jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Maria, tjierrasis, gadnjalijs

«Maria, tjierrasis, gadnjalijs» (norsk: Maria gråter) er en lulesamisk salme med tekst av Kurt Tore Andersen og melodi av Oddmund Paulsen. Paulsen skrev melodien i 1996 etter folkelig tradisjon, og Andersen forfattet teksten i 1996.
Salmeteksten har tre vers og er inspirert av Læstadius' preken 1. påskedag i 1853, tredje overveielse. Prekenen er utgitt i norsk Prekensamling II nr. 195 (1984), svensk Postilla nr. 26A (1985) og i de finske Postilla I-I nr. 437 (1964) og Saarnat I-III nr. 104 (1988).
Salmen ble første gang publisert i den lulesamiske salmeboken Julevsáme sálmmagirjje, som salme nr. 97. Salmeboken ble utgitt av Verbum Förlag i 2005, og Maria, tjierrasis, gadnjalijs er oppført i salmeboken som en påskesalme.


== Oversettelser ==
Salmen er oversatt til flere språk

Svensk – med tittelen Maria gråter; oversatt av Valborg Mangs Märak. Den svenske versjonen finnes som nr. 872 i Psalmer i 2000-talet, og som nr. 370 i den svenske Psalmbok utgitt av Den Ursprungliga Apostolisk Lutherska Förstföddas Församling i 2014, som en påskesalme. Og som nr. 215 i Norsk salmebok med svensk og lulesamisk tekst i 2013.
Engelsk – med tittelen O Mary’s weeping. Den engelske versjonen finnes som nr. 271 i den amerikanske salmeboken Hymn Book, som er utgitt av Old Apostolic Lutheran Church of America.
Salmen er også oversatt til både finsk (tittel: Maria itkee), og norsk (tittel: Maria gråter), men disse versjonene er per 2022 ikke publisert.
Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski

Andrzej Stanisław Kostka Młodziejowski (født 30. november 1717 i Goszizonowicz i Polen-Litauen, død 20. februar 1780 i Warszawa), av herb Korab, var en polsk-litauisk adelsmann, politiker og katolsk prelat. Han var biskop av Przemyśl (1766–1768), biskop av Poznań (1768–1780), deputert kronkansler (1746–1767), og Stor-kronkansler (1767–1780).
Han var en av de polske adelige og politikere som stod i den russiske ambassades tjeneste og som mottok finansiell støtte fra det hold. Han støttet opp under de russiske krav, også ved Polens første deling. Han ble beskyldt for korrupsjon, umoralsk adferd og til og med for medvirkning til mordet på den polske katolske kirkes primas, erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767


== Referanser ==
Notiomimetini

Notiomimetini er en gruppe av snutebiller som lever i Australia. De lever gjerne på ulike slags urter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien Cyclominae Schönherr, 1826
Stammen Notiomimetini Wollaston, 1873
Slekten Aphela Pascoe, 1865 - 3 arter
Slekten Mandalotina Oke, 1931 - 3 arter
Slekten Neosyagrius Lea, 1904 - 3 arter
Slekten Notiomimetes Wollaston, 1873 - én art
Slekten Psaldus Pascoe, 1870 - én art
Slekten Tasmanica Lea, 1900 - én art
Slekten Wollastonicis Lea, 1909 - én art


== Eksterne lenker ==
(en) Notiomimetini i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Notiomimetini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Notiomimetini – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhythirrini

Rhythirrini er en gruppe av snutebiller. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien Cyclominae Schönherr, 1826
Stammen Rhythirrini Lacordaire, 1863
Slekten Aparete Pascoe, 1871
Slekten Ethemaia Pascoe, 1865
Slekten Eupages Schönherr, 1834
Slekten Hyphaeria Pascoe, 1883
Slekten Medicasta Pascoe, 1870
Slekten Misetes Schönherr, 1847
Slekten Myarda Pascoe, 1883
Slekten Ophryota Pascoe, 1872
Slekten Paracairius Schönherr, 1847
Slekten Phrenozemia Pascoe, 1872
Slekten Pocius Zimmerman & Oberprieler, 2014
Slekten Rhyparosomus Schönherr, 1842
Slekten Rhythirrinus Schönherr, 1823
Slekten Tanystethus Marshall, 1926
Slekten Terapopus Schönherr, 1845
Slekten Zephryne Pascoe, 1870


== Eksterne lenker ==
(en) Rhythirrini hos Fauna Europaea 
(en) Rhythirrini hos NCBI 
(en) Kategori:Rhythirrinini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhythirrinini – detaljert informasjon på Wikispecies
Orthognathinae

Orthognathinae (eventuelt Orthognathini) er en gruppe av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea). 


== Utseende ==
Store (opptil 50 millimeter), avlange, sylindriske, langbeinte, gjerne svarte snutebiller. Snuten er nokså lang og sylindrisk. En spektakulær art er "skjeggsnutebillen" Rhinostomus barbirostris. Hos denne store arten bærer mesteparten av snuten på siden tette, lange, utstående hår slik at det ser ut som om billen har et fyldig skjegg.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). Larvene minerer vanligvis inne i stengler og skudd. Det finnes også noen arter som ser ut til å være knyttet til død ved. Ursnutebillene er mest tallrike i lavlands-regnskoger i tropene.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien Orthognathinae Lacordaire, 1866
Stammen Orthognathini Lacordaire, 1866
Slekten Mesocordylus Lacordaire, 1866 - 28 arter
Slekten Orthognathus Schönherr, 1838 - 3 arter
Slekten Sipalinus Marshall, 1943 - 2 arter
Stammen Rhinostomini Kuschel, 1995
Slekten Rhinostomus Rafinesque, 1815 - 8 arter
Rhinostomus barbirostris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Orthognathinae hos Fossilworks 
(en) Kategori:Orthognathinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Spiritanerne

Spiritanerne, eller Helligåndsfedrene (fransk: Congrégation du Saint-Esprit, latin: Congregatio Sancti Spiritus sub tutela Immaculati Cordis Beatissimae Virginis Mariae) er en katolsk misjonskongregasjon opprettet i 1703 i Paris i Frankrike. 
Ordenen begynte som et presteseminar. I 1730-årene begynte man derfra å sende ut misjonærer til de da franske deler av Canada, Ny-Frankrike. De møtte hard motstand under den franske revolusjon og var da nær ved å bli oppløst. Ordenen fikk nytt liv tidlig på 1800-tallet da abbeden François Libermann  (1802-1852), en jødisk konvertitt fra Alsace, startet opp virksomheten igjen.Liebermann grunnla også Maria hellige hjertes selskap, som misjonerte blant tidligere slaver. 
I 1948 ble de to kongregasjoner sammenslått til én, som ble utviklet til en fremgangsrik misjonsorganisadjon særlig i Vestafrika. Spiritanerne ble utbredt over hele Europa og Amerika selv om dens misjonærer for det meste var franske.I de afrikanske misjoner oppfordret Liebermann sine misjonærer til å forsøke å tilpasse seg de stedlige afrikanske kulturer og ikke oppføre seg som oversittere. De forsøkte også å utdanne prester i Afrika. Det var im,idlertid vanskelig på grunn av latinen og den katolske kirkes krav om sølibat for sitt presteskap, noe somm ikke lokket til seg de store skarer.Marcel Lefebvre, St. Pius X-broderskapets grunnlegger, var spiritaner og misjonær i Senegal der han ble først apostolisk vikar og senere den første erkebiskopen av Dakar. Lefebvre var ordenens øverste leder fra 1962 til 1968.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Holy Ghost Fathers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sušice

Sušice (tysk: Schüttenhofen) er en by i regionen Plzeň i det sørvestlige Tsjekkia. Den ligger ved elva Otava like nord for fjellområdet Šumava (Böhmerwald). Bykjernen er godt bevart og vernet som Městská památková zóna (byminnesone).


== Geografi ==
Sušice ligger i Svatoborská vrchovina (Svatobor-opplandet), en underenhet av Šumavské podhůří (Böhmerwald-forlandet). Byen ligger i Otava-dalen ved utløpet av Volšovka; nord for Sušice renner Ostružná inn i Otava ved jernbanestasjonen. Sentrum og nedre forstad (Dolní Předmĕstí) er på venstre bredd av elven, øvre forstad (Horní Předmĕstí) på høyre bredd av Otava.
Byen er omgitt av høydedrag på mellom 500 og 850 moh.
Riksveiene 169 mellom Horažďovice og Kvilda og 171 mellom Běšiny og Čkyně møtes i Sušice, og 187 fra Plánice ender i byen. Nord for byen går jernbanelinjen Horažďovice předměstí – Klatovy.


== Historie ==
Sušice oppsto som en bosetning nær den gullførende Otava-elven. Bosetningen ble trolig grunnlagt rundt 790, men den første skriftlige omtale er fra 1233. På 1100-tallet var Sušice eid av de bayerske grevene av Bogen. Den ble på nytt tilknyttet Böhmen av kong Ottokar II på 1200-tallet og etter 1260 ble den en kongelig befestet by.Under husittkrigene i første halvdel av 1400-tallet var Sušice en husittisk by. Etter slaget på Det hvite berg ble de fleste eiendommene konfiskert. Ødeleggelsen av byen ble fullført av brann i 1707, da de fleste bygningene brant ned.
I 1683 ble det bygget et barokkapell i det som nå er utkanten av byen. Dette kapellet står fortsatt og er noe festningsaktig i sitt utseende med ytterveggene satt i firkantet formasjon og kapellet plassert i sentrum.
Fram til 1918 var Sušice – Schüttenhoffen en del av det østerrikske monarkiet. Byen var et administrativt sete for distriktet med samme navn, et av de 94 Bezirkshauptmannschaften i Böhmen.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sušice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Polska Hokej Liga 2022/23

Polska Hokej Liga 2022/23 er den 88. sesongen av Polens øverste nivå i ishockey.


== Tabellen ==


== Lagene ==


== Sluttspillet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Samuel E. Wright

Samuel Ernest Wright (1946–2021) var en amerikansk skuespiller og stemmeskuespiller. Han er mest kjent for stemmen til krabben Sebastian i Disneys Den lille havfruen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samuel E. Wright på Internet Movie Database 
(sv) Samuel E. Wright i Svensk Filmdatabas 
(fr) Samuel E. Wright på Allociné 
(en) Samuel E. Wright hos The Movie Database 
(en) Samuel E. Wright hos Internet Broadway Database 
(en) Samuel E. Wright hos Behind The Voice Actors
Gabby Duran & de umulige

Gabby Duran & de umulige (engelsk originaltittel: Gabby Duran & the Unsittables) er en science fiction- og komedie-TV-serie som først ble sendt på den amerikanske Disney Channel 11. oktober 2019. Serien er skapt av Mike Alber og Gabe Snyder, og er basert på romanen Gabby Duran and the Unsittables av Elise Allen og Daryle Conners.
I serien har Kylie Cantrall, Maxwell Acee Donovan, Callan Farris, Coco Christo, Valery Ortiz og Nathan Lovejoy hovedrollene.


== Handling ==
Serien handler om Gabby Duran, en 13 år gammel jente som er på utkikk etter en jobb etter skoletid. Gabby blir tilbud en jobb som barnevakt, og hun takker ja. Familien hun skal være barnevakt for er derimot noe merkelige, og Gabby oppdager at familien er ekte romvesener som har utkledd seg som mennesker. Gabby bestemmer seg for at hun skal forsøke å beskytte romvesenbarna og deres identiteter.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Gabby Duran & de umulige på Internet Movie Database
Strakonice

Strakonice (tysk: Strakonitz) er en by i regionen Syd-Böhmen i det sørvestlige Tsjekkia. Den ligger ved elva Otava og er administrasjonssenter i distriktet Strakonice.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Strakonice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stromboscerinae

Stromboscerinae (eventuelt Stromboscerini) er en gruppe av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea). 


== Utseende ==
Gjerne middelsstore, avlange, mer eller mindre sylindriske, matt brunlige snutebiller.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). 


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien Stromboscerinae Lacordaire, 1866
Slekten Allaeotes Pascoe, 1885
Slekten Besuchetiella Osella, 1974
Slekten Dexipeus Pascoe, 1885
Slekten Dryophthoroides Rocloff, 1879
Slekten Nephius Pascoe, 1885
Slekten Orthosinus Motschulsky, 1863
Slekten Parasynommatus Voss, 1966
Slekten Stromboscerus Schönherr, 1838
Slekten Synommatoides Morimoto, 1978
Slekten Synommatus Wollaston, 1873
Slekten Tasactes Faust, 1894
Slekten Tetrasynommatus Morimoto, 1985
Slekten †Stenommatomorphus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stromboscerinae hos Fossilworks 
(en) Kategori:Stromboscerinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Nasjonal fotballiga 2021/22

Nasjonal fotballiga 2021/22 var den 30. sesongen på russisk 2. nivå i fotball. Torpedo Moskva, Fakel Voronezh og Orenburg rykket opp til Toppserien.


== Tabellen ==


== Lagene ==


== Resultattabell ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022

U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022 ble arrangert i Beograd i Serbia, 12. februar 2022. Arrangør var Det serbiske friidrettsforbundet.


== Resultater, menn ==


== Resultater, kvinner ==


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside - Balkan Athletics
Orthognathini

Orthognathini er en gruppe av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea). 


== Utseende ==
Middelsstore til store (gjerne ca. 10-28 millimeter), avlange snutebiller. Snuten er sylindrisk og middels lang.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). Larvene minerer vanligvis inne i stengler og skudd. Det finnes også noen arter som ser ut til å være knyttet til død ved. Ursnutebillene er mest tallrike i lavlands-regnskoger i tropene. Noen av artene borer i ved.


== Utbredelse ==
Gruppen er hovedsakelig tropisk.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien Orthognathinae Lacordaire, 1866
Stammen Orthognathini Lacordaire, 1866
Slekten Mesocordylus Lacordaire, 1866 - 28 arter
Slekten Orthognathus Schönherr, 1838 - 3 arter
Slekten Sipalinus Marshall, 1943 - 2 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Orthognathini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Orthognathini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Orthognathini – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhinostomus

Rhinostomus er en slekt av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea).


== Utseende ==
Store (opptil 50 millimeter), avlange, sylindriske, langbeinte, gjerne svarte snutebiller. Snuten er nokså lang og sylindrisk. En spektakulær art er "skjeggsnutebillen" Rhinostomus barbirostris. Hos denne store arten bærer mesteparten av snuten på siden tette, lange, utstående hår slik at det ser ut som om billen har et fyldig skjegg.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). Larvene minerer vanligvis inne i stengler og skudd. Det finnes også noen arter som ser ut til å være knyttet til død ved. Ursnutebillene er mest tallrike i lavlands-regnskoger i tropene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den Nye Verden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien Orthognathinae Lacordaire, 1866
Stammen Rhinostomini Kuschel, 1995
Slekten Rhinostomus Rafinesque, 1815 - 8 arter
Rhinostomus barbirostris (Fabricius, 1775)
Rhinostomus frontalis LeConte, 1874 - tidligere Yuccaborus frontalis
Rhinostomus meldolae Pascoe, 1867
Rhinostomus niger (Drury, 1773)
Rhinostomus oblitus (Jacquelin du Val, 1857)
Rhinostomus quadrisignatus (Boheman, 1845)
Rhinostomus scrutator (Olivier, 1807)
Rhinostomus thompsoni Vaurie, 1970


== Referanser ==


== Eksterne lenker(en) Rhinostomus i Encyclopedia of Life ==
(en) Rhinostomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhinostomus hos NCBI 
(en) Kategori:Rhinostomus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhinostomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Papua Ny-Guinea under Samveldelekene 2022

Papua Ny-Guinea deltar under Samveldelekene 2022 fra 28. juli til 8. august 2022 i Birmingham, England. Det er den 15. gangen Papua Ny-Guinea deltar under samveldelekene siden landet deltok for første gang i 1982.Bokseren John Ume og friidrettsutøveren Rellie Kaputin var flaggbærere for Papua Ny-Guinea under åpningsseremonien.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Diocalandra

Diocalandra er en slekt av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, sylindriske, gjerne brune snutebiller. Kroppen er ganske kraftig punktert, snuten slank, sylindrisk og middels lang. Dekkvingene har ofte gulaktige flekker.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae).


== Utbredelse ==
Slekten har de fleste artene i Australia, men forekommer også i Asia og Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien kornsnutebiller, Rhynchophorinae Schönherr, [1833]
Stammen Diocalandrini Zimmerman, 1993 - Australia
Slekten Diocalandra Faust, 1894
Diocalandra caelata Marshall, 1948
Diocalandra crucigera (Motschulsky, 1858)
Diocalandra frumenti (Fabricius, 1801)
Diocalandra impressicollis E.Csiki, 1936
Diocalandra kamiyai Morimoto, 1978
Diocalandra nigromaculata Voss, 1955
Diocalandra punctigera E.Csiki, 1936
Diocalandra reticulata Heller, 1927
Diocalandra rugosula Marshall, 1952
Diocalandra sasa Morimoto, 1978
Diocalandra sechellarum Kolbe, 1910
Diocalandra stigmaticollis A.Hustache, 1924
Diocalandra subfasciatus E.Csiki, 1936
Diocalandra subsignata E.Csiki, 1936
Diocalandra taitensis E.Csiki, 1936


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Diocalandra i Encyclopedia of Life 
(en) Diocalandra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Diocalandra hos ITIS 
(en) Diocalandra hos NCBI
Ayca Fidanoglu

Ayça Fidanoğlu (født 18. juli 2006) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun vant 1500 meter under Sommer-EYOF 2022. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2022 ===
Fidanoğlu vant 1500 meter under det tyrkiske U20-mesterskapet innendørs i februar. Utendørs vant hun 1500 meter under World School Sport Games («Gymnasiaden»), og hun fikk sølv på 1500 meter under U18-EM i friidrett 2022 bak britiske Annie Mann. Hun deltok i friidrett under Sommer-EYOF 2022, og vant der 1500 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ayça Fidanoğlu – World Athletics 
(en) Ayça Fidanoğlu – TheSports.org 
(en) Profil hos EYOF 2022
Prosjekteier

Innen prosjektledelse er en prosjekteier en person som har det endelige ansvarlig for et prosjekt, og er en rolle definert i det anerkjente rammeverket PRINCE2. Den utnevnes av kunden under oppstart av prosjektet og kommer vanligvis fra kunden. Prosjekteieren støttes av rollene seniorbruker og seniorleverandør på henholdsvis kunde- og leverandørsiden. Oppgavene til prosjekteieren innebærer å sikre finansiering, være ansvarlig for at prosjektet leverer et produkt som oppnår målene som ble satt, og at dette skjer på en kostnadsbevisst måte. Prosjekteieren er den viktigste beslutningstakeren, og utformer og utnevner resten av prosjektledelsesteamet, inkludert de andre medlemmene i prosjektstyret og prosjektlederteamet (prosjektleder, teamleder(e)/delprosjektleder(e), prosjektsikring og prosjektstøtte). Personen må balansere kravene til kunden, brukerne og leverandøren, og er ansvarlig for prosjektbegrunnelsen (business case) gjennom hele prosjektet. Vedkommende fungerer som gevinstansvarlig eller delegerer dette ansvaret, som ofte er sammenfallende med prosjekteier eller seniorbruker.


== Se også ==
PRINCE2


== Referanser ==
Lucia Acklin

Lucia Acklin (født 25. august 2006 i Herznach) er en sveitsisk friidrettsutøver som konkurrerer i mangekamp. Hun vant sjukamp under Sommer-EYOF 2022. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2020-2021 ===
Acklin kom på andreplass i lengdehopp under det sveitiske U16-mesterskapet i friidrett innendørs i 2020. I 2021 ble hun sveitisk U16-mester i lengdehopp utendørs.


=== Sesongen 2022 ===
Hun ble nummer to i lengdehopp under det sveitsiske U18-mesterskapet innendørs i 2022, der hun hoppet 5,70 meter. I juli deltok hun i friidrett under Sommer-EYOF 2022, og vant der sjukamp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucia Acklin – World Athletics 
(en) Lucia Acklin – TheSports.org 
(en) Profil hos EYOF 2022