Marc Sangnier

Marc Sangnier (født 3. april 1873 i Paris i Frankrike, død 28. mai 1950 i Paris) var en fransk katolsk tenker, forfattere og politiker som i 1894 grunnla le Sillon (Furen), organet for den katolske sosialistiske bevegelse som han fremmet.


== Liv og virke ==
Marc Sangnier tok seg som mål å bringe den katolske kirke i større samklang med franske republikanske idealer og å fremlegge et alternativ til antiklerikale arbeiderbevegelser. Bevegelsen var fremgangrik til å begynne med, men det ble til slutt avvist av pave Pius X i hans skriv Notre charge apostolique i 1910. En plakett i Marc Sangnier-instituttets hage på Boulevard Raspail i Paris kan imidlertid minne om at det besøk som fant sted få år senere, da den apostoliske nuntius kardinal Cerretti kom som utsending fra den nye pave, Benedikt XV (1914-1922), som et stykke på vei rehabiliterte Sagnier og hans bevegelse.. 
I 1912 grunnla Sangnier en arvtakergruppe, Ligue de la jeune république (LJR), for fremmet av hans visjon om en sosial katolisisme.
Sangnier grunnla en avis, La Démocratie, som førte kampanjer for kvinners likestilling, proporsjonal representasjon ved valgene, og for pasifisme. Han var også en av pionérene for den franske ungdomsherbergebevegelse. Det var etter en samtale med tyskeren Richard Schirrmann at Sangnier bestemte seg for å oppsette ideen også i Frankrike. I 1929 pånet det første franske ungdomsherberge i Boissy-la-Rivière i département Essonne.
I 1928 ansatte han den 19 år gamle Émilien Amaury i hans første stilling; han skulle senere stifte og bygge opp forlagshuset Amaury.
Under andre verdenskrig stilte han sitt tidsskrift til den franske Résistances disposisjon. Hen ble arrestert av Gestapo og holdt fengslet i Fresnes. Etter frigjøringen satt han fra oktober 1945 og til sin død i 1950 som folkevalgt i den franske nasjonalforsamling for partiet Mouvement républicain populaire (MRP).


== Verker ==
L'Éducation sociale du Peuple, Paris, Rondelet, 1899.
Le Sillon, esprit et méthodes, Paris, Au Sillon, 1905.
L'Esprit démocratique, Paris, Perrin, 1905.
Par la mort, Paris, Au Sillon, 1905.
Une méthode d'éducation démocratique, Paris, Au Sillon, 1906.
Au lendemain des élections (sous le pseudonyme de François Lespinat), Paris, Au Sillon, 1906.
La Vie profonde, Paris, Perrin, 1906.
Le Plus Grand Sillon, Paris, Au Sillon, 1907.
La Trouée, Paris, Au Sillon, 1908.
Devant l'affiche, Paris, Au Sillon, 1908.
Chez les fous, Paris, Au Sillon, 1908.
La lutte pour la démocratie, Paris, Perrin, 1908.
Dans l'attente et le silence, Paris, Au Sillon, s.d. ; rééd. Aux sources de l'éloquence, Paris, Bloud et Gay, 1908.
Conférences aux soldats sur le front, Paris, Bloud et Gay, 1918.
Ce que savent les jeunes Français d'aujourd'hui, La Démocratie, 1918.
Le Val noir, La Démocratie, 1919.
L'Âme commune, 1920-1921.
L'Anniversaire, La Démocratie, 1928.
Albert de Mun, Paris, Alcan, 1932.
Autrefois, Paris, Bloud et Gay, 1933.
Le Pacifisme d'action, Paris, Foyer de la Paix, 1936.
Le Combat pour la Paix, Paris, Foyer de la Paix, 1937.
Histoire des Auberges de la Jeunesse, édité par Les Auberges, 1946.
Discours, 10 tomes :
Tome I – 1891-1906,
Tome II – 1906-1909,
Tome III – 1910-1913,
Tome IV – 1912-1913,
Tome V – 1913-1919,
Tome VI – 1919-1922,
Tome VII – 1922-1923,
Tome VIII – 1923-1925,
Tome IX – 1925-1929,
Tome X – 1930-1937.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi