Hina Rabbani Khar

Hina Rabbani Khar (Urdu: حنا ربانی کھر‬; født 19. november 1977) er en pakistansk politiker, og var Pakistans første kvinnelige utenriksminister. Hun var også den yngste utenriksministeren i Pakistan noensinne i en alder av 33 år.Khar kommer fra en innflytelsesrik, føydal familie i Multan. Hun studerte ved Lahore University of Management Sciences og University of Massachusetts Amherst før hun ble valgt inn i nasjonalforsamlingen i 2002 som representant for partiet Pakistan Muslim League-Q (PML-Q) og ble juniorminister med ansvar for den økonomiske politikken i statsminister Shaukat Aziz' regjering. I 2009 ble Khar gjenvalgt til parlamentet, da som medlem av Pakistans folkeparti (PPP). Hun ble minister for statlige finanser og økonomiske anliggende, og den første kvinnelige politiker som la fram nasjonalbudsjettet. I juli 2011 ble Khar utnevnt som utenriksminister av statsminister Yousaf Raza Gillani. Kort tid før 2013-valget trakk hun seg fra politikken, men hun fortsatte å jobbe for sterkere bånd til India.Hun er fortsatt medlem av PPP, og holder foredrag om utenrikspolitikk. I 2019 ble hun medlem av nasjonalforsamlingen igjen, denne gang gjennom et reservert sete for kvinner.


== Privatliv ==
Hina Rabbani Khar ble født i Multan, Punjab, Pakistan. Khar er datter av den mektige oligarken og politikeren Ghulam Noor Rabbani Khar - en fremtredende nasjonal politiker. Hun er niese av Ghulam Mustafa Khar, tidligere guvernør og provinsregjeringssjef i Punjab.Khar er gift med Feroze Gulzar. Hun er medeier i «Polo Lounge»-resturantene. Den første av disse åpnet i 2002 i Lahore og en annen restaurant har siden blitt etablert i Islamabad.Hun studerte ved Lahore University of Management Sciences (LUMS) og tok i 1999 en bachelor of science-grad (med laud) i samfunnsøkonomi. Hun studerte deretter ved University of Massachusetts i Amherst, der hun i 2002 fullførte master of science-graden i Business Management.Khar har beholdt båndene til LUMS. I 2012 hun holdt et foredrag ved LUMS om «Utenrikspolitikk og ungt demokrati», og hun sikret finansiering for Abdus Salam Institutt for Physics.


== Politisk karriere ==
Ved valget i 2002 ble Khar ble valgt inn i nasjonalforsamlingen som representant for Muzaffargarh-II- valgkretsen i Punjab. Hennes far hadde tidligere blitt valgt fra samme valgkrets, men han fikk ikke stille i 2002, på grunn av en ny lov som krevde at alle kandidater måtte ha en universitetsgrad. Hun fikk økonomisk støtte fra faren, som også organiserte valgkampen. Hun representerte det nystiftede partiet PML-Q og kjempet mot kandidaten fra Pakistan Muslim League (N).Khar fikk flere fremtredende verv i løpet av Shaukat Aziz' regjeringstid. Hun var statssekretær for økonomiske anliggender og statistikk fra 2003 til 2004, og minister for økonomiske anliggender fra 2004 til 2007. Etter jordskjelvet i Nord-Pakistan i 2005 samarbeidet hun med internasjonale hjelpefond og veldedige organiasjoner. Hun arbeidet også med forslag til den transafghanske rørledning.I 2008 ble hun gjenvalgt til parlamentet, denne gang som representant for PPP, etter at PML-Q nektet henne å stille. PPP dannet regjering sammen med Awami National Party, MQM og PML-Q.Hun ble utnevnt til minister for finans og økonomiske anliggende i Yousaf Raza Gillanis regjering. I fraværet til den daværende finansministeren arbeidet hun med budsjettet og den økonomiske politikken, og 13. juni 2009 presenterte hun det føderale statsbudsjettet for 2010 i parlamentet. Hun ble med det den første pakistanske, kvinnelige politiker som har presentert  statsbudsjettet i nasjonalforsamlingen.


=== Utenriksminister ===

Khar ble først konstitutert som utenriksminister 11. februar 2011, da Gillani gjorde endringer i regjeringen og ikke lot den tidligere utenriksministeren Shah Mehmood Qureshi fortsette i stillingen. Khar var konstituert utenriksminister i fem måneder før hun formelt ble utnevnt 18. juli og ble da både den yngste - og den første kvinnelige utenriksministeren i Pakistan. President Asif Ali Zardari, som ble president etter Pervez Musharraf i 2008, sa at utnevnelsen var «en demonstrasjon av regjeringens forpliktelse til å bringe kvinner inn i hovedstrømmen av nasjonens liv». Khar ble utnevnt til utenriksminister i en vanskelig tid: landets væpnede styrker lå i krig med ekstremistgruppen Tehreek-e-Taliban Pakistan i det vestlige Pakistan og anti-amerikanske følelser var utbredt etter Raymond Davis-hendelsen.

Khar besøkte India i juli 2011 for å ha fredssamtaler med sin indiske kollega, S. M. Krishna. De diplomatiske forbindelsene mellom de to landene hadde opphørt etter terrorangrepene i Mumbai 26. november 2008 og ble ikke gjenopprettet før i februar 2011, fem måneder før Khars besøk. Før møtet med representanter fra den indiske regjeringen, møtte hunn ledere for Hurriyat Conference. Dette ble kritisert av Bharatiya Janata Party (BJP), Indias største politiske parti. BJP påstod at dette var et brudd på protokoll og krevde en gransking av saken. Senere ledet Khar et mislykket forsøk på å gi India most favoured nation-status. I august 2011 besøkte hun Kina og hadde samtaler med Yang Jiechi, den kinesiske utenriksministeren.I august 2011 ble 24 pakistanske soldater drept i et NATO-ledet angrep. Regjeringen i Pakistan svarte med å nekte NATO- og ISAF- styrker å bruke pakistanske forsyningslinjer. Pakistan krevde en unnskyldning, og den 6. juni 2012 uttalte Khar at «høyere prinsipper bør prioriteres fremfor politisk populære hensyn», og utfordret USA til å «leve opp til sine demokratiske idealer ved å respektere viljen til Pakistans valgte lovgivende forsamling». USA stoppet økonomisk støtte til Pakistan 15. desember 2011. Khar advarte mot konsekvensene av amerikanernes handlinger, og påstod at disse ville resultere i et nederlag i krigen mot terror fordi Pakistan ikke kunne vinne uten amerikansk hjelp.

Khar reiste 21. januar 2012 i all hemmelighet til Moskva med agenda om å styrke de bilaterale forbindelsene mellom Pakistan og Russland, da Pakistans forhold til USA var anstrengt. På møtet inviterte hun de russiske lederne til Pakistan, og anmodet om å opprettholde et bilateralt samarbeid og støtte til et «afghanskledet og afghanskkontrollert» forsøk på å skape fred i. 12. august 2012 talte hun på den 16. toppmøtet til den alliansefrie bevegelsen i Teheran. Khar hevdet at regional stabilitet var satt i fare på grunn av den økende spenningen knyttet til Irans kjernefysiske program. Hun sa videre at en «fredelig løsning på dette problemet er fortsatt mulig på grunnlag av gjensidig tillitskapende tiltak og sikkerhetsforsikringer mot eksterne trusler».Valgperioden PPP var valt for var ferdig i mars 2013, og med dette også grunnlaget for regjeringen Khar var en del av. I april 2013 annonserte hun at hun ikke ville stille til 2013 slik at hennes far, som tidligere ikke hadde vært berettiget til å stille som kandidat, kunne stille. Betingelsen om at parlamentariske kandidater måtte ha en universitetsgrad, som gjorde at hun stilte i stedet faren i 2002, var opphevet. PPP kom på andreplass i valget og mistet 74 representanter og Khars far mislyktes i forsøket på å gjenvinne sitt tidligere mandat.


==== Betydning ====
I løpet av sine to år som landets utenriksminister fikk Khar betydelig global oppmerksomhet på grunn av hennes status som Pakistans første kvinnelige utenriksminister. Hun ble intervjuet i flere, store internasjonale medier.Charlie Rose, Hun var medlem av sentralstyret i PPP fra 2008 til 2013 da hun trakk seg tilbake fra politikken.Khar har vært en aktiv foredragsholder. I et intervju med Al-Jazeera i desember 2015 anklaget hun den amerikanske regjeringen for å støtte militære regimer i Pakistan. Hun har skrevet for Newsweek Pakistan og ble intervjuet av Mehdi Hasan hos Oxford Union i desember 2015. I juni 2016 var hun med i Jirga with Saleem Safi, og uttalte seg mot Pakistans holdning i Kashmirkonflikten. I en opptreden på Islamabad litteraturfestival fortsatte hun å forfekte en tilnærming mellom India og Pakistan.


=== Tilbake til politikken 2018 ===
Hun ble i 2018 valgt inn igjen i nasjonalforsamligen gjennom et sete reservert for kvinner. Hun ble nominert  av PPP.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wrigh, Tom (24. juni 2011). «Pakistan Close to Naming First Female Foreign Minister». The Wall Street Journal. Besøkt 26. juni 2012. 
Aziz, Faisal (20. juli 2011). «Pakistan's new FM faces challenges abroad, at home». Reuters. Besøkt 26. juni 2012.  Arkivert 6. oktober 2012 hos Wayback Machine.
Khan, M Ilyas. «Will Pakistan's first woman foreign minister make a difference?». BBC News. 21. juli 2011. Besøkt 26. juni 2012. 
Sharma, Neha (27. juli 2011). «Hina Rabbani Khar – a style icon». Hindustan Times. New Delhi. Arkivert fra originalen 1. august 2011. Besøkt 26. juni 2012.  Arkivert 1. august 2011 hos Wayback Machine.
Buchsteiner, Jochen (27. juli 2011). «Chefverkäuferin des weichen Pakistan». Frankfurter Allgemeine Zeitung (tysk). Besøkt 26. juni 2012. 
«Profiling Hina Rabbani Khar». Hindustan Times. New Delhi. 28. juli 2011. Arkivert fra originalen 22. oktober 2012. Besøkt 26. juni 2012.  Arkivert 22. oktober 2012 hos Wayback Machine.
Islam, Faris (28. juli 2011). «Dissecting the double standard». Dawn. Karachi. Besøkt 26. juni 2012. 
Razvi, Murtaza (31. juli 2011). «Hina Rabbani Khar: Pakistan's weakness, not strength». The Economic Times. Mumbai. Besøkt 26. juni 2012. 
Taseer, Shehrbano (2. august 2011). «Hina Rabbani Khar offers hope to Pakistan». The Guardian. London. Besøkt 26. juni 2012. 


== Eksterne lenker ==
Minister of Foreign Affairs
død lenke] Nyheter og kommentarer hos Dawn
Who rules Pakistan? Arkivert 28. januar 2018 hos Wayback Machine.. Al Jazeera English, desember 2015 - intervju med Hina Rabbani Khar (video, 47 min.)