jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Coelocorynus alatus

Coelocorynus alatus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, brunrød til svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.


== Levevis ==
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Den demokratiske republikken Kongo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Cryptodontini
Slekten Coelocorynus Kolbe, 1895
Coelocorynus alatus Krikken, 2003


== Kilder ==
Antoine Ph. (2003) Révision du genre Coelocorynus Kolbe. Coléoptères 9(11):127-150.


== Eksterne lenker ==
(en) Coelocorynus alatus i Encyclopedia of Life 
(en) Coelocorynus alatus i Global Biodiversity Information Facility 
Coelocorynus alatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Coelocorynus abessynica

Coelocorynus abessynica er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, brunrød til svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.


== Levevis ==
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Etiopia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Cryptodontini
Slekten Coelocorynus Kolbe, 1895
Coelocorynus abessynica Di Gennaro, 2009


== Kilder ==
Di Gennaro, C. (2009) Le genre Coelocorynus Kolbe en Ethiopie. Entomologia Africana 14(1): 9-20.


== Eksterne lenker ==
(en) Coelocorynus abessynica i Global Biodiversity Information Facility 
Coelocorynus abessynica – detaljert informasjon på Wikispecies
Presteseter naturreservat

Presteseter naturreservat i Holmestrand kommune ble opprettet i 2005, og utvidet i 2017. Presteseteråsen nord-øst i reservatet strekker seg 568 meter over havet, og er et av de høyeste punktene i fylket. Presteseter er det tredje største verneområdet i Vestfold, etter Færder nasjonalpark og Mølen fuglefredningsområde. Presteseter ble vernet for å bevare en lite berørt skog med alt naturlig plante- og dyreliv. Skogen har et rikt mangfold av lav, med flere arter som er avhengige av kontinuitet og høy luftfuktighet. I Presteseter finner vi trolig fylkets eneste livskraftige bestand av den sjeldne laven huldrestry.Formålet med naturreservatet er å bevare en bestemt type natur i form av et større område med gammel barskog i Vestfold, med granskog på høy bonitet, samt innslag av rik edelløvskog og blandingsskog i lavlandet, rik sumpskog og bekkekløfter. Området har også en rik lavflora med flere kontinuitets- og fuktighetskrevende arter, samt truede og sjeldne arter. Videre er formålet å verne et område som har særskilt naturvitenskapelig verdi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presteseter naturreservat Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Coelocorynus baleensis

Coelocorynus baleensis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, nokså blank, brunrød til svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader.


== Levevis ==
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Etiopia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Cryptodontini
Slekten Coelocorynus Kolbe, 1895
Coelocorynus baleensis Di Gennaro, 2009


== Kilder ==
Di Gennaro, C. (2009) Le genre Coelocorynus Kolbe en Ethiopie. Entomologia Africana 14(1): 9-20.


== Eksterne lenker ==
(en) Coelocorynus baleensis i Global Biodiversity Information Facility 
Coelocorynus baleensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Coelocorynus milishai

Coelocorynus milishai er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.


== Utseende ==
En nokså stor og bred, nokså blank, mørkt brunrød til svart gullbasse. Kroppsformen er nokså jevnbred, beina ikke spesielt lange. Hannene har fire rundede tenner på clypeus ("snuten") og en uthulning foran på pronotum. Hannen har også at kort, litt flatt horn i pannen. Pronotum er spredt og grovt punktert, tettere punktert i uthulningen. Dekkvingene har markerte punktrader. Arten er den største i slekten.


== Levevis ==
Disse artene lever i fjellområder. Larvene utvikler seg inne i døde, mosekledte trestammer, både stående og liggende.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Etiopia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Cryptodontini
Slekten Coelocorynus Kolbe, 1895
Coelocorynus milishai Di Gennaro, 2009


== Kilder ==
Di Gennaro, C. (2009) Le genre Coelocorynus Kolbe en Ethiopie. Entomologia Africana 14(1): 9-20.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Coelocorynus milishai i Global Biodiversity Information Facility 
Coelocorynus milishai – detaljert informasjon på Wikispecies
Platygeniops exspectans

Platygeniops exspectans er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 25 millimeter), litt flat, nokså bred, blankt svart gullbasse. Pronotum er stort og bredt, fint punktert. Hodet er litt rundet forlenget forover. Beina er kraftige, leggen på forbeina med tre butte tenner. Dekkvingene har fine, opphøyde lengderibber og har bare ganske korte, utydelige hår.


== Levevis ==
Ingenting synes å være kjent om biologien til disse sjeldne billene, men det er trolig at larvene utvikler seg i muld inne i hule trær.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Vest-Malaysia (Perak) og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Osmodermatini Schenkling, 1922
Slekten Platygeniops Krikken, 1978
Platygeniops exspectans Krikken, 1978


== Kilder ==
Krikken, J. (1978) Platygeniops a new Osmodermine genus from Southeast Asia. Zoologische Mededelingen Leyden 53(8): 83-89. [1]
Jakl, S. & Krikken, J. (2011) Description of a second species in the enigmatic Southeastern Asian genus Platygeniops (Coleoptera: Scarabaeidae: Cetoniinae). Zootaxa 3003: 63-68. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Platygeniops exspectans i Encyclopedia of Life 
(en) Platygeniops exspectans i Global Biodiversity Information Facility 
Platygeniops exspectans – detaljert informasjon på Wikispecies
Nathaniel Hawthorne

Nathaniel Hawthorne (født 4. juli 1804 i Salem i Massachusetts i USA, død 19. mai 1864 i Plymouth i New Hampshire) var en amerikansk forfatter av romaner og noveller. Han var gift med maleren Sophia Peabody.
Hans mesterverk er Den røde bokstav, den første amerikanske roman som fikk plass i verdenslitteraturen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nathaniel Hawthorne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nathaniel Hawthorne – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nathaniel Hawthorne på Internet Movie Database 
(sv) Nathaniel Hawthorne i Svensk Filmdatabas 
(fr) Nathaniel Hawthorne på Allociné 
(en) Nathaniel Hawthorne på AllMovie 
(en) Nathaniel Hawthorne hos The Movie Database 
(en) Nathaniel Hawthorne hos Internet Broadway Database 
(en) Nathaniel Hawthorne på Discogs 
(en) Nathaniel Hawthorne på MusicBrainz 
(en) Nathaniel Hawthorne på Genius — sangtekster 
(en) Nathaniel Hawthorne hos American National Biography
Guro Saniola Bjerk

Guro Saniola Bjerk (født 1971 i Vardø) er en norsk filmregissør og produsent. Hun er kjent for dokumentarfilmen Fjellfinnhua, om forholdet mellom samer og nordmenn. I 2019 hadde miniserien Våre håpefulle premiere på TV 2. Dette var en dokumentar om en skoleklasse i Finnmark, med særlig fokus på én elev som etter hvert ble diagnostisert med ADHD. Bjerk fulgte klassen fra første skoledag til de var ferdige med grunnskolen etter ti års skolegang. Våre håpefulle fikk svært god mottagelse blant anmeldere og publikum, og dannet også grunnlag for debatt om hvorvidt dagens skolesystem makter å ta vare på barn og unge med ADHD..


== Biografi ==
Guro Saniola Bjerk er oppvokst i Båtsfjord. Hun har en bachelorgrad i faget «Dokumentarfilm og journalistikk» fra Høgskolen i Volda. Hun har arbeidet som journalist for NRK Finnmark, NRK Tyholt, Dagbladet og ulike magasiner og tidsskrifter.   


== Kunstnerisk virke ==
Bjerks dokumentarfilmer tar utgangspunkt i enkeltmennesker eller grupper, primært i Nord Norge, eksempelvis i Hemmeligheten bak fiskelykke (2006), Alkymisten (2007) og Fandens virkelighet (2012). I sistnevnte film følger hun bandet Vestlandsfanden over en periode på sju år.I dokumentaren Fjellfinnhua (2010) forteller hun om forholdet mellom samer og nordmenn, slik som det oppleves "innenfra". Filmen var svært omdiskutert da den kom ut, og Bjerk mottok både ros, skarp kritikk og drapstrusler i etterkant av utgivelsen. NRK kjøpte rettigheter til filmen, men den ble vist først i 2011, da under tittelen NRK tema - Finnmarksloven. Å se på problemstillinger og utfordringer i samfunnet, med et brennende engasjement i fylket hun kjenner best, har blitt et varemerke for Bjerk. 


== Utmerkelser ==
Special Award for Education and Ethics, Eramus EuroMedia Awards 2011 for Fjellfinnhua


== Filmografi ==
2004: Fandens virkelighet – produsent
2006: Heksa – regissør og produsent
2007: Alkymisten – fotograf og produsent
2007: Hemmeligheten – bak fiskelykke – regissør, manusforfatter, produsent, fotograf og klipper
2008: Bestemor – fotograf
2010: Fjellfinnhua – regissør, manusforfatter, produsent og klipper
2012: Fandens virkelighet – regissør
2012: Tran og fløtekarameller – regissør, manusforfatter og produsent
2019: Våre håpefulle/Attention – regissør og manusforfatter
2019: Nye bein å stå på – regissør og manusforfatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Guro Saniola Bjerk på Internet Movie Database 
(en) Guro Saniola Bjerk hos The Movie Database
Platygeniops elongatus

Platygeniops elongatus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 28-33 millimeter), litt flat, nokså lang og smal, blankt rød gullbasse. Pronotum er fint punktert. Hodet er litt rundet forlenget forover. Beina er kraftige, leggen på forbeina med tre tenner. Dekkvingene har fine, opphøyde lengderibber og er tett kledt med oppstående, korte, brunlige hår.


== Levevis ==
Ingenting synes å være kjent om biologien til disse sjeldne billene, men det er trolig at larvene utvikler seg i muld inne i hule trær.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Vest-Malaysia, Thailand og Myanmar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
Stammen Osmodermatini Schenkling, 1922
Slekten Platygeniops Krikken, 1978
Platygeniops elongatus Jákl & Krikken, 2011


== Kilder ==
Jakl, S. & Krikken, J. (2011) Description of a second species in the enigmatic Southeastern Asian genus Platygeniops (Coleoptera: Scarabaeidae: Cetoniinae). Zootaxa 3003: 63-68. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Platygeniops elongatus i Global Biodiversity Information Facility 
Platygeniops elongatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Snorre Vikdal

Snorre Kristian Vikdal (født 3. april 1971 i Narvik) er en norsk psykomotorisk fysioterapeut, redaktør, journalist og forfatter, bosatt i Trondheim fra 1981. Han er tidligere eliteserie-spiller i håndball for Wing.
Vikdal ble utdannet fysioterapeut i 1996, og videreutdannet til psykomotorisk fysioterapeut i perioden 2001-04.
han jobber ved Heimdal Medisinske Senter i Trondheim.Han var med å starte UFF (Unge Fysioterapeuters Fellesskap) i 2002.
Organisasjonen jobbet for å endre driftstilskuddsordningen, få bedre kjøpe- og leievilkår, 
og bekjempe arbeidsledigheten blant unge fysioterapeuter. Han sluttet som leder i 2006.Vikdal gikk i 2012 inn i politikken for Trondheim Venstre der han ble politisk nestleder fram til 2014. Han ble valgt inn i bystyret i Trondheim i 2015 som 4. vara for Venstre.Han gikk ut av politikken våren 2017 da han var med å starte nettavisen Trondheimsnytt. Prosjektet ble
avsluttet i august 2017. Da startet han nettavisen Nidarosa der han er redaktør og journalist.. Navnet på avisen ble endret til Trondhjemsavisa høsten 2020 etter et hemmelig forlik med Amedia som hadde lansert avisen Nidaros.Han ga før valget i 2019 ut boken Råtne Trondheim- maktmisbruk og kameraderi. Den handler om det politiske og mediemessige Trondheim. Kunstneren Håkon Bleken bidro med hans kritiske kunstverk om ordfører Rita Ottervik (Ap)


== Referanser ==
Osmoderma eremicola

Osmoderma eremicola er en bille som hører til gullbassene (skarabider).


== Utseende ==
En nokså stor (25-30 millimeter) og bred, blankt mørkbrun gullbasse. Pronotum er smalere enn dekkvingene.


== Habitat ==
I likhet med de andre artene i slekten Osmoderma lever arten i kolonier i muld inne i hule trær. De voksne billene er aktive om natten om sommeren, og kommer av og til til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørøstlige Canada og nordøstlige USA (sør til Sør-Carolina).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien gullbasser, Cetoniidae (eventuelt underfamilie av skarabider (Scarabaeidae))
Underfamilien Trichiinae
Slekten Osmoderma LePeletier & Audinet-Serville, 1828 - 15 arter
Osmoderma eremicola (Knoch, 1801)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase for nordamerikanske insekter
(en) Osmoderma eremicola i Encyclopedia of Life 
(en) Osmoderma eremicola i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Osmoderma eremicola hos ITIS 
(en) Osmoderma eremicola hos NCBI 
(en) Kategori:Osmoderma eremicola – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Osmoderma eremicola – detaljert informasjon på Wikispecies
Sandebukta landskapsvernområde

Sandebukta landskapsvernområde i Holmestrand kommune ble opprettet i 2006. Sandebukta har et egenartet natur- og kulturlandskap. Omkring Sandeelvas ytre del er det et mål å bevare landskapet med tilhørende elveslette, og gårdsbrukene med tilhørende innmark, hagemark og skogstykker.
Indre deler av Sandebukta er rasteområde for vannfugler på trekk, og et sted der fuglene kan overvintre så lenge sjøen er isfri. Det er observert mer enn 220 fuglearter i området. Sandebukta har blitt viktig for grågås på høsttrekk. Det er sett flokker på opptil 2500 gjess i verneområdet.
Vest for utløpet til Sandeelva er det anlagt et større dreneringsanlegg. Anlegget tørrlegger arealene innenfor, slik at de lar seg dyrke.Formålet med verneområdet er å verne natur- og kulturlandskap, og trekkområde for fugl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sandebukta landskapsvernområde Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Hans Høivik

Hans Høivik (født 12. juni 1908 i Stavanger, død 28. januar 1987 i Oslo) var en norsk luthersk teolog, domprost i Bergen fra 1969 til 1977. 
Hans Høivik var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han ble student i 1928 og cand.theol. fra Menighetsfakultetet i 1933. Året etter tok han praktikum og ble så tilsatt som generalsekretær i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag. Den stillingen hadde han til 1943, da han ble hjelpeprest i Vestre Aker kirke. I 1946 ble han småkirkeprest i Oslo, så kom han til Eidsberg kirke i 1952. I 1961 ble han studentprest i Oslo, men samme år ble han tilsatt som sokneprest i Grorud kirke. Der var han til han etterfulgte Per Lønning som domprost i Bergen domkirke i 1969, en stilling han hadde til han ble pensjonist i 1977.  
Han hadde også flere verv innen ulike kristelige organisasjoner. Han var medlem av Lutherstiftelsen forlags styre fra 1946 til 1957, formann i landsstyret i Norges søndagsskoleforbund fra 1946 til 1952, styremedlem i IKO fra 1958 til 1968 og styremedlem i Bergen Diakonissehjem fra 1969 til 1977.


== Bibliografi ==
I brennpunktet 1938
Sol i høyden 1951
Kirken ditt hjem 1956
Da lyset kom 1967


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkel om Hans Høivik i Hvem er hvem 1973 side 267
Bergan naturreservat

Bergan naturreservat ble opprettet i 1980, og er en frodig, variert edelløvskog med innslag av gråor-askeskog og alm-lindeskog. Ask, alm, lind, eik, hassel, bøk, lønn og svartor er alle edelløvtrær.
Dette er varmekjære trær som trives i lavereliggende, solrike områder. I Bergan naturreservat er det et mål at gran og bøk ikke skal bli dominerende.Formålet med fredningen er å bevare en frodig og variert edelløvskog forekomst med gråor-askeskog og alm-lindeskog.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergan naturreservat Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
Osmoderma scabra

Osmoderma scabra er en bille som hører til gullbassene (skarabider).


== Utseende ==
En middelsstor (18-25 millimeter) og bred, blankt svart gullbasse, gjerne med litt fiolett eller grønnlig metallglans. Pronotum er smalere enn dekkvingene, dypt punktert. Dekkvingene er rynkete med uregelmessig punktering. Hodet er tydelig uthulet mellom fasettøynene.


== Habitat ==
I likhet med de andre artene i slekten Osmoderma lever arten i kolonier i muld inne i hule trær. De voksne billene er aktive om natten om sommeren, og kommer av og til til lys.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørøstlige Canada og nordøstlige USA (sør til Nord-Carolina).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien gullbasser, Cetoniidae (eventuelt underfamilie av skarabider (Scarabaeidae))
Underfamilien Trichiinae
Slekten Osmoderma LePeletier & Audinet-Serville, 1828 - 15 arter
Osmoderma scabra (Palisot de Beauvois, 1805)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase for nordamerikanske insekter
(en) Osmoderma scabra i Encyclopedia of Life 
(en) Osmoderma scabra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Osmoderma scabrum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Osmoderma scabrum – detaljert informasjon på Wikispecies
Kristin Bolstad

Kristin Bolstad (født 1981) er en norsk komponist, vokalist og improvisasjonsutøver fra Voss, bosatt i Oslo. 
Bolstad arbeider mye med improvisasjoner og med elektronikk. Hun har bakgrunn fra folkemusikk og som klassisk sanger, men har også erfaring med jazz, pop, rock, soul og funk. Kristin Bolstad komponerer verk innenfor samtidsmusikk, kunstmusikk og elektroakustisk musikk med fremføringer i både inn- og utland (Europa, USA og Canada)  
Kristin Bolstad har vært medlem i Ny Musikks Komponistgruppe, 2010–2017, og ble medlem i Norsk Komponistforening i 2012. Hun har vært mentor i ung.kom, en satsing for musikkelever i videregående skoler i Oslo og omegn, som får komponere for orkester under faglig veiledning. Ung.kom er et flerårig samarbeidsprosjekt mellom Norsk Komponistforening, Kulturrådet og Oslo-Filharmonien. Kristin Bolstad er også ofte benyttet som veileder og mentor. Hun er også jurymedlem i Veslefrikkprisen.Kristin Bolstad ble tildelt arbeidsstipend for yngre fra Statens Kunstnerstipend for 2016 og 2017 som komponist.


== Utdanning ==
2010 – 2011 Komposisjon Norges musikkhøgskole
2009 – 2011 Master i musikkvitenskap Universitetet i Oslo
2009 – 2010 Live Electronics Norges musikkhøgskole
2004 – 2008 Bachelor i musikk Høgskulen i Volda
2002 – 2004 Musikerutdanning Nordisk Institutt for Scene og Studio, Oslo
1997 – 2000 Musikk fordjuping Voss gymnas, musikklinja


== Kunstnerisk arbeid ==
Kristin Bolstad arbeider med stedsspesifikke komposisjoner, der rommet musikken fremføres i blir en del av det musikalske verket. Hun blander ofte inn humor og utradisjonelle instrumenter i musikken sin, og har laget musikk med blant annet Legoklosser, heliumballonger og klinkekuler. 
Bolstad skriver for utøvere og ensembler som Quatuor Bozzini (CA), Telemark Kammerorkester (NO), 1982 trio (NO), Jane Chapman (UK), og Scenatet (DK). Har skrive fleire rom-spesifikke verk, blant anna for Emanuel Vigelands mausoleum (Oslo), Neptun sildeoljetank (Melbu), James Turrell: Ganzfeld (Ekebergparken, Oslo), og Volda Symjehall. Bolstad opptrer med ulike konstellasjoner for improvisasjon og elektroakustisk musikk og er fast medlem av duoen Shhht! med Gyrid Nordal Kaldestad og duoen LUDO med Gabrielle Sørensen, har i tillegg soloprosjektet VokalCollage. Er vikarierande medlem av vokalgruppa Song Circus.  


== Verkliste ==


== Tillitsverv ==
2017 – d.d. Styreleder Komponistenes Vederlagsfond
2017 – d.d. Varamedlem styret i TONO
2015 – d.d. Nestleder foreningen VoxLAB
2018 Mentor trafo.no
2018 Jurymedlem Veslefrikkprisen
2015 – 2018 Veileder ung.kom, Norsk Komponistforening
2017 Jubileumsambassadør for Norsk Komponistforenings 100-årsjubileum
2015 – 2017 Styremedlem Komponistenes Vederlagsfond


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Medlemsside Kristin Bolstad, Norsk Komponistforening Arkivert 1. august 2017 hos Wayback Machine.
Gjestementor i Trafo 2018