jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rusalotsjka

Rusalotsjka (originaltittel: Русалочка) er en sovjetisk animert film fra 1968 regissert av Ivan Aksentsjuk.


== Handling ==
Historien begynner med en gruppe turister som reiser med buss i København. Guiden deres henleder oppmerksomheten deres mot statuen av Den lille havfrue ved Langelinie. Deretter beveger filmens fokus seg under vannlinjen, hvor en fisk begynner å fortelle en historie: Et skip får problemer på havet på grunn av en storm. Ledere for skipet, en ung prins, forsøker sitt beste for å redde skipet. Men dette mislykkes, og prinsen faller til slutt i store bølgene. I mellomtiden kommer fire havfrue-prinsesser fra et praktfullt undervannspalass i alabast. De tre eldre havfruene, kledd i blått, gir sin yngre søster en rød kappe, som indirekte indikerer at dette er hovedpersonen.
Den lille havfruen reiser mot vann-overflaten, og ser den nå bevisstløse prinsen i vannet. Hun frakter ham til kysten, hvor hun synger en vakker havfrue-sang for ham. Så ringer en bjelle fra et kloster i nærheten, og flere kvinner kommer ut. Den lille havfruen hopper i havet, men venter litt for å se hva som skjer videre med prinsen. En av kvinnene, veldig fysisk lik havfruen, oppdager prinsen og hjelper ham til klosteret deres. Den lille havfruen vender tilbake til palasset sitt, og forteller søstrene om prinsen. Hun bestemmer seg for å gå til en gammel heks, i håp om å finne en løsning. Der blir havfruen tilbydd en trylledrikk som vil gjøre henne menneskelig. Men denne trolldommen vil også føre til at havfruen kommer til å miste stemmen, og få smerter i føttene når hun går.
Likevel aksepterer den lille havfruen raskt tilbudet. Den lille havfruen kommer til land, hvor hun blir møtt av prinsen på en hest. Han ser hennes skjønnhet, og hun drømmer om en fantasi-verden hvor hun kan ri sammen med ham på en bevinget hest inn i stjernene. Paret blir deretter sett på en reise, på et skip til et nærliggende land. En tjener fra det nærliggende palassets balkong oppdager skipet, og roper etter prinsessen. Prinsen og den lille havfruen går inn i palasset, observert av hoffmennene. Kongen ønsker ekteparet velkommen og presenterer datteren sin, som er ingen ringere enn jenta fra klosteret.
Den lille havfruen blir fortvilet og husker hvordan trollkvinnen hadde fortalt henne at hvis prinsen giftet seg med noen andre, så ville den lille hhavfruen dø allerede ved neste soloppgang. Men når den lille havfruen venter på neste morgen i desperasjon, dukker de tre søstrene hennes opp. De har fått tak i nok magi til å hjelpe sin yngre søster. De gir henne et magisk skall, som kan drepe prinsen og hans nye elskede, samt redde livet til den havfruen og bringe henne tilbake til hennes tidligere havfrue-form. Men den lille havfruen nekter, og slipper skallet i havet.


== Skuespillere ==
Nina Gulyayeva som en liten havfrue.
Roza Makagonova som en prinsesse.
Viktoriya Ivanova som sang-stemmen til den lille havfruen
Anatoli Papanov som en menneskelig tur-guide.
Vladimir Troshin som en prins.
Yuliya Yulskaya som en mektig sjø-heks.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rusalotsjka på Internet Movie Database
Ivan Aksentsjuk

Ivan Semjonovitsj Aksentsjuk (russisk: Ива́н Семёнович Аксенчу́к; født 1918 i Prosjanyje Poljany i Sovjetunionen, død 1999 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Rusalotsjka (Русалочка)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Aksentsjuk på Internet Movie Database 
(en) Ivan Aksentsjuk hos The Movie Database
Det levende lik (1968)

Det levende lik (originaltittel: Живой труп) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Vladimir Vengerov.


== Skuespillere ==
Aleksej Batalov som Fjodor Protasov
Alla Demidova som Jelizaveta Andrejevna Protasova
Oleg Basilashvili som Viktor Mikhajlovitsj Karenin
Lidija Sjtykan som Anna Pavlovna
Sofija Piljavskaja som Anna Dmitrievna Karenina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det levende lik på Internet Movie Database 
(en) Det levende lik på AllMovie
Ljubov Serafima Frolova

Ljubov Serafima Frolova (originaltittel: Любовь Серафима Фролова) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Semjon Tumanov.


== Handling ==
Soldat Serafim Frolov (spilt av Leonid Kuravlyov) som kom tilbake fra fronten etter andre verdenskrig. Han bestemte seg for å besøke den unge kvinnen Nastya (spilt av Tamara Syomina) som han tidligere bare hadde kjent gjennom skriftlig korrespondanse. Nastya vil imidlertid ikke ha ham, fordi hun ikke klarer å glemme hennes tidligere forlovede, som tidligere døde ved fronten.
Serafim skaffer seg derfor jobb i samme landsby som Nastya, og han møter en sykepleier Anfisa som også kom tilbake fra fronten etter at krigen var over.


== Skuespillere ==
Leonid Kuravlyov som Serafim Frolov
Tamara Syomina som Nastya
Larisa Luzhina som Anfisa
Gennadi Yukhtin som Anfisas ektemann
Pavel Shprigfelt som Nastyas bestefar.
Zhanna Prokhorenko som Maria.
Alexander Kavalerov som Sashka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljubov Serafima Frolova på Internet Movie Database
Khozjain tajgi

Khozjain tajgi (originaltittel:  Хозяин тайги) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Vladimir Nazarov.


== Skuespillere ==
Valerij Zolotukhin som Vasilij Snezjkin
Vladimir Vysotskij
Lionella Pyrjeva
Mikhail Koksjenov
Dmitrij Masanov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khozjain tajgi på Internet Movie Database 
(en) Khozjain tajgi på AllMovie
Vladimir Nazarov

Vladimir Vasiljevitsj Nazarov (russisk: Владимир Васильевич Назаров; født 1952 i Novomoskovsk i Sovjetunionen) er en sovjetisk regissør og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Khozjain tajgi (Хозяин тайги)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Nazarov på Internet Movie Database
Moabitskaja tetrad

Moabitskaja tetrad (originaltittel: Моабитская тетрадь) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Leonid Kvinikhidze.


== Skuespillere ==
Rafkat Biktjentajev som Shafi
Aivars Bogdanovics som Timmermans
Pjotr Tsjernov som Musa Jalil
Ildar Khairulin som Zayni
Khavza Mingasjudinova som Idrisi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moabitskaja tetrad på Internet Movie Database
Leonid Kvinikhidze

Leonid Aleksandrovitsj Kvinikhidze (russisk: Леони́д Алекса́ндрович Квинихи́дзе (Файнциммер); 1937–2018) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Moabitskaja tetrad (Моабитская тетрадь)
1970 – Missija v Kabule (Миссия в Кабуле)
1972 – Krakh inzjenera Garina (Крах инженера Гарина)
1974 – Solomennaja sjljapka (Соломенная шляпка)
1976 – Nebesnyje lastotsjki (Небесные ласточки)
1978 – 31 ijunja (31 июня)
1983 – Meri Poppins, do svidanija! (Мэри Поппинс, до свидания!)
1987 – Drug (Друг)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonid Kvinikhidze på Internet Movie Database 
(en) Leonid Kvinikhidze på AllMovie 
(en) Leonid Kvinikhidze hos The Movie Database
Tainstvennyj monakh

Tainstvennyj monakh (originaltittel: Таинственный монах) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Arkadij Koltsatyj.


== Skuespillere ==
Vladimir Druzjnikov som Vorontsov
Jvgenij Zjarikov som Latysjev
Valentin Zubkov som Lobov
Tatjana Konjukhova som Zinaida Pavlovna
Stanislav Tsjekan som Yelpidifor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tainstvennyj monakh på Internet Movie Database
Arkadij Koltsatyj

Arkadij Nikolajevitsj Koltsatyj (russisk: Арка́дий Никола́евич Кольца́тый; født 1. septemberjul./ 14. september 1905greg. i Odesa i Det russiske keiserdømmet, død 1995) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Tainstvennyj monakh (Таинственный монах)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arkadi Koltsatij på Internet Movie Database 
(en) Arkadi Koltsatij hos The Movie Database
Novyje prikljutsjenija neulovimykh

Novyje prikljutsjenija neulovimykh (originaltittel: Новые приключения Неуловимых) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Edmond Keosayan.


== Handling ==
Filmen fortsetter historien om Elusive Avengers, en gruppe unge røde partisaner, inkludert Valerka, en tidligere skolegutt, Yashka, en sigøyner, og to foreldreløse søsken, Danka og søsteren hans Ksanka. De slutter seg til Den røde armé og kjemper mot Pjotr Wrangel og Den hvite armé.
Gruppen avskjærer et fly som skal frakte et brev til baronen. Dette brevet avslører et hemmelig kart over festningsverk på Krim, som nå er i besittelse av oberst Kudasov. Dette kartet kan bli veldig viktig for den røde hærens angrep, og The Avengers blir sendt på et hemmelig oppdrag for å få tak i kartet.


== Skuespillere ==
Mikhail Metyolkin som Valerka Meshcheryakov
Vasily Vasilyev som Yashka, en sigøyner.
Viktor Kosykh som Danka Shchus
Valentina Kurdyukova som Ksanka Shchus
Armen Dzhigarkhanyan som Kaptein Pyotr Sergeyevich Ovechkin
Boris Sichkin som Buba Kastorsky.
Arkady Tolbuzin som oberst Leopold Sergeyevich Kudasov
Vladimir Ivashov som løytnant Perov, Kudasovs adjutant
Yefim Kopelyan som Ignat Burnash
Konstantin Sorokin som Mefody Kuzmich.
Ivan Pereverzev som Smirnov.
Nikolay Fedortsov som Andrei, motstandsmann.
Yevgeny Vesnik som en alkohol-påvirket oberst.
Sergey Filippov som Koshkin.
Savely Kramarov som Ilyukha Verekhov, en tidligere banditt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Novyje prikljutsjenija neulovimykh på Internet Movie Database 
(nl) Novyje prikljutsjenija neulovimykh på MovieMeter 
(en) Novyje prikljutsjenija neulovimykh på AllMovie 
(en) Novyje prikljutsjenija neulovimykh på Rotten Tomatoes
Jesjtsjo raz pro ljubov

Jesjtsjo raz pro ljubov (originaltittel: Ещё раз про любовь) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Georgij Natanson.


== Skuespillere ==
Tatjana Doronina som Natasja Aleksandrova
Aleksandr Lazarev som Elektron Jevdokimov
Oleg Jefremov som Lev Kartsev
Jelena Koroljova som Ira
Aleksandr Sjirvindt som Feliks Toptygin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesjtsjo raz pro ljubov på Internet Movie Database 
(nl) Jesjtsjo raz pro ljubov på MovieMeter
Passazjir s Ekvatora

Passazjir s Ekvatora (originaltittel: Пассажир с «Экватора») er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Aleksandr Kurotsjkin.


== Handling ==
Den unge svømmeren Ilmar skal seile med skipet "Ekvator" til en sommerleir, som ligger et sted langs Svartehavskysten. Men ved et uhell blir han vitne til en merkelig hendelse: en annen passasjer, en utlending, Mr. Pipp, kaster i all hemmelighet en mistenkelig gjenstand i havet. Men Mr. Pipp oppdager Ilmar i nærheten og er redd for at det han har gjort skal bli avslørt. Så han skyver gutten over bord, og ingen andre legger merke til hva som hadde skjedd på båten.
En tid senere oppdager lederen for sommerleiren en ung gutt ved navn Ilmar ved bredden av det stormfulle havet. Men gutten husker ikke hvordan han havnet i vannet.


== Skuespillere ==
Jüri Krjukov som Ilmar
Yuri Puss som Glenn
Vyacheslav Tsyupa som Andre.
Victor Morus som Igor.
Tatiana Goryachkina som Galya
Igor Pushakov som Taratuta
Sergey Makridin som Zhenya


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Passazjir s Ekvatora på Internet Movie Database
Aleksandr Kurotsjkin

Aleksandr Dmitrijevitsj Kurotsjkin (russisk: Алекса́ндр Дми́триевич Ку́рочкин; født 1926 i Irkutsk i Sovjetunionen, død 2002) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Passazjir s Ekvatora (Пассажир с «Экватора»)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksandr Kurotsjkin på Internet Movie Database
Karatel

Karatel (originaltittel: Каратель) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Manos Zakharias.


== Handling ==
Historien er lagt til Hellas under Den greske militærjuntaen 1967–1974. Soldaten Vangelis blir beordret til å delta i henrettelsen av en ung kommunist - etter at en annen soldat, Dimitris, nekter. Vangelis føler seg skyldig over sin rolle i henrettelsen, og forsøker å betro seg til kjæresten Maria - men han klarer ikke å gjøre det. I stedet havner Vangelis i en konflikt med en beruset forbipasserende, og flykter fra en militær-patrulje. Han søker ly i en lokal kirke, hvor han tilstår for presten.
Presten forteller Vangelis at han selv tok livet av en rekke Gestapo-medlemmer under andre verdenskrig for å hevne foreldrenes død. Men at han likevel ikke var i stand til å finne fred i sinnet. Presten er av den oppfatning at det å drepe mennesker er en forferdelig ting, uavhengig av omstendighetene. Skyldfølelsen blir dypere for ham, etter at Vangelis tilbringer tid sammen med gamle venner. Han innser at i tilfelle det blir borgerkrig blir han sannsynligvis nødt til å slåss mot (og drepe) sine egne venner.


== Skuespillere ==
Yevgeny Kindinov
Mariya Vandova.
Viktor Sotsky-Voinicescu.
Georgiy Burkov.
Sergey Shakurov.
Sotiros Belevendis
Armen Dzhigarkhanyan
Leonid Kanevsky
Svetlana Orlova
Irina Paikina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karatel på Internet Movie Database
Osjibka rezidenta

Osjibka rezidenta (originaltittel: Ошибка резидента) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Veniamin Dorman.


== Handling ==
Mikhail Tulyev, sønn av en tidligere spion og greve, blir sendt av vest-tysk etterretning for å få tak i sovjetiske atom-hemmeligheter. Han reiser til Russland under kallenavnet Mikhail Zarokov, som var navnet på en annen krigsfange han hadde møtt under andre verdenskrig - under påskudd av å lete etter sin antatt forsvunne søster. Tuylev bor hos Dembovich (spilt av Oleg Zhakov) en bitter tidligere tysk agent, og begynner snart å arbeide som drosje-sjåfør. Han innleder også et romantisk forhold til Maria Nikolayevna (spilt av Eleonora Shashkova)
Gjennom Dembovitch klarer Tuylev å rekruttere en beryktet kriminell kjent som "Snipe" for å smugle hemmelighetene han har fått tak i, tilbake til Tyskland. Imidlertid er "Snipe" i virkeligheten en undercover KGB-offiser, ved navn Pavel Sinitsyn. Etter Sinitsyns overordnede, general Sergeyev (spilt av Yefim Kopelyan) blir informert om Tuylevs egentlige oppdrag, beordrer han at Sinitsyn skal late som han ønsker å bli avhopper til Vesten samtidig som han skal overlevere hemmelig informasjon til Tuylevs kontakt: Leonid Krug (spilt av Vadim Zakharchenko)
Deretter skal Sinitsyn fungere som en dobbeltagent. Men når leveringen skal finne sted, blir Pavel og Krug angrepet fra et sovjetisk skip. Til tross for at Krug ble skutt i beinet, klarer begge to å komme seg unna til nøytralt farvann. Etter hans vellykkede flukt sammen med Krug til Vest-Tyskland, blir Sinistyn utsatt for en rekke forsøk på hjernevask når Tuylevs overordnede forsøker å rekruttere ham. I mellomtiden blir Tuylev tvunget til å flykte etter at Dembovich begår selvmord, etter å ha sendt et brev til KGB som avslører Tuylevs virkelige identitet.
Tuylev, nå forfulgt av KGB, klarer å stikke av - men han etterlater seg en betydelig sum penger til Maria, som er gravid med barnet hans. Ett år senere blir Sinistyn beordret til å returnere til Sovjetunionen for å gjenoppta kontakten med Tuylev, som lenge har vært inaktiv - og nå går under navnet Stanislav Kurnakov. Pavel blir også bedt om å formidle nyheten om at Tuylevs fars har dødd i Paris. Men informasjon om dette dødsfallet kan ha blitt orkestrert av KGB.


== Skuespillere ==
Georgiy Zhzhonov som Mikhail Tulyev.
Mikhail Nozhkin som Pavel Sinitsyn.
Oleg Zhakov som Dembovich
Yefim Kopelyan som General Sergeyev.
Eleonora Shashkova som Maria.
Vladimir Gusev som Kustov.
Irina Miroshnichenko som Rita
Vadim Zakharchenko som Leonid Krug
Rostislav Plyatt som Kazin.
Nikolay Skorobogatov som en dommer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Osjibka rezidenta på Internet Movie Database 
(nl) Osjibka rezidenta på MovieMeter 
(en) Osjibka rezidenta på AllMovie
Sem starikov i odna devusjka

Sem starikov i odna devusjka (originaltittel: Семь стариков и одна девушка) er en sovjetisk film fra 1968, regissert av Jevgenij Karelov.


== Handling ==
Elena Velichko, som nylig uteksaminert fra et institutt, blir sendt for å begynne som trener ved en sportsklubb. Hun er full av lyse forhåpninger. Men i stedet for å få muligheten til å trene idrettsutøvere slik hun ble lovet, får hun en «helse-gruppe» bestående av seks eldre menn, som verken er friske eller særlig medgjørlige.
Elena forsøker på alle mulige måter å bli kvitt gruppen hun har fått ansvar for. Hun gir dem noen ganer latterlig enkle, men andre ganger overveldende byrder, skriker og er ofte verbalt frekk. Hun prøver å få seg selv sparket fra jobben, men dette viser seg å bli langt mer vanskelig enn hun først trodde: i henhold til sovjetisk lovgivning kan en ung spesialist bare avskjediges, hvis de gjør noen vært alvorlige lovbrudd. Snart slutter en syvende student, Volodya Tyupin, seg til gruppen på seks. Han liker straks Elena, og vil gjerne ha hennes kjærlighet.


== Skuespillere ==
Svetlana Savyolova som Elena Velichko, den nye treneren
Valentin Smirnitsky som Vladimir Tyupin, en student
Boris Chirkov som Vladimir Nikolaevich Yakovlev.
Nikolay Parfyonov som Sukhov.
Boris Novikov som rørlegger Stepan Petrovich Bubnov.
Aleksei Smirnov som Maslennikov, opera-sanger
Anatoly Adoskin som Anatoly Sidorov, en ungkar
Alexander Beniaminov som Sergey Sergeevich Anisov.
Yevgeny Vesnik som direktør for en sportsklubb
Georgy Vitsin som en raner.
Yuri Nikulin som en raner.
Nina Agapova som Kravtsova, en doktor.
Georgi Tusuzov som Professor Murashko.
Tatyana Bestayeva som Jeanette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sem starikov i odna devusjka på Internet Movie Database 
(en) Sem starikov i odna devusjka på AllMovie
Sjtsjit i metsj

Sjtsjit i metsj (originaltittel: Щит и меч) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Vladimir Basov.


== Skuespillere ==
Stanislav Ljubsjin som Aleksandr Belov / Johann Weiss
Oleg Jankovskij som Heinrich Schwarzkopf
Georgij Martynjuk som Aleksej Zubov / Alois Hagen
Vladimir Basov som Bruno
Alla Demidova som Angelika Buecher


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjtsjit i metsj på Internet Movie Database 
(nl) Sjtsjit i metsj på MovieMeter 
(en) Sjtsjit i metsj på AllMovie
Pseudobironiella

Pseudobironiella er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), bredt ovale, fint hårete dråpebiller, brune eller svarte.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpebiller, Scaphidiinae Latreille, 1807
Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
Slekten Pseudobironiella Löbl, 1973
Pseudobironiella madecassa (Brancsik, 1893)
Pseudobironiella maxima (Pic, 1920)
Pseudobironiella pilifera Löbl, 1974


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudobironiella i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudobironiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Sjestoje ijulja

Sjestoje ijulja (originaltittel: Шестое июля) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Julij Karasik.


== Skuespillere ==
Alla Demidova som Marija Spiridonova
Ivan Solovjov som Andrej Kolegajev
Armen Dzhigarkhanyan som Prosj Prosjan
Vjatsjeslav Sjalevitsj som Jakov Blumkin
Andrej Krjukov som Boris Kamkov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sjestoje ijulja på Internet Movie Database 
(sv) Sjestoje ijulja i Svensk Filmdatabas 
(fr) Sjestoje ijulja på Allociné 
(en) Sjestoje ijulja på AllMovie
Snegurotsjka (1968)

Snegurotsjka (originaltittel: Снегурочка) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Pavel Kadotsjnikov.


== Skuespillere ==
Jevgenija Filonova som Snegurotsjka
Jevgenij Zjarikov som Lel
Irina Gubanova som Kupava
Boris Khimitsjev som Misghir
Pavel Kadotjnikov som Berendej


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Snegurotsjka på Internet Movie Database 
(nl) Snegurotsjka på MovieMeter 
(en) Snegurotsjka på AllMovie 
(en) Snegurotsjka på Rotten Tomatoes
Oligotyphlopsis

Oligotyphlopsis er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). 


== Levevis ==
I alle fall noen arter av Osoriinae lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.


== Utbredelse ==
Arten lever i Portugal.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Osoriini Erichson, 1839
Slekten Oligotyphlopsis Scheerpeltz, 1951Oligotyphlopsis nevesi Scheerpeltz, 1951


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oligotyphlopsis i Global Biodiversity Information Facility 
Oligotyphlopsis – detaljert informasjon på Wikispecies
Pavel Kadotsjnikov

Pavel Petrovitsj Kadotsjnikov (russisk: Павел Петрович Кадочников; født 16. julijul./ 29. juli 1915greg. i St. Petersburg i Sovjetunionen, død 1988 i St. Petersburg i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Snegurotsjka (Снегурочка)
1983 – Ja tebja nikogda ne zabudu (Я тебя никогда не забуду)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pavel Kadochnikov på Internet Movie Database 
(sv) Pavel Kadochnikov i Svensk Filmdatabas 
(da) Pavel Kadochnikov på Filmdatabasen 
(fr) Pavel Kadochnikov på Allociné 
(en) Pavel Kadochnikov på AllMovie 
(en) Pavel Kadochnikov hos The Movie Database
Pselaphomimus

Pselaphomimus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt brunlig fargede. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum og dekkvinger har opphøyde lengderibber. Hodet har dype lengdefurer på sidene.


== Levevis ==
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Sør-Amerika (Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Thoracophorini Reitter, 1909
Understammen Thoracophorina Reitter, 1909
Slekten Pselaphomimus Bruch, 1942Pselaphomimus amphiphilus Bruch, 1942


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pselaphomimus i Global Biodiversity Information Facility 
Pselaphomimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Boris Nirenburg

Boris Eduardovitsj Nirenburg (russisk: Бори́с Эдуа́рдович Ниренбу́рг; født 22. januarjul./ 4. februar 1911greg., død 1986) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Solaris (Солярис)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Nirenburg på Internet Movie Database 
(en) Boris Nirenburg på AllMovie 
(en) Boris Nirenburg hos The Movie Database
Tri dnja Viktora Tsjernysjova

Tri dnja Viktora Tsjernysjova (originaltittel: Три дня Виктора Чернышёва) er en sovjetisk film fra 1968 regissert av Mark Osepjan.


== Skuespillere ==
Gennadij Korolkov som Viktor Tsjernysjov
Valentina Vladimirova som Katerina
Aleksej Tsjernov som Pavel
Lev Prygunov som Anton
Gennadij Sajfulin som Kolja


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tri dnja Viktora Tsjernysjova på Internet Movie Database 
(fr) Tri dnja Viktora Tsjernysjova på Allociné 
(en) Tri dnja Viktora Tsjernysjova på AllMovie
Mark Osepjan

Mark Danilovitsj Osepjan (russisk: Марк Данилович Осепьян; født 1937) er en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1968 – Tri dnja Viktora Tsjernysjova (Три дня Виктора Чернышёва)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mark Osepjan på Internet Movie Database 
(en) Mark Osepjan hos The Movie Database