Wilhelm Stockums

Wilhelm Stockums (født 15. oktober 1877 i Elmpt nær Niederkrüchten i Rheinprovinz i kongedømmet Preussen i keiserdømmet Tyskland, død 5. august 1956 i Köln) var katolsk hjelpebiskop i Köln.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Etter å ha gått på Quirinus-Gymnasium i Neuss, gikk Stockums inn på teologihøyskolen Collegium Albertinum i Bonn og studerte katolsk teologi ved universitetet der. Deretter flyttet han til seminaret i Köln og ble ordinert til prest 15. mars 1902 i Kølnerdomen av erkebiskop Hubert Theophil Simar. 
Den 19. mars 1902 ble han utnevnt til kapellan ved Jesu hellige hjerte i Köln. Kardinal Antonius Fischer utnevnte ham 1. mars 1910 til lærer ved Collegium Albertinum i Bonn. Samme år tok Stockums sin teologiske doktorgrad i Freiburg.Han ble utnevnt til direktør for Collegium Leoninum i Bonn 2. september 1912. Under første verdenskrig arrangerte han sammen med teologiprofessorene Gerhard Esser, Arnold Rademacher og Heinrich Schrörs forelesningskurs i det vestlige frontområder for prestekandidatener som var i felten. Den 10. oktober 1922 utnevnte kardinal Karl Joseph Schulte ham også til synodeeksaminator, og den 26. mai 1924 til pro-synodaldommer. I lengre tid hadde Stockums håpet å kunne etterfølge Gerhard Esser på lærestolen for dogmatikk ved det katolske teologiske fakultet ved universitetet i Bonn etter Essers død. Men slik ble det ikke. Til gjengjeld hadde han tilfredsstillelsen av å bli høyt aktet av en hel generasjon prester som prestelærer i ledelsen av Collegium Leoninum.


=== Biskop ===
Pave Pius XI utnevnte Stockums til titulærbiskop av Erythrae og hjelpebiskop i Köln den 5. februar 1932. Han bleprekonisert 9. februar, kardinal Schulte utnevnte ham til kannik 22. mars og ordinerte ham til biskop den 20. april 1932 i Kølnerdomen; medkonsekratorer var hjelpebiskopene Hermann Joseph Sträter (Aachen) og Josef Hammels (Köln). Dette ble fulgt av utnevnelser til generalvikariatsråd den 10. mai 1932, til prosynodaleksaminator 10. oktober 1932, til klosterkommissær for ursulinerinnene i Köln 28. juni 1933 og til viseofficial 11. desember 1933. 
Den neste erkebiskopen av Köln, Joseph Frings, utnevnte Stockums 10. februar 1942 også til klosterkommissær for cellitinnene i Köln og 16. mars 1948 til katedraldekan.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) *1819
Kardinal Johannes von Geissel (1796-1864) *1837
Biskop Eduard Jakob Wedekin (1796-1870) *1849
Kardinal Paul Ludolf Melchers (1813-1895) *1858
Kardinal Philipp Krementz (1819-1899) *1868
Kardinal Anton Hubert Fischer (1840-1912) *1889
Kardinal Karl Joseph Schulte (1871-1941) *1910
Biskop Wilhelm Stockums (1877-1956) *1932


== Litteratur ==
Handbuch der Erzdiözese Cöln. 21. Ausgabe. Verlag J. P. Bachem, Köln 1911, s. 13.
Handbuch des Erzbistums Köln. 23. Ausgabe. Verlag J. P. Bachem, Köln 1933, s. 41, 828.
Handbuch des Erzbistums Köln. 24. Ausgabe. Verlag J. P. Bachem, Köln 1954, s. 54, 997.
Carl Feckers: Excellenz Weihbischof Stockums zum Gedenken. I: Pastoralblatt 8 (1956), s. 268–271.
Eduard Hegel (utg.): Das Erzbistum Köln zwischen der Restauration des 19. Jahrhunderts und der Restauration des 20. Jahrhunderts: 1815 – 1962, Köln 1987, ISBN 3-7616-0873-X.


== Referanser ==