jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rapunkelklokke

Rankklokke (Campanula rapunculus) er en art i klokkeslekten. Den blir mellom 30 og 90 cm høy. I Norge regnes den ifølge Artsdatabanken som ikke risikovurdert fremmedart. Blomsten hører hjemme i Mellom- og Sør-Europa. 
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rankklokke i Encyclopedia of Life 
(en) rankklokke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rankklokke hos Artsdatabanken 
(sv) rankklokke hos Dyntaxa 
(en) rankklokke hos NCBI 
(en) rankklokke hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Campanula rapunculus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Campanula rapunculus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Campanula rapunculus – detaljert informasjon på Wikispecies
Christina Moore

Christina Moore (født 12. april 1973) er en amerikansk skuespiller, komiker, klesdesigner, modell og manusforfatter. Hun var blant hovedrolleinnehaverne i komiserien MADtv, spilte Laurie Forman i sjette sesong av That '70s Show, og spilte Candy Sullivan i Hawthorne. Hun hadde en tilbakevendende role i 90210.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Christina Moore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christina Moore på Internet Movie Database 
(sv) Christina Moore i Svensk Filmdatabas 
(fr) Christina Moore på Allociné 
(fr) Christina Moore på Allociné 
(en) Christina Moore på AllMovie 
(en) Christina Moore hos The Movie Database
Michel Santier

Michel Léon Émile Santier (født 20. mai 1947 i Granville i departementet Manche i Frankrike) er en fransk katolsk prelat og emeritert biskop av Créteil.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Michel Santier ble presteviet 7. juli 1973 av biskop Joseph Gustave François Wicquart av Coutances. Fra 1978 til 2001 underviste han ved presteseminaret i Caen. I 1996 ble han biskoppelig vikar for videreutdannelse av prester og lekfolk, og for økumenikk.


=== Biskop av Luçon ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 19. juni 2001 til biskop av Luçon. Biskopen av Coutances, Jacques Fihey, bispeviet ham den 23. september samme år; medkonsekrerende var François Garnier, erkebiskop av Cambrai, og Clément Guillon C.I.M., biskop av Quimper.


=== Biskop av Creteil ===
Den 4. september 2007 ble han utnevnt til biskop av Créteil, og han ble innført i embedet den 18. november samme år. I Den franske katolske bispekonferanse var Santier fra 2019 til 2021 medlem av rådet for de kristnes enhet og for relasjonene med jødedommen.
Pave Frans innvilget den 9. januar 2021 hans førtidige avskjedssøknad, som han hadde sendt allerede sommeren 2020 med angivelse av helsegrunner. Han hadde vært innlagt på sykehus for covid-19. I oktober 2022 ble det kjent at Santier også trakk seg fordi han i 1990-årene hadde misbrukt to menn seksuelt og åndelig ved voyeurisme, noe han selv hadde innrømmet var tilfelle. For seksualdeliktene hadde Troskongregasjonen ilagt ham «et liv i bønn og bot». Personene det gjaldt gav avkall på å reise anklage mot ham. Senere i oktober 2022 ble det rettet nye anklager mot biskopen.


== Verker ==
Réjouis-toi : servir la communion en Église, Desclée De Brouwer, 1998.
Le Renouveau au cœur de l'Église, éditions des Béatitudes, 2002.
Soyez dans la joie, Desclée De Brouwer, 2007.
Personne ne peut venir à moi si mon Père ne l'attire, Salvator, 2018


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Kardinal Pierre-Marie Gerlier (1880-1965) *1929
Biskop Michel-Louis Vial (1906-1995) *1961
Biskop Jacques Louis Marie Joseph Fihey (1931-2017) *1977
Biskop Michel Santier (1947-) *2001


== Referanser ==
Edgar Sneve

Edgar Sneve (født 3. november 1929, død 18. november 2006) var en norsk politiker fra Narvik i Nordland, som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Ankenes og Narvik kommuner, fylkesstyrerepresentant og medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre.
I oktober 1951 ble Sneve leder for Aps ungdomslag i Narvik. 
I kommunestyrevalget samme år ble han valgt inn i Narviks bystyre, og var da regnet som landets yngste kommunestyrerepresentant.
I 1960 ble Sneve ansatt som maskinist på Nygård kraftverk, i det daværende Ankenes, og bosatte seg deretter i Trældal.
Fra 1963 var han innvalgt til Ankenes' kommunestyre, og fra 1. januar 1972 til 31. desember 1973 hadde han vervet som ordfører. 
Ved sammenslåingen av de to kommunene Ankenes og Narvik 1. januar 1974 gikk Sneve over til å ha ordførervervet i den nye kommunen frem til 1979.Sneve var formann i Nordland Arbeiderparti fra 1980 til 1983. Han ble valgt inn i Nordland fylkesting i 1983 og 1987, hvor han i åtte år var leder for helse- og sosialutvalget. I 1981 ble han medem av Aps sentralstyre.
Fra 1980 til 1993 var Sneve ansatt som informasjonssjef for Narvik kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
Fremover 1. september 1973. Ankenesværing og narvikgutt. Side 11.
Fremover 21. november 2006. Minneord. Side 6.
Fikremariam Hagos Tsalim

Fikremariam Hagos Tsalim (født 23. oktober 1970 i Addis Abeba i Etiopia) er en etiopisk-eritreisk katolsk geistlig og biskop av eparkiet Segheneity i Eritrea.


== Liv og virke ==


=== Diakon, prest ===
Fikremariam Hagos Tsalim ble diakonviet den 21. februar 1996 av biskopen av eparkiet Keren, Tesfamariam Bedho. Den 21. juli 1996 ble han presteviet av biskopen av eparkiet Asmara, Zekarias Yohannes, og ble del av presteskapet i eparkiet Asmara.
Etter pastoralpraksis i Sembel ble han bispesekretær og økonom i bispehusets kurie.


=== Biskop (epark) ===
Den  24. februar 2012 utnevnte pave Benedikt XVI ham til biskop av eparkiet Segheneity. Biskopen av eparkiet Asmara, Menghisteab Tesfamariam MCCJ, bispeviet ham den 20. mai samme år; medkonsekrerende var biskopen av eparkiet Barentu, Thomas Osman OFM Cap., og biskopen av eparkiet Keren, Kidane Yebio. Han ble innført i embedet den 27. mai 2012.
Den 15. oktober 2022 ble han arrestert sammen med to andre prester på Asmara internasjonale lufthavn da han kom tilbake fra et opphold i Europa. Noen dager tidligere ble også en prest fra bispedømmet hans og en kapusinermunk arrestert. De blir holdt i Adi Abeto-fengselet i Asmara. Disse arrestasjonene fant sted innenfor klimaet av de anti-katolske forfølgelser som er organisert av staten; den katolske kirke er en av de få institusjoner som kritiserer det totalitære regimet til Issayas Afeworki, ved makten siden 1993.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Erkebiskop Hailé Mariam Cahsai (1895-1970) *1951
Erkebiskop Asrate Mariam Yemmeru (1904-1990) *1958
Erkebiskop Paulos Tzadua (1921-2003) *1973
Biskop Zekarias Yohannes (1925-2016) *1981
Biskop Menghisteab Tesfamariam M.C.C.I. (1936- ) *1986
Biskop Fikremariam Hagos Tsalim (1970- ) *2012


== Referanser ==
The Forbidden Thing

The Forbidden Thing er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Allan Dwan.


== Handling ==
Puritanske Abel Blake planlegger å gifte seg med Joan, når hun blir kalt bort til en nærliggende fisker-landsby for å ta hånd om sin syke onkel. I hennes fravær faller Abel under den korrupte innflytelsen fra noen venner som tar ham med til Ryan's, en beryktet dansesal. Der han møter han den forføreren Glory Prada, som ønsker å bli sammen med Abel. De ender til slutt opp med å gifte seg med henne.
Etter å ha hørt denne nyheten, dør Abels mor av sorg - og Joan gifter seg med Dave, en fisker. Abel blir utstøtt av byens innbyggere på grunn av deres fiendskap mot hans kone. Hun blir snart lei av ham og stikker av sammen med Jose Silva, innehaver av et omreisende sirkus. Det går flere år, i løpet av denne tiden blir Glory skutt og drept av Jose. Når Dave drukner i en storm, blir Joan etterlatt med deres to barn.


== Skuespillere ==
James Kirkwood som Abel Blake
Helen Jerome Eddy som Joan
Marcia Manon som Glory Prada
King Baggot som Dave
Gertrude Claire som Mrs. Blake
Jack Roseleigh som Jose
Arthur Thalasso som Joe Portega
Newton Hall som en ung gutt
Harry Griffith som Ryan
Katherine Norton som Mrs. Ryan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Forbidden Thing på Internet Movie Database 
(en) The Forbidden Thing på AllMovie
The Forbidden Valley

The Forbidden Valley er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av J. Stuart Blackton.


== Skuespillere ==
May McAvoy som Morning Glory
Bruce Gordon som Jack Winslow
William R. Dunn som Dave
Charles Kent som Ben Lee
Warren Chandler som Dominie Jones
Nellie Anderson som Tante Endor
Gene Layman som Joe
Emil Link som Cal Mitchell
Harry Kiefer som His Son


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Forbidden Valley på Internet Movie Database
The Forbidden Woman

The Forbidden Woman er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Harry Garson.


== Handling ==
En vakker fransk skuespillerinne er den uvitende kraften bak selvmordet til en av hennes beundrere.
Men en skandale bryter løs, og truer med å ødelegge hennes eget rykte.


== Skuespillere ==
Clara Kimball Young som Diane Sorel
Conway Tearle som Malcolm Kent
J. Jiquel Lanoe som Andrew de Clermont
Kathryn Adams som Madame de Clermont
Winter Hall som Edward Harding
Milla Davenport som Luisa
Stanton Williams som Jimmy
John McKinnon som en hovmester


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Forbidden Woman på Internet Movie Database 
(en) The Forbidden Woman på AllMovie
The Forged Bride

The Forged Bride er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Douglas Gerrard.


== Handling ==
Bill Butters arbeider med forfalskninger, men innser en dag at politiet er på sporet av ham. Han overbeviser datteren Peggy om å flykte. Men han blir snart arrestert, og dømt til fengsel av dommer Farrell. 
I mellomtiden får Peggy jobb ved et feriested, hvor hun møter den velstående Dick Van Courtland - som viser seg å være sønnen til dommer Farrell. Hun gifter seg med Van Courtland, men en misunnelig rival bestemmer seg for å bryte opp ekteskapet deres - og Bill får nyss om hva som foregår selv om han sitter i fengselet.


== Skuespillere ==
Thomas Jefferson som Bill Butters
Mary MacLaren som Peggy
Harold Miller som Dick Van Courtland
Dorothy Hagan som Dicks mor
J. Barney Sherry som Clark Farrell
Dagmar Godowsky som Clara Ramerez


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Forged Bride på Internet Movie Database
The Fortune Hunter (film, 1920)

The Fortune Hunter er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Tom Terriss.


== Handling ==
Når Nathaniel Dunham får sparken fra enda en jobb, tilbyr hans mer suksessrike venn Harry Kellogg ham 500 dollar hvis Nathaniel går med på å flytte til en liten by, forandre livsstil og gifte seg med en velstående arving. Nat sier seg enig, flytter til Radville og takker ja til en jobb ved Sam Grahams apotek - som er i økonomiske problemer.
Men Nathaniel blir med på å gjøre forretningen til en økonomisk suksess. Selv om han etter planen skal gifte seg med Josie Lockwood, datteren til en velstående bank-eier, innser Nathaniel at han i stedet har blitt forelsket i Grahams datter Betty.


== Skuespillere ==
Earle Williams som Nathaniel Dunham
Jean Paige som Betty Graham
Van Dyke Brooke som Sam Graham
Nancy Lee som Josie Lockwood.
William Holden som Banker Lockwood
Charles Trowbridge som Harry Kellogg
Frank Norcross som Sheriff Pete Willing
Billy Hoover som Tracey.
Louise Lee som Angie.
Earl Metcalfe som Roland Barnett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Fortune Hunter på Internet Movie Database 
(en) The Fortune Hunter på AllMovie
The Fortune Teller (film, 1920)

The Fortune Teller er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Albert Capellani.


== Handling ==
Når Renee Browning blir uskyldig anklaget for å ha hatt en affære med sirkus-sjefen Tony Salviatti. Hennes veldig sjalu ektemann Horatio tar derfor ut skilsmisse fra henne, og får foreldretten over den lille sønnen deres Stephen. Renee aksepterer snart en stilling som spåkone ved sirkuset, hvor hun gradvis får større og større problemer på grunn av alkohol.
Men tjue år senere kommer Stephen, motløs og i økonomiske problemer. Men Renee oppmuntrer ham, uten å avsløre hennes virkelige identitet. Med denne inspirasjonen blir Stephen etter hvert en vellykket politisk kandidat, og han forlover seg med guvernørens datter. Inspirert av Stephens suksess, reformerer Renee seg, og vinner til slutt respekten og anerkjennelsen til sønnen hennes.


== Skuespillere ==
Marjorie Rambeau som Renee Browning
Frederick Burton som Horatio Browning
E.L. Fernandez som Tony Salviatti
Raymond McKee som Stephen Browning
Franklyn Hanna som guvernør Leonard
Virginia Lee som guvernørens datter
T. Morse Koupal som Jim
Cyprian Gilles som Lottie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Fortune Teller på Internet Movie Database 
(en) The Fortune Teller på AllMovie
Australia under VM i friidrett 2009

Australia deltok under VM i friidrett 2009 (utendørs) fra 15. august til 23. august 2009 i Berlin i Tyskland og tok fire medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Australia under VM i friidrett 2011

Australia deltok under VM i friidrett 2011 (utendørs) fra 27. august til 4. september 2011 i Daegu i Sør-Korea og tok tre medaljer under mesterskapet.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell konkurransenettside for IAAF
The Fourteenth Man

The Fourteenth Man er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Joseph Henabery.


== Handling ==
Under en krangel ved et skotsk vertshus, sårer kaptein Gordon en annen offiser. Deretter flykter han til New York, men etterforsker Jenks kommer snart på sporet av ham. Der møter han Marjory Seaton, en arving som hennes onkel Tidmarsh planlegger å gifte bort til den utsvevende Winslow. Men Marjory er mer interessert i den fasjonable Sylvester. En kveld på en sosial sammenkomst, følger Jenks med på ham, og når Gordon flykter aksepterer han å gjemme seg hos en kamp-promotør ved navn Brooks.
På Brooks sin forespørsel erstatter Gordon en annen kandidat på en veldedighetskamp, som han vinner. Senere, under et middagsselskap i Tidmarsh-hjemmet, blir Gordon forvekslet med en velstående herre. Men når denne virkelige adelsmannen dukker opp, blir Gordon straks fordømt som en bedrager. Men Gordon forhindrer en innbruddstyv ved navn Deacon, som forsøker å rane pengeskapet deres.


== Skuespillere ==
Robert Warwick som kaptein Douglas Gordon
Bebe Daniels som Marjory Seaton
Walter Hiers som Harry Brooks
Robert Milasch som  Jenks
Norman Selby som  Dwight Sylvester
Jim Farley som Monk Brady
Clarence Geldart som Major McDowell
Viora Daniel som Mrs. McDowell
Robert Dudley som Tidmarsh
Lucien Littlefield som Wesley Colfax Winslow
John McKinnon som Dawes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Fourteenth Man på Internet Movie Database 
(en) The Fourteenth Man på AllMovie
The Frisky Mrs. Johnson

The Frisky Mrs. Johnson er en amerikansk stumfilm fra 1920 regissert av Edward Dillon.


== Skuespillere ==
Billie Burke som Belle Johnson
Ward Crane som Jim Morley
Jane Warrington som Grace Morley
Lumsden Hare som Frank Morley
Huntley Gordon som Lionel Heathcote
Jean De Briac som Max Dendeau
Robert Agnew som Lal Birkenread
Leonora von Ottinger som fru Birkenread
Emily Fitzroy som Chardley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Frisky Mrs. Johnson på Internet Movie Database 
(en) The Frisky Mrs. Johnson på AllMovie
Von morgens bis mitternachts

Von morgens bis mitternachts er en tysk stumfilm fra 1920, regissert av Karlheinz Martin.


== Handling ==
En kasserer som arbeider for en bank i en liten tysk by får virkelig øynene opp for pengenes makt, etter besøket av en meget velstående italiensk kvinne.
Mannen underslår derfor 60 000 tyske mark fra banken han arbeider fir, før han reiser til hovedstaden. Der forsøker han å finne personlig tilfredsstillelse innenfor blant annet politikk, sport, kjærlighet eller religion.


== Skuespillere ==
Ernst Deutsch
Roma Bahn
Adolf Edgar Licho
Hans Heinrich von Twardowski
Frida Richard
Eberhard Wrede
Hugo Döblin
Lotte Stein


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Von morgens bis mitternachts på Internet Movie Database 
(sv) Von morgens bis mitternachts i Svensk Filmdatabas 
(fr) Von morgens bis mitternachts på Allociné 
(en) Von morgens bis mitternachts på Rotten Tomatoes
A Full House

A Full House er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av James Cruze.


== Handling ==

Advokat George Howell forlater bruden Ottilie på bryllupsdagen deres, etter å ha lovet klienten Ned Pembroke at han ville skaffe noen gamle kjærlighetsbrev fra Vera Vernon - som Ned tidligere var forelsket i.
Men George blir varetektsfengslet i tre dager, og når han kommer tilbake oppdager Ottilie juveler og verktøy brukt av innbruddstyver i ektemannens koffert. Dette får henne til å mistenke at George er en kjeltring, og dette fører til en rekke problemer.


== Skuespillere ==
Bryant Washburn som George Howell
Lois Wilson som Ottilie Howell
Guy Milham som  Ned Pembroke
Hazel Howell som Daphne
Vera Lewis som Penelope
Beverly Travers som Vera Vernon
Lottie Williams som Susie
J.P. Wild som Parks
Z. Wall Covington som Mooney
Frank Jonasson som King
Lillian Leighton som Fleming


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Full House på Internet Movie Database 
(en) A Full House på AllMovie
Dødsgrottene ved Kôr

Dødsgrottene ved Kôr er den norske tittelen på romanen She av H. Rider Haggard i oversettelser av Eivind Hauge i 1948 og Niels Magnus Bugge i 1987. Den første norske utgaven ved Christian Heyerdahl i 1899 brukte Hun som tittel. Haggards roman ble på originalspråket publisert første gang i 1887, inkludert undertittel som She: A History of Adventure.Romanen handler om en reise til Afrika der hovedpersonene kommer ut for Ayesha, en fortryllende vakker og mektig kvinnelig leder. Fortellingen er blitt forstått som et rent eventyr. Forestillingen om et fryktinngytende vesen som er annerledes både med hensyn til kjønn og rase har også blitt tolket som en kommentar både til kolonialisme og kvinnefrigjøring.


== Filmatiseringer ==


== Referanser ==
Nord-Europas viktigste handelsvei

Nord-Europas viktigste handelsvei forbandt De britiske øyer, Nederland og andre land i Vest-Europa med landene rundt Østersjøen. Denne skipsleia gikk gjennom Nordsjøen og Skagerrak, gjennom Kattegat og Øresund eller Storebelt til Østersjøen. Dette var ei skipslei med vesentlig større trafikk enn i leia langs kysten av Vestlandet og nordover. Stor trafikk la grunnlag for en egen type kystbosetning langs kysten av Agder, nemlig uthavnene, en type tettsted basert på skipsfart. Uthavnene var "servicestasjonene" langs skipsleia.
Skipsleia hadde sine endepunkter i en rekke store og små havnebyer, plassert i Vest-Europa på den ene siden og omkring Østersjøen på den andre siden. Skagerrak, Kattegat og Øresund er leias sentrale partier; også her var det en rekke havner som kunne besøkes. Omkring Østersjøen var det store landområder som produserte råvarer det var behov for i de mest urbaniserte delene av Euroopa. I de østre deler av Tyskland og Polen ble det produsert korn, omkring Bottenvika trelast og tjære, i Russland hamp og lin. I vest ble det produsert industri- og luksusprodukter som ble distribuert til landene i øst via havnebyene. Farten på Østersjølandene ble drevet av skip fra Nederland, England, Frankrike og Spania, Tyskland, Danmark, Norge og Sverige.  
Disse handelsveiene omkring skipsleia gjennom Skagerrak vokste fram i middelalderen.  


== Kronborg - maktsentra ved leia ==
Leia er trangest i Øresund der dansk kongemakt lenge kontrollerte begge sider av "Sundet", både Skjælland og Skåne. Fra 1429 til 1857 krevde Danmark inn avgift for å passere gjennom Øresund. Sundtollen ble betalt ved slottet og festningen Kronborg i Helsingør. Tollen var den største inntektskilde til kongeriket Danmark. 
Arkivet fra Sundtollen er en viktig historisk kilde for forskning om skipstrafikken gjennom Øresund.


== Strekninger langs leia ==


=== Skagerrak ===


=== Kategatt ===


=== Øresund ===


== Litteratur ==
Johan A. Wikander: Gamle havner ved Grimstad. 1985.
Karl Ragnar Gjertsen: Nord-Europas viktigste handelsvei. En historisk-geografisk skisse. Aust-Agder-Arv 2007.


== Referanser ==
VM i friidrett 2011 – 100 meter hekk kvinner

Øvelsen 100 meter hekk kvinner ved VM i friidrett 2011 ble avholdt på Daegustadion i Daegu, Sør-Korea 2. og 3. september.


== Rekorder ==
For konkurransen var rekorder og bestenotering som følger:


== Kvalifiseringskrav ==


== Program ==


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Kvalifisering: De fire første i hvert heat (Q) og de fire raskeste ellers (q) gikk videre til semifinalene.
Vind:Heat 1: +1,0 m/s, Heat 2: -0,6 m/s, Heat 3: -1,6 m/s, Heat 4: 0,0 m/s, Heat 5: +1,3 m/s


=== Semifinaler ===
Kvalifisering: De to første i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.
Vind:Heat 1: -0,1 m/s, Heat 2: +0,3 m/s, Heat 3: +0,7 m/s


=== Finale ===
Resultatene var som følger:
Vind +1,1 m/s


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
100 metre hurdles results at IAAF website
Sylvia Laughter

Sylvia Laughter (født ca 1959 i Baby Rocks i Arizona i USA, død 15. oktober 2022 i Mesa i Arizona) var en amerikansk politiker som var medlem av Arizona House of Representatives fra januar 1999 til januar 2005.


== Biografi ==
Hun tilhørte navajofolket. Hun ble først innvalgt til Arizona House of Representatives i november 1998 wom demokrat, for District 3. Hun ble gjenvalgt i 2000, og igjen - etter distriktsendringer i 2002, som representant for District 2. I februar 2003 endret sin partiforankring fra demokrat til uavhengig (Independent). Hun silte til gjenvalg i november 2004, men tapte for demokratene Ann Kirkpatrick og Albert Tom. Mellom 2004 og 2010 skriftet hun tilbake til demokrat, og stilte til Arizona State Senate i 2010 i District 2.Hun tapte i primærvalgene for Jack Jackson jr.Laughter døde av komplikasjoner med covid-19 i Mesa i Arizona, i en alder av 63 år.


== Referanser ==
Beaumont-Hamel

Beaumont-Hamel er en kommune i departementet Somme i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Under første verdenskrig var Beaumont-Hamel nær frontlinjen.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Beaumont-Hamel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beaumont-Hamel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE