jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peloropodini

Peloropodini er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).


== Utseende ==
Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell. Hodet er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. Brystskjoldet (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. Dekkvingene har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". Beina er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.


== Levevis ==
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten Cecropia), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien sandsnutebiller, Conoderinae    (= Zygopinae)
Stammen Peloropodini Hustache, 1932
Slekten Peleropsella Hustache, 1931 - én art, Øst-Afrika
Slekten Peloropus Schoenherr, 1836 - to arter
Slekten Tetragonops Gerstaecker, 1855 - to arter
Slekten Tetragonopsella Hustache, 1931 - to arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Peloropodini – detaljert informasjon på Wikispecies
Piazurini

Piazurini er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).


== Utseende ==
Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen er nokså kort og bred. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell, og gjerne med påfallende knøler. Hodet er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. Brystskjoldet (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. Beina er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.


== Levevis ==
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten Cecropia), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien sandsnutebiller, Conoderinae    (= Zygopinae)
Stammen Piazurini
Slekten Costolatychus Heller, 1906
Slekten Cratosomus Schönherr, 1825
Slekten Guiomatus Faust, 1899
Slekten Latychellus Hustache, 1938
Slekten Latychus Pascoe, 1872
Slekten Lobops Schönherr, 1845
Slekten Paralatychus Voss, 1947
Slekten Piazolechriops Heller, 1906
Slekten Piazurus Schönherr, 1825
Slekten Pinarus Schoenherr, 1826
Slekten Pseudopiazurus Heller, 1906
Slekten Pseudopinarus Heller, 1906


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Piazurini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Piazurini – detaljert informasjon på Wikispecies
Sphadasmini

Sphadasmini er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae).


== Utseende ==
Små, ovale, brunlige snutebiller. Snuten er lang, fasettøynene store, beina forholdsvis lange og kraftige.


== Levevis ==
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten Cecropia), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien sandsnutebiller, Conoderinae    (= Zygopinae)
Stammen Sphadasmini Lacordaire, 1865
Slekten Elassophilus Faust, 1899 - 3 arter
Slekten Lisporhinus Faust, 1886- én art
Slekten Nipponosphadasmus Morimoto, 1959 - 2 arter
Slekten Psalistus Gerstäcker, 1871 - én art
Slekten Sphadasmus Schönherr, 1844 - 15 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Sphadasmini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sphadasmini – detaljert informasjon på Wikispecies
Trichodocerini

Trichodocerini er en underfamilie av biller i familien snutebiller (Curculionidae).


== Utseende ==
Små (gjerne 4-5 millimeter), avlange, matt brunlige snutebiller. Kroppen e rkledt med skjell av ulike farger. Snuten er nokså lang og fasettøynene store. Pronotum er rundet, smalere enn de nokså jevnbrede dekkvingene. Beina er middels alnge, ganske kraftige, men lårene ikke påfallende tykke.


== Levevis ==
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten Cecropia), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien sandsnutebiller, Conoderinae    (= Zygopinae)
Stammen Trichodocerini Champion, 1906
Slekten Trichodocerus Chevrolat, 1879
Trichodocerus brevilineatus Champion, 1906
Trichodocerus lateralis Chevrolat, 1879
Trichodocerus spinolae Chevrolat, 1879


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av noen arterTrichodocerini – detaljert informasjon på Wikispecies
Acamptini

Acamptini er en gruppe av biller i familien snutebiller (Curculionidae). De lever i død ved.


== Utseende ==
Små, sylindriske, matt brunlige snutebiller. Kroppen er gjerne kledt med litt oppstående skjell og virker noe "rufsete".


== Levevis ==
Billene lever i død ved av ulike treslag. Noen arter kan også forekomme i bygningstømmer, men dette er da infisert av sopp. Slekten Rhyncolus lever på døde røtter av bartrær, og finnes sjelden over bakkenivå. Noen arter på den sørlige halvkule er funnet på hannkongler av konglepalmer (Cycadales), og det er mulig at de spiller en rolle som pollinatorer av disse.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien vedsnutebiller, Cossoninae Schönherr, 1825
Stammen Acamptini LeConte, 1876
Slekten Acamptella Zherikhin, 1987 - 3 arter
Slekten Acamptopsis Champion, 1909- 3 arter
Slekten Acamptus LeConte, 1876- 9 arter
Slekten Choerorrhynchus Champion, 1909 - én art
Slekten Menares Champion, 1905 - én art
Slekten Prionarthrus Marshall, 1949 - én art
Slekten Pseadacamptopsis Voss, 1965 - 3 arter
Slekten Trachodisca Zherikhin, 1987 - én art


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Acamptini hos Fossilworks 
Acamptini – detaljert informasjon på Wikispecies
Zygaenodini

Zygaenodini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved.


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 
Stammen Zygaenodini Lacordaire, 1866
Slekten Adoxastia Jordan, 1931
Slekten Anthrenosoma Jordan, 1904
Slekten Araeoderes Schaeffer, 1906
Slekten Atinellia Jordan, 1925
Slekten Blaberops Jordan, 1904
Slekten Botriessa Jordan, 1928
Slekten Brachetrus Jordan, 1942
Slekten Cybosoma Jordan, 1906
Slekten Directarius Jordan, 1894
Slekten Dissoleucas Jordan, 1925
Slekten Epiplaterus Jordan, 1949
Slekten Eugonops Jordan, 1904
Slekten Eusphyrus LeConte, 1876
Slekten Exechesops Schoenherr, 1847
Slekten Heniocera Jordan, 1936
Slekten Hormiscops Jordan, 1914
Slekten Mallorrhynchus Jordan, 1925
Slekten Monosirhapis Jordan, 1936
Slekten Nausicus Pascoe, 1882
Slekten Nerthomma Pascoe, 1860
Slekten Nesidobius Jordan, 1936
Slekten Nistacares Fairmaire, 1898
Slekten Noxius Jordan, 1936
Slekten Ormiscus G. R. Waterhouse, 1845
Slekten Rhaphitropis Reitter, 1916
Slekten Scymnopis Jordan, 1904
Slekten Uncifer Jordan, 1904
Slekten Unciferina Morimoto, 1981
Slekten Xynotropis Blackburn, 1900


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Zygaenodini hos Artsdatabanken 
(en) Zygaenodini hos Fossilworks 
(en) Zygaenodini hos ITIS 
(en) Zygaenodini hos NCBI 
(en) Kategori:Zygaenodini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zygaenodini – detaljert informasjon på Wikispecies
Furuåsen og Hagahogget naturreservat

Furuåsen og Hagahogget naturreservat i Asker kommune ble opprettet 16. desember 2016 ved en utvidelse av Hagahogget naturreservat. Naturreservatet ligger om lag fire kilometer vest for Asker sentrum og grenser i øst til Semsvannet landskapsvernområde. Det består av småkupert terreng, bratte skrenter, kløfter og flatere partier.Formålet med naturreservatet er å bevare et variert skogområde som har særlig betydning for biologisk mangfold. Naturreservatet har stor variasjon i vegetasjonstyper og rike overgangssoner mellom edelløvskog og barskog. Sørvendte fjellskrenter er hekkeplass for rovfugl.Området er mye brukt i friluftssammenheng, og den ubetjente DNT-hytta Hovdehytta ligger under Furuåsen i den vestre delen av naturreservatet.


== Referanser ==
Giba (fotballspiller)

Antônio Gilberto de Souza Manies (født 7. mars 1962 i Cordeirópolis i Brasil, død 24. juni 2014 i São Paulo), kjent som Giba, var en brasiliansk fotballspiller og fotballtrener.
Giba var på høyden av karrieren i perioden han tilbragte hos Corinthians, som hentet ham fra Guarani i 1989. I sin andre kamp som landslagstrener ga Carlos Alberto Parreira ham hans landslagsdebut i en vennskapskamp mot Tsjekkoslovakia i desember 1991. Giba spilte hele kampen på Brasils høyre back i det som ble hans eneste opptreden i landslagstrøya.
Han ble tvunget til å avslutte karrieren som spiller i 1993, bare tredve år gammel, etter at en kneoperasjon ikke fikk heldig utfall.
Giba ble rammet av amyloidose. Han gikk bort 24. juni 2014, i en alder av 52 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antônio Gilberto Maniaes – national-football-teams.com 
(en) Antônio Gilberto Maniaes – PlaymakerStats.com
Gabon under VM i svømmesport 2022

Gabon deltar under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.


== Svømming ==


== Referanser ==
Mycteini

Mycteini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. 


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne ca. 5-7 millimeter), litt avlange, brunlige soppsnutebiller. Snuten er forholdsvis lang og fasettøynene er store. Antennene er forholdsvis lange og tynne, ikke knebøyde. Pronotum er avsmalnende forover, dekkvingene nokså jevnbrede.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Mycteini Morimoto, 1972
Slekten Altipectus Jordan, 1894 - 2 arter
Slekten Mycteis Pascoe, 1860 - 8 arter
Slekten Sympaector Kirsch, 1875 - 2 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kategori:Mycteini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mycteini – detaljert informasjon på Wikispecies
Xylinadini

Xylinadini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. 


== Utseende ==
Små, sylindriske, mørkt gråbrunt-spraglete soppsnutebiller. Oversiden er nokså kraftig punktert. Antennene er forholdsvis korte (til soppsnutebiller å være), tynne, det ytterste leddet litt tykkere. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Xylinadini Lacordaire, 1866
Slekten Cercotaphius Wolfrum, 1959 - 4 arter, Madagaskar
Slekten Dasycorynus Lacordaire, 1865 - 2 arter
Slekten Indotaphius Wolfrum, 1960 - én art
Slekten Stiboderes Jordan, 1925 - 7 arter
Slekten Taphrodes Jordan, 1925 - 5 arter
Slekten Xylinada Berthold, 1827 - 52 arter, Afrika og Asia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Xylinadini hos NCBI 
(en) Kategori:Xylinadini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xylinadini – detaljert informasjon på Wikispecies
USA-mesterskapet i halvmaraton 2022

USA-mesterskapet i halvmaraton 2022 var en del av USATF Running Circuit, og ble arrangert 7. mai 2022, som en del av OneAmerica 500 Festival Mini-Marathon i Indianapolis i Indiana.


== Resultater menn ==


== Resultater kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater


== Eksterne lenker ==
USA Track & Field
Ozotomerini

Ozotomerini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. 


== Utseende ==
Middelsstore, noe langstrakte, gråbrunt-spraglete soppsnutebiller. Snuten er ganske kort. Antennene er tynne, men det ytterste og av og til også et ledd i midten er mye tykkere enn de andre.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Ozotomerini Morimoto, 1972
Slekten Ozotomerus Perroud, 1853
Ozotomerus amamianus Morimoto, 1978
Ozotomerus bipunctatus (Montrouzier, 1857)
Ozotomerus commatus Frieser, 1995
Ozotomerus deletus Frieser, 1995
Ozotomerus discoidalis Jordan, 1895
Ozotomerus japonicus Sharp, 1891
Ozotomerus lividipes Frieser, 1995
Ozotomerus maculosus Perroud, 1853
Ozotomerus nigromaculatus Morimoto, 1978
Ozotomerus patruelis Frieser, 1995
Ozotomerus rugicollis Jordan, 1895
Ozotomerus teres Frieser, 1995
Ozotomerus waterhousei Pascoe, 1859


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ozotomerini hos NCBI 
(en) Kategori:Ozotomerini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ozotomerini – detaljert informasjon på Wikispecies
USA-mesterskapet på 1 mile gateløp 2022

USA-mesterskapet på 1 mile gateløp 2022 ble arrangert som en del av Grand Blue Mile 26. april 2022 i Des Moines i Iowa i USA. 


== Resultater, menn ==


== Resultater, kvinner ==


== Kilder ==
Resultater menn
Resultater kvinner


== Eksterne lenker ==
USA Track & Field
Xenocerini

Xenocerini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. 


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store, sylindriske, brunlige soppsnutebiller. Særlig hannene har lange, tynne antenner. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Xenocerini Lacordaire, 1866
Slekten Deuterocrates Labram & Imhoff, 1840 - 10 arter
Slekten Eothaumas Jordan, 1945 - én art
Slekten Hybosternus Jordan, 1945 - 5 arter
Slekten Paecilocaulus Fairmaire, 1881 - 2 arter
Slekten Peribathys Jordan, 1937 - 9 arter
Slekten Xenocerus Germar, 1833 - ca. 130 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Xenocerini hos NCBI 
(en) Kategori:Xenocerini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xenocerini – detaljert informasjon på Wikispecies
Phloeophilini

Phloeophilini er en gruppe av biller som lever av sopp som vokser på død ved. 


== Utseende ==
Ganske små, brunlige soppsnutebiller.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne billene ernærer seg for det meste av sopp, særlig sopp som vokser på død ved. De kan finnes både i svært hard og ganske morken ved, også under barken på døde trær, gjerne på kvister og smågreiner. Noen få arter lever på levende planter. Noen få arter er rovdyr, og noen lever på lav og frø. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Øst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien soppsnutebiller, Anthribidae Billberg, 1820
Underfamilien soppsnutebiller, Anthribinae Billberg, 1820 – ca. 2650 arter
Stammen Phloeophilini Lacordaire, 1865
Slekten Bothrus Wolfrum, 1956 - 10 arter
Slekten Morimotanthribus Senoh & Tryzna, 2006 - én art
Slekten Phloeophilus Schönherr, 1833 - 14 arter
Slekten Portentus Tryzna & Baňař, 2021 - én art


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Tolskovens Mineralvandfabrik

Tolskovens Mineralvandfabrik var en mineralvannsfabrikk som ble etablert i Eidanger (nå en del av Porsgrunn kommune) i 1894. Fabrikken ble startet av Jens Christian Iversen, som kalte opp bedriften etter sin eiendom «Tolskoven» (som i moderne skriftspråk blir «Tollskogen»).Fabrikken hentet vann fra egen kilde. Den produserte sodavann, selters og brus. I 1961 søkte fabrikken om kommunal bevilling til å selge øl i kasser. En ny søknad om kassesalg av øl ble avslått av Porsgrunn bystyre i 1963.


== Referanser ==
Sverige under VM i svømmesport 2022

Sverige deltok under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.


== Medaljevinnere ==


== Svømming ==


=== Resultater (ufullstendig) ===


== Referanser ==
A Wall Street Tragedy

A Wall Street Tragedy er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Lawrence Marston.


== Handling ==
De mektigste fiendene til Norton, en gruve-eier, heter Reid og Richard Ranson - to meglere. Ranson er i et intimt forhold med Yvette, en skruppelløs eventyr-lysten kvinne -  og planlegger gjennom henne å skade Norton.
Norton har en datter, Lois, som fremdeles går på skolen. Hans kone er invalid, og hele Norton-familien reiser til kysten - hvor de blir forfulgt av Yvette.


== Skuespillere ==
Nat C. Goodwin - Norton
Richard Neill - Ranson
Mabel Wright - Mrs. Norton
Mary Norton - Lois Norton
Zola Telmzart - Yvette


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Wall Street Tragedy på Internet Movie Database 
(en) A Wall Street Tragedy på AllMovie