjatskij i Kamtsjatka oblast. 
Brigaden har missil- og kanonbatteri spredt i området slik:

1036. missilbataljon (russisk:отдельный береговой ракетно-артиллерийский дивизион) med 8 ramper av typen SSC-1b SEPAL i Sakhalin
789. missilbataljon med 4 ramper av typen SSC-1b SEPAL i Simusjir
574. missilbataljon med 4 ramper av typen SSC-1b SEPAL i Iturup
830. missilbataljon med 4 ramper i Sakhalin av typen SSC-3 STYX
97. kystartilleribatteri med 4 kanoner av typen 100mm kystvernkanon KSM-65 i Iturup
412. kystartilleribataljon (russisk: отдельный береговой артиллерийский дивизион) med 12 tauede versjoner av 130mm kystvernkanon A-222E Bereg-E i SakhalinDessuten et par ingeniørbataljoner til støtte:

164. ingeniørbataljon (отдельный морской инженерный батальон)) i Sovetskaja Gavan(russisk:Совгавань)
186. ingeniørbataljon i Razdolnoje(russisk: п. Раздольное)


== Referanser ==
Hieron II av Syrakus

Hiero II (306 f.Kr. – 215 f.Kr.) var en gresk tyrann og konge av Syrakus fra 270 f.Kr. til 215 f.Kr. Han deltok i Punerkrigene som general under Pyrrhos. Han var en tidligere general av Pyrrhos av Epirus og hadde en viktig rolle under første punerkrig.


== Referanser ==
Ponnitrav

Ponnitrav er en travsport organisert av Det Norske Travselskap for å rekruttere barn og ungdommer. Ponniene må være minst tre år for å starte og maksimalt atten år. Kuskene kan være fra åtte til fylte 21 år. Det er ikke tillatt å tippe på ponniene, og det utdeles heller ingen pengepremier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ponnitrav.no Arkivert 6. desember 2019 hos Wayback Machine.
Norgesmesterskapet i skiskyting 1985

Norgesmesterskapet i skiskyting 1985 ble arrangert i Fyresdal 1.-3. februar.


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Jan Hedenstad, Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1985/86, s. 283-84. Hjemmets bokforlag. ISBN 82-590-0203-5.
skiskyting.no: Resultater NM Senior
hanslysaker.net: Resultater NM skiskyting