jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Callopisma

Callopisma er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, røde og svarte lysbiller. Hodet er gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er kamformede. De myke dekkvingene dekker hele bakkroppen.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  Larvene eter gjerne meitemark.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Karibia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lucidotini Lacordaire, 1857
understammen Photinina LeConte, 1881
slekten Callopisma Motschulsky, 1853
Callopisma adjuncta (E.Olivier, 1899)
Callopisma altimontana Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma bellicosa (E.Olivier, 1899)
Callopisma demissa (E.Olivier, 1899)
Callopisma dimidiatipennis (Jacquelin Du Val, 1857)
Callopisma dominicana Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma engombe Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma flavilabris (E.Olivier, 1899)
Callopisma fuscotermina Mutchler, 1923
Callopisma interrupta (Motschulsky, 1854)
Callopisma janthinipennis (Jacquelin Du Val, 1857)
Callopisma lamellicornis Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma larimarena Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma maestra Mutchler, 1923
Callopisma militaris (E.Olivier, 1899)
Callopisma miniatocollis (Chevrolat, 1858)
Callopisma monticola Mutchler, 1923
Callopisma ramsdeni Leng & Mutchler, 1922
Callopisma rubicunda Kazantsev & Perez-Gelabert, 2009
Callopisma rufa (G.Olivier, 1790)
Callopisma rufoviolacea Kazantsev, 2007


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Callopisma i Encyclopedia of Life 
(en) Callopisma i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Callopisma hos Artsdatabanken 
(en) Callopisma hos Index Fungorum 
(en) Callopisma hos ITIS
Roleta

Roleta er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er korte og kamformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Pleotomini Summers, 1874
slekten Roleta McDermott, 1962 - 5 arter
Roleta austera (E.Olivier, 1907)
Roleta cincticollis (Pic, 1937)
Roleta hilaris (E.Olivier, 1907)
Roleta inornata (E.Olivier, 1913)
Roleta notaticollis (Pic, 1929)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roleta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Roleta hos ITIS
Luring Shadows

Luring Shadows er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Joseph Levering.


== Handling ==
J.H. Wareing, en finansmann i New York City, blir funnet myrdet i biblioteket sitt etter å ha blitt ranet av en rekke verdipapirer og et verdifullt halskjede. Mistanken peker snart mot hovmesteren, Jason, som Wareing hadde vist halskjedet til kvelden før. Wareings datter, Florence, blir også mistenkt for mordet, og blir nektet derfor å overta farens eiendom.
I løpet av etterforskningen jobber Wareings datter Florence sammen med blant annet en liten jente som heter Mary (spilt av Aida Horton) som bor sammen med en profesjonell innbruddstyv ved navn Bill - en annen mistenkt. Dr. Barton, familiens doktor, forsøker også å hjelpe til med å identifisere den virkelige morderen.


== Skuespillere ==
Aida Horton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luring Shadows på Internet Movie Database
Madame Peacock

Madame Peacock er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Ray C. Smallwood.


== Handling ==
Jane Goring er en hensynsløst ambisiøs skuespillerinne, og forlater tilværelsen sin som kone og mor til fordel for sine prestasjoner på teater-scenen. Når hun kommer hjem fra en forestilling en kveld, oppdager Jane ektemannen sin Robert McNaughton som sliter med tuberkulose. Hun forviser derfor ektemannen, sammen med deres hennes unge datter, til et sanatorium i Colorado.
Årene går, men Jane er fremdeles like fremmedgjort fra resten av den lille familien sin. Men på åpningskvelden for ett av hennes nye skuespill føler Jane seg utkonkurrert av Gloria Cromwell, en langt yngre og fremadstormende skuespillerinne. Men det Jane ikke vet er at Gloria faktisk er hennes egen forlatte datter.


== Skuespillere ==
Alla Nazimova som Jane Goring / Gloria Cromwell
George Probert som Robert McNaughton
John Steppling som Rudolph Cleeberg
William Orlamond som Lewis
Rex Cherryman som Thorne
Albert R. Cody som Harrison Burke
Gertrude Claire
Georgia Woodthorpe som Mrs. Goring


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madame Peacock på Internet Movie Database 
(en) Madame Peacock på AllMovie
Vincenzo Agnello Suardi

Vincenzo Agnello (Agnelli) Suardi (født i 1582 i Mantova, død 13. september 1644 samme sted) var en italiensk katolsk biskop.


== Biografi ==
Han kom fra en mantovesisk adelsfamilie, og var rådgiver for Gonzaga-hertugene av Mantova, som sendte ham på forskjellige diplomatiske oppdrag. 
Den 5. desember 1616 ble han utnevnt til biskop av Alba. Den 21. desember 1616 ble han bispeviet av Giovanni Garzia Mellini, kardinalprest av Santi Quattro Coronati; medkonsekranter var Ulpiano Volpi, emeritert erkebiskop av Chieti, og kardinal Francesco Sacrati, titulærerkebiskop av Damascus.
I 1619 ble han utnevnt til koadjutorbiskop av Mantova. Da biskop Francesco Gonzaga døde den 2. mars 1620, etterfulgte han ham i embedet. Under plyndringen av Mantova i 1630 og pestenens herjinger var han nær de trengende.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Filippo Archinto (1500-1558)
Pave Pius IV (1499-1565) *bispeviet 1546
Kardinal Giovanni Antonio Serbelloni (1519-1591) *1557
Kardinal Carlo Borromeo (1538-1584) *1563
Kardinal Gabriele Paleotti (1522-1597)
Kardinal Ludovico de Torres (II) (1552-1609) *1588
Biskop  Vincenzo Agnello Suardi (1582-1644) *1616


== Referanser ==
Pygoluciola

Pygoluciola er  en slekt av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.


== Utseende ==
Hos de fleste arter mangler hunnindividene vinger, de har bare noen svært korte utvekster som ikke rekker lengre enn til det første bakkroppsegmentet.  Derfor er det ikke så rart at en av artene ble kalt for sankthansorm. Hos mange, blant annet den norske arten, er hunnene larvelignende, såkalte larviforme hunner. Hannene ser ut som mer normale biller, med bløte dekkvinger. De er vanligvis avlange på kroppsform, antennene
Hodet er nedoverbøyd og skjult fra oversiden av det store brystskjoldet (pronotum), som er forlenget framover og dekker hodet. Antenner er korte og trådformede og har elleve ledd og er festet tett sammen, mellom fasettøynene.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Luciolinae Lacordaire, 1857
stamme Luciolini Lacordaire, 1857
slekten Pygoluciola Wittmer, 1939
Pygoluciola abscondita (E. Olivier, 1891)
Pygoluciola ambita (E. Olivier, 1896)
Pygoluciola bangladeshi Ballantyne, 2019
Pygoluciola bunguna Nada & Ballantyne, 2018
Pygoluciola calceata (E. Olivier, 1905)
Pygoluciola hamulata (E. Olivier, 1885)
Pygoluciola insularis (E. Olivier, 1883)
Pygoluciola matalangao Ballantyne, 2019
Pygoluciola nitescenss (E. Olivier, 1903)
Pygoluciola phupan Ballantyne, 2019
Pygoluciola qingyu Fu & Ballantyne, 2008
Pygoluciola satoi Ballantyne, 2008
Pygoluciola stylifer Wittmer, 1939
Pygoluciola tamarat Jusoh, 2019
Pygoluciola vitalisi (Pic, 1934)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pygoluciola i Encyclopedia of Life 
(en) Pygoluciola i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pygoluciola hos ITIS 
(en) Pygoluciola hos NCBI 
Pygoluciola – detaljert informasjon på Wikispecies
Falsophaeopterus

Falsophaeopterus er  en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys. 


== Utseende ==
Hannene er middelsstore, avlange, røde og svarte lysbiller med kamformede antenner.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Artene lever i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Ototretinae McDermott, 1964
slekten Falsophaeopterus Pic, 1911
Falsophaeopterus bicoloratus (Wittmer, 1938)
Falsophaeopterus cheesmanae (Wittmer, 1964)
Falsophaeopterus fruhstorferi Pic, 1911
Falsophaeopterus jacobsoni Pic, 1927
Falsophaeopterus ruficollis (Wittmer, 1964)
Falsophaeopterus wittmeri Pic, 1936


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Truls Olufsen-Mehus

Truls Olufsen-Mehus (født 1982) er en lokalpolitiker (Krf) fra Hammerfest. Han er tidligere fylkesleder for Krf i Troms og Finnmark, og var fylkespartiets førstekandidat ved stortingsvalget 2021.
Etter at Kjell Ingolf Ropstad gikk av som Kristelig Folkepartis partileder i september 2021, pekte flere i partiet på Mehus som ny leder, men til slutt ble Olaug Bollestad valgt som ny leder.


== Utdanning og arbeidserfaring ==
Mehus er utdannet ved BI Trondheim (markedsøkonomi) og ved Ui Bodø (kommunikasjonsledelse), og har engasjert seg i Krf sin næringspolitikk. Mehus var gründer i mange år i begynnelsen av sitt yrkesliv, og har jobbet som opplagssjef i avis, markedssjef i utlandet, salgssjef, daglig leder og kommunal næringssjef. Mehus er prosjektleder i Kristent Ressurssenter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Truls Olufsen-Mehus på Twitter 
(no) Truls Olufsen-Mehus på Facebook 
(no) Truls Olufsen-Mehus på TikTok
Bjerkaker skole

Bjerkaker skole er en barneskole i Tromsø. Skolen har per 2018 omlag ca. 370 elever fordelt på 1. – 7. trinn. Sesong nummer to av NRK-serien av Vaktmesteren ble spilt inn på Bjerkaker skole
Bjerkaker skole er organisert i læringsbaser samt egne avdelinger for praktisk – estetiske fag.
Lærerne jobber i team på klassetrinnene. Høsten 2011 fikk Bjerkaker skole status som Universitetsskole med et tett samarbeid med Universitetet i Tromsø i forhold til lærerutdanning og forskning. Bjerkaker skole tar imot rundt 20 studenter dette skoleåret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hempa skole
Svensk mesterskap i langrenn 2021

Svensk mesterskap i langrenn 2021 ble arrangert fra 9. til 11. februar 2021 i Borås og fra 8. til 11. april 2021 i Kalix. 


== Medaljevinnere ==


=== Ski-SM, Borås ===


=== SM-avslutning, Kalix ===


== Referanser ==
Stokmarknes skole

Stokmarknes skole er en barneskole og ungdomsskole i Stokmarknes. Skolen sto ferdig i 2020 og erstatter den gamle Stokmarknes skole fra 1966.  Den første sesong en av NRK-serien av Vaktmesteren ble spilt inn på gamle Stokmarknes skole.


== Referanser ==
Drilonius

Drilonius er en slekt av biller som finnes i Nord-Amerika og Asia. Ingenting er kjent om biologien til disse billene.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore (4,5-7 millimeter), avlange, fint hårete, mørkt brunlige biller med kamformede antenner.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Omethidae
Underfamilien Driloniinae – Asia, fra Japan til Java og Sumatra
Slekten Drilonius Kiesenwetter, 1874
Underslekten Drilonius (i snever forstand)
Drilonius basalis Pic, 1943
Drilonius bicolor (Pic, 1925)
Drilonius burmensis Wittmer, 1995
Drilonius ceylanicus (Wittmer, 1957)
Drilonius chinensis Wittmer, 1995
Drilonius corporaali (Pic, 1942)
Drilonius costatus (Pic, 1921)
Drilonius elongatus (Pic, 1929)
Drilonius fedorenkoi Kazantsev, 2014
Drilonius holzschuhi Kazantsev, 2014
Drilonius keiseri Wittmer, 1956
Drilonius lineaticeps Pic, 1943
Drilonius longior (Pic, 1925)
Drilonius longipennis (Pic, 1942)
Drilonius melas Kazantsev, 2009
Drilonius niger (Pic, 1927)
Drilonius nyx Kazantsev, 2014
Drilonius osawai Nakane, 1950
Drilonius pallidulus Wittmer, 1957
Drilonius puetzi Kazantsev, 2009
Drilonius raffrayi Pic, 1943
Drilonius rouyeri Pic, 1943
Drilonius rufithorax Wittmer, 1995
Drilonius striatulus Kiesenwetter, 1874
Drilonius testaceicollis Wittmer, 1956
Underslekten Palpodrilonius Wittmer, 1941
Drilonius insularis Wittmer, 1941


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fra Delta Interactive key. Drilonius: [2]. 

(en) Drilonius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Drilonius hos ITIS 
(en) Drilonius hos NCBI
Rambesilis

Rambesilis er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange bløtvinger, gjerne med mørke dekkvinger. Pronotum er gjerne gulaktig med svart midtflekk.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Kina og Thailand.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien  bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae)
Slekten Rambesilis Pic, 1911
Rambesilis corporaali Pic, 1921
Rambesilis semicrassicornis Pic, 1921
Rambesilis testaceipennis ic, 1911


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Norsk Entomologisk forening
Maronius

Maronius er en slekt av biller blant bløtvingene.


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle, mørke bløtvinger med forkortede dekkvinger. Antennene er lange og tynne, trådformede. Hodet er forholdsvis stort, rundet, med litt utstående fasettøyne. Pronotum er rektangulært, smalere enn hodet og litt lengre enn bredt. Dekkvingene spriker bak og dekker bare en tredjedel av bakkroppen, som er sylindrisk.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie Chauliognathinae LeConte, 1861
stamme Chauliognathini LeConte, 1861
slekten Maronius Gorham, 1881
Maronius brevipennis (Fabricius, 1801)
Maronius mitarakaensis Constantin, 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maronius i Encyclopedia of Life 
(en) Maronius i Global Biodiversity Information Facility 
Elateriformia (Coleoptera) – Delta key
Nostalgia

Nostalgia kan referere til flere emner:

Nostalgia (1966), sørkoreansk film fra 1966, regissert av Nam Jeong-im.
Nostalgia (musikkalbum), musikkalbum fra 2020 skapt av Marte Eberson og bandet LÖV.
Nostalgia (musikksjanger), type vokal musikksjanger.Nostalgia (radioprogram), norsk radioprogram som startet i 1994 med Svein Byhring og Erik Heyerdahl.


== Se også ==
Nostalghia (russisk: Ностальгия), italiensk-sovjetisk film, markedsført i noen området under navnet «Nostalgia».
Nostalgi, en følelse av fortidslengsel som på latin og engelsk kalles for nostalgia.
Compsonycha

Compsonycha er en slekt av biller blant bløtvingene.


== Utseende ==
Vanligvis små (under 6 millimeter) bløtvinger. De er avlange, gjerne svarte på farge, pronotum, antenner og bein kan være rødgule. Dekkvingene dekker hele bakkroppen. Antennene er tynne og trådformede, omtrent så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling  (ufullstendig artsliste) ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie Dysmorphocerinae Brancucci, 1980
slekten Compsonycha Wittmer, 1949
Compsonycha endroedyi Wittmer, 1997
Compsonycha haafi Wittmer, 1963
Compsonycha longicornis
Compsonycha malkini Wittmer
Compsonycha rufithorax Wittmer, 1991
Compsonycha stuckenbergi Wittmer, 1963


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Compsonycha i Encyclopedia of Life 
(en) Compsonycha i Global Biodiversity Information Facility
Lycopolemius

Lycopolemius er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) Silinae i familiegruppen bløtvinger.


== Utseende ==
Macrosilis er vanligvis avlange, gjerne rødlige bløtvinger. Antennene har noen modifiserte ledd.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien  bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie Silinae  – med "rynkete" brystskjold. Ikke i Norge, men én art i Norden
slekten Lycopolemius Pic, 1921
Lycopolemius monini (Pic, 1917)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Pachymesiosilis incisicornis
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Kunståret 1982

Kunståret 1982 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1982.


== Priser ==
Jacobprisen: Hermann Bongard, designer


== Fødsler ==
Alderen på levende personer født i 1982 er enten: 40 eller 41 år.


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1982 in art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europacupen i alpint 2018/19

Europacupen i alpint 2018/19 var en serie alpinrenn arrangert av Det internasjonale skiforbundet (FIS). 
Europacupen arrangeres etter samme modell som Verdenscupen i alpint, og sesongen startet 30. november 2018 i Funäsdalen for kvinner og 29. november i Levi for menn. 
Det ble arrangert 35 renn for menn og 34 for kvinner. 


== Resultater ==


=== Sammenlagt ===


=== Utfor ===


=== Super-G ===


=== Storslalåm ===


=== Slalåm ===


=== Kombinasjon ===


== Pallplasseringer enkeltrenn, menn ==


=== Utfor ===


=== Super-G ===


=== Storslalåm ===


=== Slalåm ===


=== Kombinasjon ===


=== City Event ===


== Pallplasseringer enkeltrenn, kvinner ==


=== Utfor ===


=== Super-G ===


=== Storslalåm ===


=== Slalåm ===


=== Kombinasjon ===


=== City Event ===


== Kilder ==
Europacup mennEnkeltrenn
Samlede resultaterEuropacup kvinnerEnkeltrenn
Samlede resultater
Olav Korsnes

Olav Korsnes (født 1947) er professor emeritus i sosiologi ved Universitetet i Bergen. Han er siviløkonom NHH (1972) og Dr.philos i sosiologi UiB (1996). Førsteamanuensis i sosiologi UiB 1985, professor i sosiologi UiB 1999. Instituttleder Sosiologisk institutt UiB 1999–2002 og 2005–2009. Han har spesielt forsket på arbeidssosiologi, sosial mobilitet, sosial klasse og eliter. Han har vært leder for en rekke forskningsprosjekter, hvorav de siste er Elites in an Egalitarian Society: Recruitment, Reproduction, Circulation (NFR 2009–2012) og New directions in studies of social differentiation, power, class, status and elite (NFR 2012–2016).


== Referanser ==
Feministisk utenrikspolitikk

Feministisk utenrikspolitikk er en tilnærming til utenrikspolitikk som vektlegger verdier og praksiser som kan fremme likestilling og jenters og kvinners menneskerettigheter. Sveriges regjering hadde fra Stefan Löfvens sosialdemokratiske regjering tiltrådte i 2014 som mål å føre en feministisk utenrikspolitikk, men konseptet ble forlatt av den nye høyreregjeringen som tiltrådte i 2022. Konseptet har fra 2014 fått oppslutning i flere andre land, både som offisiell politikk og som tema i den faglige diskusjonen innen internasjonale relasjoner, utvikling og beslektede emner. Feministisk utenrikspolitikk er nedfelt i koalisjonsavtalen for Olaf Scholz’ regjering som tiltrådte i Tyskland i 2021, og er dermed en del av tysk offisiell utenrikspolitikk. Feministisk utenrikspolitikk fremmes også av tankesmien Centre for Feminist Foreign Policy.


== Referanser ==
Johann Michael Nathanael Feneberg

Johann Michael Nathanael Feneberg (født 9. februar 1751 Oberdorf, Allgäu, Bayern; død 12. oktober 1812) var en tysk jesuittisk prest. Han studerte i Kaufbeuren og ved det jesuittiske gymnas i Augsburg, og i 1770 ble han medlem av Jesuittordenen, ved Landsberg am Lech i Bayern. Da Jesuittordenen ble undertrykt i 1773, forlot han byen, men fortsatte sine studier, ble ordinert i 1775 og utnevnt til professor ved gymnaset St. Paul i Ratisbon.


== Referanser ==
Philadelphianerne

The Philadelphierne, eller The Philadelphian Society, var en gruppe engelske dissentere på 1600-tallet. De var organisert omkring John Pordage (1607–1681), en anglikansk prest fra Bradfield, Berkshire, som ble utstøtt fra sin menighet i 1655 på grunn av avvikende oppfatninger, men som ble gjeninsatt i 1660 under restaurasjonen i England. Pordage var tiltrukket idéene til Jakob Böhme, en luthersk teosof og kristen mystiker.
Abdullah Madu

Abdullah bin Mohammed bin Musa Madu (født 15. juli 1993) er en saudiarabisk fotballspiller som spiller for Al-Nassr FC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Saudi-Arabias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abdullah Madu – Transfermarkt 
(en) Abdullah Madu – national-football-teams.com 
(en) Abdullah Madu – WorldFootball.net 
(en) Abdullah Madu – Soccerway 
(en) Abdullah Madu – FBref
Abdulellah Al-Malki

Abdulellah bin Saad bin Hameed Al-Wahbi Al-Malki (født 11. oktober 1994) er en saudiarabisk fotballspiller som spiller for Al-Hilal SFC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Saudi-Arabias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Abdulellah Al-Malki – LÉquipe 
(en) Abdulellah Al-Malki – Transfermarkt 
(en) Abdulellah Al-Malki – national-football-teams.com 
(en) Abdulellah Al-Malki – WorldFootball.net 
(en) Abdulellah Al-Malki – FootballDatabase.eu 
(en) Abdulellah Al-Malki – Soccerway 
(en) Abdulellah Al-Malki – FBref