jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tomicephalus

Tomicephalus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ofte ca. 10 millimeter), slanke, blanke, svarte smellere, pronotum er stort og skarpt rødt. Oversiden er kledt med korte, mørke hår. Antennene er sagtakkede, pronotum trapesformet, tydelig bredere enn dekkvingene. Dekkvingene er avsmalnende bakover uten punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Elaterini Leach, 1815
Slekten Tomicephalus Latreille, 1834
Tomicephalus abdominalis (Candèze, 1889)
Tomicephalus bicolor Champion, 1896
Tomicephalus bilineatus Schwarz, 1906
Tomicephalus insignis Champion, 1896
Tomicephalus melanotus Champion, 1896
Tomicephalus sanguinicollis Latreille, 1834
Tomicephalus sardioderus Candèze, 1863
Tomicephalus substriatus Candèze, 1863
Tomicephalus uhligi Golbach, 1983


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om smellere, side 282-287.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Tomicephalus sanguinicollis
Bilde av Tomicephalus substriatus
(en) Tomicephalus i Encyclopedia of Life 
(en) Tomicephalus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tomicephalus hos NCBI
127. etterretningsbrigade

127. etterretningsbrigade (russisk: 127-я отдельная разведывательная бригада), FPN 67606, er underlagt Svartehavsflåten,Søndre militærdistrikt, og forlagt til Sevastopol, Republikken Krim.


== Referanser ==
Qi (elv)

Qi (kinesisk: 祁水) er en elv som renner ut i den midterste delen av Xiang Jiang, og en av mange sideelver til Xiang i den kinesiske provinsen Hunan. Den oppstår i Siminfjellene (四明山) i Qidong. Den flyter hovedsakelig fra nordvest til sørøst gjennom Shaoyang, Qidong og Qiyang, og forenes med Xiang vest for Shuifumiao (水府庙) i Qiyang.  Qielven har en lengde på 114 km, og har et dreneringsareal på 1,685 km2.


== Referanser ==
Jon Sanness Andersen

Jon Sanness Andersen (født 1969) er en norsk lokalpolitiker for Ap. Han er etter kommunevalget i 2019 ordfører i Færder kommune for perioden 2019–2023.


== Referanser ==
Mongolia under VM i friidrett 2019

Mongolia deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.


== Resultater ==
MennKvinner


== Referanser ==


== Kilder ==
IAAF - Entry Lists by COUNTRY and EVENT


== Eksterne lenker ==
http://www.iaafworldchampionships.com/
VM i friidrett 2019 – Maraton menn

Øvelsen Maraton menn ved VM i friidrett 2019 ble avholdt i Doha 5. til 6. oktober 2019.


== Resultater ==
Finalen startet 5. oktober kl. 23:59 lokal tid.


== Referanser ==
Lokalavisen Favrskov

Lokalavisen Favrskov er en dansk ukeavis som utgis i Favrskov kommune i Østjylland.
Avisens primære utgivelsesområde er Favrskov kommune samt tilstøtende postområder, herunder Sabro og Trige i Aarhus Kommune og Fårvang, Gjern og Sorring i Silkeborg Kommune. Redaksjonen har kontor i den gamle stasjonsbygningen i Hadsten.Avisen ble i sin nåværende form etablert i 2018 ved ei sammenslåing av FavskovPosten og FavrskovAvisen.Lokalavisen Favrskov eies og utgis av Politikens Lokalaviser A/S, der en del av JP/Politikens Hus.


== Opplag ==
Opplagstall basert på Danske Mediers opplagstall:
2018: 30 457
2019: 28 418


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalavisen Favrskovs hjemmeside
Olav Anton Haugen

Olav Anton Haugen (født 22. september 1934) er en norsk professor emeritus i medisin ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Olav Anton Hsugen studerte medisin i Bonn 1954-1960 og hadde senere tjeneste i Molde, Rjukan og ved Aker og Ullevål sykehus i Oslo. Han ble godkjent spesialist i patologi i 1970 og tok den medisinske doktorgraden (dr.med.) ved Universitetet i Oslo i 1974. I 1975 ble han tilsatt som overlege ved Regionsykehuset /St. Olavs hospital i Trondheim. I 1988 ble han utnevnt til professor i rettsmedisin.
Han har publisert en rekke artikler knyttet til hans medisinske forskning innen kreft, lepra og metodologiske og rettsmedisinske emner.  
Haugen har vært gjesteprofessor i Los Angeles og i Edinburgh. Han har vært dekanus ved NTNU, formann i Den norske patologforening, medlem av Den rettsmedisinske kommisjon og medlem av en rekke styrer.


== Referanser ==
Galbadrakhyn Khishigsaikhan

Dette er et mongolsk navn. Khishigsaikhan er fornavn, og Galbadrakhyn er et patronymikon, ikke et etternavn.Galbadrakhyn Khishigsaikhan (født 28. august 1990) er en mongolsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp og maraton. Hun løp tidligere også mellomdistanseløp, og han bronse på 800 meter fra Østasialekene 2013. 


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Østasialekene 2013, og kom der på tredjeplass på 800 meter og femteplass på 1500 meter. I 2016 deltok hun i Xiamen International Marathon, der hun kom på 11.-plass, og hun kom på 15.-plass i Praha Marathon, andreplass i Ulaanbaatar Half Marathon og 16.-plass i Airport Marathon i Gold Coast i Australia. Hun kom på niendeplass i Zhengzhou Marathon i 2017 og sjetteplass i Beijing Marathon, og hun deltok i VM i friidrett 2017, der hun kom på 52.-plass i maraton.Også i 2018 fikk hun topp 10-plasseringer i maratonløp; hun kom på femteplass i Wuxi Marathon i Kina og niendeplass i maratonløpet under Asialekene 2018. Hun kom på andreplass på 5000 og 10.000 meter under det mongolske mesterskapet i friidrett. Hun kom på tiendeplass i Mumbai Marathon og sjetteplass i Chongqing International Marathon i 2019, med ny personlig rekord på 2:35:27. Hun kom på tiendeplass i Estuary International Marathon, og i det mongolske mesterskapet i friidrett i 2019 fikk hun sølv på 10.000 meter. I september kom hun på niendeplass i Taiyuan International Marathon i Kina, før hun deltok i sitt andre VM i friidrett da hun kom på 25.-plass i maratonløpet under VM i friidrett 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Galbadrakhyn Khishigsaikhan – World Athletics
Fylkesvei 1541

Fylkesvei 1541 går mellom Dal i Nittedal og Kragerud i Lillestrøm.
Traséen ble fastlagt 2019, og bstår av delstrekninger av de tidligere fylkesveiene 401 og 384.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NittedalÅrosveien 

 LillestrømKragerudveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1541
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 1536

Fylkesvei 1536 går mellom Kjul og Gjelleråsen i Nittedal.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en deltrasé av den tidligere fylkesvei 401.Veien var tidligere del av riksvei 4, men ble omklassifisert etter at Hagantunnelen ble åpnet 2003.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NittedalNittedalsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1536
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
NM i judo 2008

NM i judo 2008 ble arrangert i Sandnes 19.-20. april.
Kongepokalen for menn ble vunnet av Martin Thiblin. Kongepokal for kvinner ble ikke utdelt.


== Medaljevinnere kvinner ==


== Medaljevinnere menn ==


== Kilder ==
Tore Johansen, Egil Svendsby (red.) Sportsboken 2008, s. 249. Schibsted. ISBN 978-82-516-2531-9.
Norges Judoforbund: NM 2008
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
NM i judo 2009

NM i judo 2009 ble arrangert på Bolkesjø 1. mai.
Kongepokalene ble vunnet av Esther Myrebøe og Lars Lynge Christiansen.


== Medaljevinnere kvinner ==


== Medaljevinnere menn ==


== Kilder ==
Tore Johansen, Egil Svendsby (red.) Sportsboken 2009, s. 268. Schibsted. ISBN 978-82-516-2705-4.
Norges Judoforbund: NM 2009
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
NM i judo 2010

NM i judo 2010 ble arrangert i Haugerudhallen i Oslo 20.-21. mars.
Kongepokalene ble vunnet av Esther Myrebøe og Albin Dal.


== Medaljevinnere kvinner ==


== Medaljevinnere menn ==


== Kilder ==
Norges Judoforbund: NM 2010
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
NM i judo 2011

NM i judo 2011 ble arrangert i Levanger 9. april.
Kongepokalene ble vunnet av Ane Ofstad Presterud og Karl André Reichelt.


== Medaljevinnere kvinner ==


== Medaljevinnere menn ==


== Kilder ==
Egil Svendsby (red.) Sportsboken 2011, s. 264-65. Schibsted. ISBN 978-82-516-5513-2.
Norges Judoforbund: NM 2011
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
NM i judo 2012

NM i judo 2012 ble arrangert i Larvik 24. mars.
Kongepokalene ble vunnet av Ane Ofstad Presterud og Albin Dal.


== Medaljevinnere kvinner ==


== Medaljevinnere menn ==


== Kilder ==
Egil Svendsby (red.) Sportsboken 2012, s. 259. Schibsted. ISBN 978-82-516-5696-2.
Norges Judoforbund: NM 2012
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
Fylkesvei 1538

Fylkesvei 1538 går mellom Nes og Rotnes i Nittedal.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av hovedtraséen til den tidligere fylkesvei 402 (Akershus).


== Kommuner og knutepunkter ==

 NittedalGamleveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1538
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Stein Bugge

Stein Bugge (født 26. september 1896 i Bergen, død 3. oktober 1961 i Oslo) var en norsk dramatiker og teaterdirektør.


== Liv ==
Han var sønn kjøpmannen Jens Samuel Bugge (1861–1903) og Olga Olsen (1875–1951).
Bugge tok examen artium i 1915 og studerte ved Universitetet i London fra 1919 til 1923. Fra 1925 til 1926 var han litterær konsulent ved Den Nationale Scene i Bergen. Fra 1928 til 1929 virket han ved L'Institut superieur des arts decorativs i Brussel.
Han begynte som teaterregissør ved scener i Belgia og Nederland. I 1931 satte han opp sitt eget skuespill Tragedien om Mengin ved Det Norske Teatret i Oslo. På 1930-tallet gikk han med planer om å starte et nytt teater basert på Stanislavskijs metode sammen med Anders Wyller og John Ditlev-Simonsen. I 1931 arrangerte han og sakfører Elias Steen-Olsen festspill i Håkonshallen i Bergen, hvor han satte opp sitt eget skuespill Votan. Festspillene ble gjentatt året etter.
Fra 1941 til 1946 var han iscenesetter ved Den Nationale Scene, og deretter teatersjef samme sted fra 1946 til 1948. Fra 1955 til 1956 reiste han og holdt foredrag i Amerika.
Bugges Dramatiske verker utkom i fem bind fra 1941 til 1946.
Om Bugge skriver Olav Dalgard: «Større brudulje i teaterlivet skapte den bergenske entusiasten Stein Bugge, som ikkje bare slo «trekkhøl» i lukene til den bastante norske teater-realismen, men planmessig gjekk til åtak på denne med grovaste skyts.»


== Skuespill ==
Tragedien om Mengin (1923)
Askeladdens komedier (1924)
Geniet i storm (1927)
Votan (1931)
Generalsekretæren (1932)
Det tredje rike (1934)
Knut Alvsøns løfte (1938)
Ekteskapsskolen (1939)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentene fra 1915. Oslo: Gundersen. 1942. 
Studentene fra 1915. Oslo: (Nationaltr.). 1965. 
Dalgard, Olav (1973). Samtid. Oslo: Tiden. ISBN 8210007769. 
Nygaard, Knut (1977). Den nationale scene 1931-1976. Gyldendal. ISBN 8205108277. 


== Eksterne lenker ==
(no) Stein Bugge i Store norske leksikon
Lutheran Church in Great Britain

Lutheran Church in Great Britain er et luthersk kirkesamfunn i Storbritannia. Kirken har 11 menigheter og feirer gudstjeneste på ulike språk; engelsk, mandarin, swahili, nordiske språk og polsk. Kirken er medlem i Porvoo-fellesskapet.
I oktober 2019 ble Tor B. Jørgensen innsatt som biskop i kirken. Han har tidligere vært biskop i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.


== Eksterne lenker ==
Kirkens nettsider Arkivert 7. oktober 2019 hos Wayback Machine.
Pauliina Feodoroff

Pauliina Feodoroff (født 1977 i Inari, Finland) er en finsk skoltesamisk filmregissør, teaterregissør og manusforfatter. Hun er også en aktiv forkjemper for samisk kultur og samiske rettigheter, og hun har vært leder av Samisk råd.
Pauliina Feodoroff ble født i Enare i 1977. Hennes familie var involvert i reindrift. Hun studerte regi og dramaturgi ved Teaterhögskolan i Helsingfors og ble uteksaminert i 2002. Feodoroff første spillefilm, Non Profit, ble laget på et budsjett på 20 000 Euro og tok ti år å produsere. Den hadde premiere på festivalen Skabmagova-Kaamos i Enare i januar 2007. Hun ble tildelt utmerkelsen Kritiikin Kannukset for denne filmen. I 2009 ble Feodoroff utnevnt til kunstnerisk leder av Takomo teater sammen med Milja Sarkola. 

Feodoroff engasjement for det tradisjonelle skoltesamiske samfunnet og kulturen omfatter spørsmål om land og vann rettigheter. Hun har hatt vervet som leder av Samisk råd i 2007-2008.


== Filmografi ==
2003 Saamen kadonnut maa
2006 Viimeinen joiku Saamenmaan metsissä? 
2007 Kiurrels
2007 Sevetin tytöt
2008 Non Profit
2016 Sparrooabbán ("Meg og min lillesøster")


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pauliina Feodoroff på Internet Movie Database
Pachyderes

Pachyderes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne 15  - 20 millimeter), avlange, rødlige eller svarte smellere, pronotum er gjerne skarpt rødt. Slekten kjennes lett på at pronotum er mye bredere enn dekkvingene. Antennene er middels lange og sagtakkede eller kamformede, tykkest i midten. Pronotum er rundet, med langt uttrukne, skarpe bakhjørner, omtrent en og en halv gang så bredt som dekkvingene. Disse har fine punktrader.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda, gjerne sandjord.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Oophorini Gistel, 1856
Slekten Pachyderes Guérin-Méneville, 1834
Pachyderes apicalis Candèze, 1865
Pachyderes bakeri Fleutiaux, 1940
Pachyderes borneensis Fleutiaux, 1940
Pachyderes coccineus Candèze, 1859
Pachyderes demangei Fleutiaux, 1918
Pachyderes diehli Bouwer, 1992
Pachyderes dorsalis Fleutiaux, 1940
Pachyderes macrothorax Wiedemann, 1823
Pachyderes malaysianus Schimmel, 2006
Pachyderes minor Candèze, 1889
Pachyderes niger Candèze, 1878
Pachyderes philippinus Fleutiaux, 1940
Pachyderes pusillus Schimmel, 2006
Pachyderes ruficollis Guérin-Méneville, 1834
Pachyderes similis Fleutiaux, 1940
Pachyderes suginoi Arimoto, 1993
Pachyderes vitalisi Fleutiaux, 1928


== Eksterne lenker ==
The Biodiversity of Singapore - Pachyderes apicalis
Bilde av Pachyderes coccineus Arkivert 8. oktober 2019 hos Wayback Machine.
Bilde av Pachyderes ruficollis
Bilde av Pachyderes sp.
(en) Pachyderes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pachyderes hos NCBI
Hypsiophthalmus

Hypsiophthalmus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Brasil, Uruguay og Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859 - noen av artene sender ut kraftig lys
Slekten Hypsiophthalmus Latreille, 1834
Hypsiophthalmus ardens (Candèze, 1863)
Hypsiophthalmus boops (Germar, 1841)
Hypsiophthalmus buphthalmus (Eschscholtz, 1829)
Hypsiophthalmus charops Costa, 1979
Hypsiophthalmus grossicollis (Blanchard, 1843)
Hypsiophthalmus longipennis (Germar, 1841)
Hypsiophthalmus luscius Costa, 1979
Hypsiophthalmus microspilus (Germar, 1841)
Hypsiophthalmus punctatum Costa, 1979
Hypsiophthalmus raninus (Eschscholtz, 1829)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hypsiophthalmus i Global Biodiversity Information Facility
Hamartia

Hamartia er et begrep fra Aristoteles' Poetikken som er i utstrakt bruk i gresk tragedie. Hamartia kan være svakheten eller feilen hos protagonisten i tragedien. Protagonisten vil oppleve ulykke som et resultat av egne svakheter.
Et eksempel er Sofokles' drama Antigone, der kong Kreon mot slutten av stykket har et meningsskifte, (anagnorsis), som kommer for sent og fører til hamartia.
Fellesskapets plantesortskontor

Fellesskapets plantesortskontor (engelsk: Community Plant Variety Office, CVPO) er et EU-byrå opprettet i 1995.  hovedkontor i Angers, Frankrike. Byrået har etablert og driver et system for immaterielle rettigheter for nye plantevarianter, med sikte på å opprette nye sorter. 
Organisasjonen ble opprettet med hjemmel i EU-forordning 2100/94, og har vært i virksomhet siden 1995.CVPO administrerer Community Plant Variety Rights system (CPVR system) ved å gi immaterielle rettigheter til nye plantevarianter, med gyldighet innenfor EU-landenes territorium. Rettighetene gis for 25 år for de fleste arter og 30 år for trær, vin og poteter. Produsenter som får slike rettigheter fra CVPO kan innkreve royalties innenfor EU. CVPR-systemet var per 2016 det største i verden i sitt slag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Pieni l’animo

Pieni l’animo («full sjel») om lydighetens ånd i det italienske kleresi er en encyklika fra pave Pius X av den 28. juli 1906, rettet til de italienske biskoper.


== Innhold ==
Den kortdattede encyklikaen tar for seg den ulydighet og uavhengighet sm i den senere tid hadde bredt seg særlig blant de yngre italienske prester. Han formante biskopene til å styre med fast hånd og til å utvise forsiktighet slik at man ikke presteviet uegnede unge menn. Ikke minst i de områder der det ikke hersket noen mangel på prester var det ingen grunn til ikke å utvise stor nøyaktighet og klokskap i så måte. Å fylle opp korrommet med en stor mengre prester var ikke noe å trakte etter.


== Eksterne lenker ==
Tekst på engelsk
Tekst på italiensk
Evangelium vitae

Evangelium Vitae («Livets evangelium») er en encyklika promulgert av pave Johannes Paul II den 25. mars 1995. Encyklikaen avhandler det menneskelige livs verdi og ukrenkelighet.Paven fastslår blant annet at «provosert abort, det vil si abort som er villet som mål eller middel, alltid er et alvorlig brudd på den moralske orden, fordi det er villet avliving av et uskyldig menneske» (nr. 62; originaltekst  in exstenso»: «declaramus abortum recta via procuratum, sive uti finem intentum seu ut instrumentum, semper gravem prae se ferre ordinis moralis turbationem, quippe qui deliberata exsistat innocentis hominis occisio»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Evangelium Vitae på engelsk
Livets Evangelium på norsk.
Jacques Quétif

Jacques Quétif (født 6. august 1618 i Paris, død der 2. mars 1698) var en fransk dominikaner.
Quétif var bibliotekar i klosteret Saint Honoré i Paris. Han er kjent for verket Scriptores ordinis praedicatorum, sammen med ordensbroren Jacques Échard som fullførte og utgav verket (1719-21).


== Referanser ==


== Litteratur ==
« Jacques Quétif », dans Jean-Pierre Niceron, Mémoires pour servir à l'histoire des hommes illustres, chez Briasson, Paris, 1733, tome 24, Mal:P. (lire en ligne)
Louis-Gabriel Michaud,Biographie universelle ancienne et moderne, t. XXXIV, Paris, 1811.


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok 22. Malmö 1935
Antonin-Gilbert Sertillanges

Antonin-Gilbert Sertillanges (født 16. november 1863 i Clermont-Ferrand i Frankrike, død 26. juli 1948 i Sallanches) var en fransk katolsk prest tilhørendede dominikanerordenen som markerte seg som filosof og predikant.


== Gjenopptrykte bøker ==
redigert av Pascale-Dominique Nau

L'Art et la morale, Rome, 2017.
La vie catholique I & II, Rome, 2017.
L'Église I & II, Rome, 2017.
L'amour chrétien, Rome, 2017.


== Referanser ==


== Kilder ==
(sv) Sertillanges, Antonin Gilbert i Nordisk familjebok (2. utgaves supplement, 1926)
Nythomisme

Nythomisme kalles gjenopplivelsen av thomismen i den katolske verden og fikk sitt høydepunkt under pave Leo XIII (1878-1903). Han hadde initiert nythomismen i sin encyklika Aeterni Patris i 1879, og med hjelp av sin bror kardinal professor Giuseppe Pecci.
Alla filosofiske og teologiske verk skulle måles mot den lære som Thomas av Aquino stod for, og skulle deretter legges til grunn i presetutdannelsen.
Nythomismen utgjør en gren av den filosofiske nyskolastikken og innebærer et fornyet studium av Thomas, hans filosofi og teologi, men også et forsøk på å likesom Thomas videreutvikle teologien ved å konfrontere den med moderne filosofi og med naturvitenskapene.Nythomismens rolle skulle senere minske i betydning, da tyngdwpunkter ble flyttet fra høymiddelalderen til oldkirken og patristikken. Bestående er imidlertid oppfatningen om filosofiens nødvendighet for teologiens utvikning. Blant nythomistene kan fremheves Reginald Garrigou-Lagrange, Jacques Maritain og Étienne Gilson.


== Referanser ==
Aeterni Patris

Aeterni Patris er en encyklika promulgert av pave Leo XIII den 4. august 1879.
I encykliken anbefaler paven Thomas av Aquinos filosofi som grunnlag for studiet i filosofi og teologi i den katolske kirke. Undervisning i filosofi og teologi ved katolske læreanstalter skulle bedrives i pakt med Thomas' tanker og prinsipper. Encyklikaen talte om «falsk» filosofi som var et opphav til både private og sosiale onder, og fremhevet en «sunn» filosofi og beredte veien for troen ved å fremheve et system som var forenlig med fornuften og tillot troen å bli bedre rotfestet i dybden og la seg bedre forsvare. Encyklikaen gav sterke impulser til nyskolastikken og fremfor alt nythomismen.
Den tyske jesuittpateren Joseph Kleutgen, som underviste i Roma, var særlig viktig for utformingen av encyklikaen.


== Litteratur ==
Wolfgang Kluxen: Aeterni Patris Unigenitus., i: Walter Kasper (utg.): Lexikon für Theologie und Kirche. (LThK) - Freiburg im Breisgau; Basel; Rom: Herder,  3. Auflage,  Bd. 1. A - Barcelona., 1993, ISBN 3-451-22001-6, Sp. 187.
Brezik, Victor B.: One Hundred Years of Thomism: Aeterni Patris and Afterwards. A Symposium (Houston: Center for Thomistic Studies, 1981)
Bruni, Gerardo & Zybura, John S.: Progressive Scholasticism. A Contribution to the Commemoration of the Fiftieth Anniversary of the Encyclical “Aeterni Patris” (St. Louis: B. Herder Book Co., 1929)
Ehrle, Franz: Zur Enzyklika "Aeterni Patris." Text und Kommentar, ed. Franz Pelster, S.J. (Rome: Edizioni di Storia e Letteratura, 1954)
Gargan, Edward T.: Leo XIII and the Modern World (Whitefish, Mt.: Kessinger Publishing, 2006)
Hill, Harvey.: “Leo XIII, Loisy, and the 'Broad School': An Early Round of the Modernist Crisis,” The Catholic Historical Review 89:1 (2003): 39-59
Knasas, John F. X.: “Whither the Neo-Thomist Revival?” Logos: A Journal of Catholic Thought and Culture  3:4 (2000): 121–49
McCool, Gerald A., S.J.: From Unity to Pluralism: The Internal Evolution of Thomism (New York: Fordham University Press, 1989)
Pereira, Jose.: “Thomism and the Magisterium: From Aeterni Patris to Veritatis Splendor,” Logos: A Journal of Catholic Thought and Culture 5:3 (2002): 147–83


== Eksterne lenker ==
Aeterni Patris