jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rubycon (album)

Rubycon er det sjette studioalbumet fra den tyske elektroniske musikkgruppen Tangerine Dream. Den ble utgitt i 1975. Det blir ansett som et av deres beste album. Rubycon videreutvikler av den sekvens-baserte lyden de startet med på tittelsporet på deres forrige album ,Phaedra. 
Albumet består av to lange spor, hver på litt over 17 minutter. Anmelderen Glenn Swan hos AllMusic.com beskriver albumet slik: «A-siden på LP-en er «Rubycon, Part One», hvor lyden flommer inn og ebber ut gjennom et kompakt ekko og Mellotron-kor, mens primitive sequencere bobler opp til overflaten. B-siden, «Rubycon, Part Two», åpner på en vidunderlig søkende måte ... synthesizerens arpeggioer kommer tilbake for å drive tingene videre...»Selv om Rubycon ikke solgte like mye som Phaedra, nådde den 10.-plass i Storbritannia, bandets beste listeplassering for album der.Albumtittelen refererer til en liten Italiensk elv, Rubicon, som Caesars hær krysset og dermed startet en krig i år 49 fvt. Derav kommer uttrykket «å krysse Rubicon» som brukes om å treffe en ugjenkallelig beslutning.


== Sporliste ==
Side A

«Rubycon, Part One» (Froese, Franke, Baumann) 17:18Side B

«Rubycon, Part Two» (Froese, Franke, Baumann) 17:35


== Medvirkende ==
Musikere

Edgar Froese - mellotron, gitar og VCS3-synthesizer på «Rubycon, Part One»; orgel, mellotron, gitar, gong og VCS3-synthesizer på «Rubycon, Part Two»
Christopher Franke - dobbel Moog-synthesizer, Synthi A, orgel, modifisert Elka-orgel og piano på «Rubycon, Part One»; dobbel Moog-synthesizer, gong, Synthi A og orgel på «Rubycon, Part Two»
Peter Baumann - orgel, EMS Synthi A, elektrisk piano (Fender Rhodes) og forberedt piano på «Rubycon, Part One»; elektrisk piano (Fender Rhodes), orgel, EMS Synthi A og ARP 2600 på «Rubycon, Part Two»Produksjon

Monique Froese - fotografering
Mick Glossop - teknikker
Roland Paulick - teknisk assistanse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rubycon (album) på Discogs 
(en) Rubycon (album) på MusicBrainz 
(en) Rubycon (album) på AllMusic
Paralovricia

Paralovricia er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (1,8-2,2 millimeter), spinkle, blinde, gul- eller rødbrunlige løpebiller. De mangler fasettøyne. Hodet er firkantet, litt lengre enn bredt, med to groper midt i pannen, noe bredere enn pronotum. Dette er rundet, tydelig lengre enn bredt, med en markert midtfure. Dekkvingene er betydelig bredere enn forkroppen, nærmest pæreformede, uten punktrader, men med noen lange børsteår. Hele oversiden er fint hårete. Beina er gule, forholdsvis lange.


== Levevis ==
Artene lever i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er bare kjent fra Bulgaria (Rodopifjellene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827  – over 3000 beskrevne arter
Gruppen Lovriciina Giachino, Gueorgiev & Vailati, 2011
Slekten Paralovricia Giachino, Gueorgirev & Vailati, 2011Paralovricia beroni Giachino, Gueorgirev & Vailati, 2011


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paralovricia i Encyclopedia of Life 
(en) Paralovricia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Paralovricia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Paralovricia – detaljert informasjon på Wikispecies
Paulino Lukudu Loro

Paulino Lukudu Loro (født 23. august 1940 Kwerijik i Sudan– død 5. april 2021) var katolsk erkebiskop av Juba i Sør-Sudan fra 1983 til 2019.


== Liv og virke ==
Lukudu sluttet til den katolske misjonsordenen combonianerne og ble presteviet 12. april 1970. Han ble senere ordinert til biskop av El Obeid den 5. mars 1979, etter å ha vært dette bispedømmets apostoliske administrator i fem år. Han var president for Sudans bispekonferanse fra 1989 til 1993 og igjen fra 1999 til 2006.Lukudu ble utnevnt til erkebiskop av Juba den 19. februar 1983 og innehadde dette embedet til 12. desember 2019. I 2015 søkte han ved sin 75-årsdag det i den katolske kirke sedvanlige søknad til paven om å få tre tilbake av aldersgrunner, men ble i stedet spurt om å fortsette inntil nye biskoper var blitt funnet til tre av hans suffraganbispedømmer, som hadde vært vakante i mange år.Han døde påskedag 5. april 2021 på et sykehus i den kenyanske hovedstad Nairobi i en alder av 80 år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Erkebiskop Paulino Lukudu Loro


== Referanser ==
Slaget om Bir Hakeim

Slaget om Bir Hakeim ble utkjempet i perioden mellom 26. mai og 11. juni 1942, ved Bir Hakeim i Italiensk Libya, som en del av slaget ved Gazala.
Den franske styrken bestod av 3 700 soldater fra den 1. frie franske brigade, og sto under ledelse av Marie-Pierre Kœnig. De fleste soldatene var fremmedlegionærer, marineinfanterister og soldater fra det franske koloniriket i Afrika. De kjempet mot 37 000 tyske og italienske soldater fra Panzerarmee Afrika under ledelse av generaloberst Erwin Rommel.
Under slaget forsvarte franske styrker sine posisjoner i ti dager mot de tallmessige overlegene tyske og italienske styrkene. Rommels mål om å innta Tobruk på slagets andre dag ble dermed kraftig forsinket. Den franske motstanden førte til at aksemaktenes mål om å innta Tobruk ble forsinket med flere dager. Det gjorde det mulig for britene å trekke tilbake styrker fra byen, hva som var med å legge grunnlaget for den allierte seieren ved El Alamein en måned senere.Til tross for at de franske styrkene til slutt måtte trekke seg tilbake, var slaget også en viktig moralsk sier for De frie franske styrker, da det var det første store sammenstøtet mellom franske og tyske tropper siden Frankrikes fall i 1940. Det løftet også omdømmet til franske soldater, som hadde blitt kraftig svekket etter nederlaget i 1940.I en samtale med general Charles de Gaulle sa den britiske statsministeren Winston Churchill at slaget ved Bir Hakeim var en av de beste prestasjonene i krigen (eng: One of the finest feats of arms in this war).


== Referanser ==
Memoar

For organisasjonen, se Memoar (organisasjon).Memoar, vanligvis brukt i flertall; memoarer (fra fransk: mémoire: memoria, som betyr «hukommelse», «minne» eller «erindring»), er en er en litterær sjanger og en underklasse av selvbiografi. Memoarer er en fortelling basert på forfatterens personlige erindringer og erfaringer. I motsetning til en dagbok, som blir skrevet ned samtidig som hendelsene foregår, blir memoarer skrevet ned i ettertid.


== Referanser ==
Amitāyurdhyānasūtraen

Amitāyurdhyānasūtraen (tradisjonell kinesisk; 佛說觀無量壽佛經) er en mahāyānasūtra i det rene lands buddhisme. Den er en av tre grunnleggende «sūtraer om det rene land» sammen med sūtraen om evig liv og Amitābhasūtraen. Amitāyus er et annet navn på Amitābha, den sentrale skikkelse i det rene lands buddhisme, og denne sūtraen fokuserer hovedsakelig på meditasjoner som involverer komplekse visualiseringer. Dette gjenspeiles i navnet på sūtraen, som ordrett betyr "Amitāyus meditasjonsūtra."
Moderne orientalister betrakter den som en buddhistisk apokryf, som opprinnelig ble skrevet på kinesisk. Ingen sanskritoriginal har blitt oppdaget og sanskritnavnet og sanskritversjoner er trolig reverse oversettelser. Paul Williams gjengir tittelen som Amitāyurbuddhānusmṛti Sūtra, som betyr "sūtraen om Amitāyus Buddha’s oppmerksomme nærvær."


== Referanser ==
Gustav Korlén

Hans Gustav Vilhelm Korlén (født 27. januar 1915 i Falun, død 10. oktober 2014) var en svensk germanist og professor i tysk ved Stockholms universitet 1952–1991.


== Liv ==
Han var sønn av Arthur Korlén, lektor i tysk ved gymnaset i Falun, og Ingeburg Hansen, som stammet fra Kiel i Tyskland. Siden begge foreldrene døde tidlig og han ikke hadde noen slektninger i Sverige, vokste han opp hos en ungdomsvenn av faren, juristen Robert Malmgren i Lund.
Fra 1933 til 1936 studerte Korlén tysk og engelsk ved Universitetet i Lund. Senere studerte han i Kiel, Paris og Uppsala og fikk i 1945 doktorgraden under Erik Rooth ved Universitetet i Lund for en avhandling om Die mittelniederdeutschen Texte des 13. Jahrhunderts («De middelnedertyske tekstene fra det 13. århundre»). Han ble dosent i tysk i Lund samme år og var fra 1952 til 1991 professor ved Stockholms universitet.


== Verk ==
Korléns doktoravhandling handlet om middelnedertyske tekster fra 1200-tallet, hvor han på grunnlag av dette materialet påviser ulike dialektområder i det nedertyske språkområdet på denne tiden. Senere foresto han en utgave av de nedertyske byrettene fra Stade og Lübeck. Sammen med Bertil Malmberg utga han en lærebok i Tysk fonetik.
Som professor i germanistikk arbeidet Korlén for å utvide undervisningen i tysk fra ren språkvitenskap til også å omfatte klassisk og moderne tysk litteratur. Han arbeidet blant annet for å opprette et studium i tysk oversettelse ved universitetet, og bidro til å knytte Walter Berendsohn til universitetet som foreleser i tysk litteratur, særlig eksillitteraturen. Han var en av stifterne av Svensk-tyska sällskapet. I 1964 arrangerte han et møte i den tyske forfattergruppen Gruppe 47 i Sigtuna.


== Utmerkelser ==
Korlén var medlem av Kungliga Vitterhetsakademien fra 1972. På grunn av sin utgave av den lybske byretten ble han utnevnt til æresborger i Lübeck. Han var også æressenator ved Universitetet i Münster og korresponderende medlem av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung. For sitt arbeid for å fremme tysk litteratur i Sverige mottok han Goethe-medaljen og Konrad-Duden-Preis.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Korlén, Hans Gustav Vilhelm», i Vem är det. Stockholm: Norstedt, 1962
«Korlén, Gustav», i Linguisten-Handbuch. Tübingen: Gunter Narr, 1994
Birgit Stolt: «Gustav Korlén», i Kungliga Vitterhetsakademiens Årsbok 2015, s. 41–48 ISBN 978-91-7402-441-8
Trond Hultgren

Trond Skryseth Hultgren (født 28. desember 1970 i Oslo) er en norsk musiker og låtskriver. Han er mest kjent som instrumentalist og vokalist i duoen Sønnavind, som spiller musikk i sjangeren folkrock.Hultgren har jobbet for blant annet NRK, TV 2 og TVNorge, samt komponert all musikken til utendørsspillet Limaspillet.Hultgren har også spilt i samtlige reklamefilmer for blant annet Leca, Agder Kollektivtransport, OneCall, Coop og REMA 1000.


== Referanser ==
Johan Bojer videregående skole

Johan Bojer videregående skole er en offentlig videregående skole i Indre Fosen kommune i Trøndelag fylke.
Skolen har to skolesteder i Rissa og i Leksvik.
Høsten 2021 skal det bygges et nytt skolebygg i Vanvikan og det nye bygget vil være klart til skolestart 2023. 
Skolen har fått navnet etter den norsk forfatteren Johan Bojer.
Halestorm

Halestorm er et amerikansk rockeband fra Red Lion, Pennsylvania, bestående av vokalist og gitarist Lzzy Hale, hennes bror trommeslager og perkusjonist Arejay Hale, gitarist Joe Hottinger og bassist Josh Smith.
Gruppens selvtitulerte debutalbum ble utgitt i 2009. Det ble utgitt flere singler fra albumet, blant annet "I Get Off". Deres andre album The Strange Case Of ... ble utgitt i 2012. En singel "Love Bites (So Do I)" vant Grammy-prisen for beste hardrock/metal fremføring. Andre singler fra albumet er blant annet "Here's to Us" og "I Miss the Misery".
Deres tredje album, Into the Wild Life, 2015, nådde topp fem på Billboard 200. Bandets fjerde album, Vicious, 2018, debuterte som nummer åtte på listen og ble deres andre topp 10-plate. Singlene "Apocalyptic", "Amen" og en video-versjonen av "Dear Daughter" ble populære.
Halestorm er kjent for sin nærmeste nonstop-turnering, og de opptrer ofte med hele 250 forestillinger om året. Siden 2006 har de turnert med mange andre hardrock- og heavy metal artister, inkludert Alice Cooper, Alter Bridge, Chevelle, Seether, Staind, Papa Roach, Trapt, Three Days Grace, Theory of a Deadman, Buckcherry, In This Moment, Disturbed, Shinedown, Avenged Sevenfold, Stone Sour, Skillet, Hellyeah, Heaven & Hell, Evanescence, The Pretty Reckless, Starset, Sevendust, Dorothy, Lita Ford, Godsmack, Bullet for My Valentine, New Years Day, og Stitched Up Heart.


== Medlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Lzzy Hale - vokal, rytmegitar, akustisk gitar, keyboard, piano, bass (1997 – nå)
Arejay Hale - trommer (1997 – nå)
Joe Hottinger - gitar, akustisk gitar (2003 – nå)
Josh Smith - bass, keyboard, piano (2004 – nå)
		
		
		


=== Tidligere medlemmer ===
Leo Nessinger - gitar (2000–2003)
Roger Hale - bass (1998–2004)


== Diskografi ==


=== Studio album ===
Halestorm (2009)
The Strange Case Of... (2012)
Into the Wild Life (2015)
Vicious (2018)


=== Konsertalbum ===
Live in Philly 2010 (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Halestorm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Halestorm på Apple Music 
(en) Halestorm på Discogs 
(en) Halestorm på MusicBrainz 
(en) Halestorm på SoundCloud 
(en) Halestorm på Spotify 
(en) Halestorm på Songkick 
(en) Halestorm på Last.fm 
(en) Halestorm på Genius — sangtekster 
(en) Halestorm på AllMusic
Club Atlético Platense

Club Atlético Platense er en argentinsk fotballklubb fra Florida i Buenos Aires.  Klubben ble grunnlagt i 1905.


== Spillerstall ==
11. april 2021


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Club Atlético Platense – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ernst Isaksen

Ernst Isaksen (født 22. mai 1941 på Lyngseidet i Troms og Finnmark) er en norsk lærer, skoleleder, lokalhistoriker og politiker (Ap).
Isaksen vokste opp i Rotsund, Nordreisa og utdannet seg til lærer ved Tromsø offentlige lærerskole og senere studier i nordisk ved Universitetet i Trondheim og historie ved Universitetet i Tromsø. Han var lærer, inspektør og rektor ved Arnøyhamn skole, skolesjef i Skjervøy, ordfører i Skjervøy, rådmann i Nordreisa, fylkeshelsesjef i Troms, fylkesordfører i Troms og Sjef for almenne serviceavdelinger for Universitetssykehuset i Nord-Norge
Isaksen mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 2006 for sin omfattende innsats i politisk virksomhet og for sitt arbeid og samfunnsengasjement innenfor offentlig forvaltning, skoleverket, helsevesenet og kultursektoren. 
Han er en aktiv lokalhistoriker med fokus på Nord-Troms. Ernst Isaksen er gift og har tre barn.
Publikasjoner

Isaksen, Ernst (2011) «Fartøyer og folk i Rotsundet: frakteskuter og snurpere»
Isaksen, Ernst (2012) «Med gull som grunnmur. I. Evensen, Skjervøy 1912-2012»
Bjørkestøl, Per & Isaksen, Ernst (2013) «Fiskeflåten i Skjervøy 1900-1972» Sørkjosen: Nord-Troms Museum
Isaksen, Ernst (2015) «Mor Lyng og hennes samtid»


== Referanser ==
Steinar Klouman Hallert

Steinar Klouman Hallert (1993–) er en norsk skuespiller og tekstforfatter. Han dukket først opp i NRKs humorserie Martin og Mikkelsen, og i sketsjer om humornettstedet Humornieu, men er mest kjent som hovedkarakteren Sigurd i TV-serien Sigurd fåkke pult (2020-2022), som han selv har vært med på å produsere.Hallert har gjestet en rekke TV-produksjoner, deriblant Oslo Zoo (2018), Heimebane (2018) og Aldri voksen (2020). Han spilte Simon i det prisbelønte dramaet Håp (2019), og er også å se i filmene Thelma (2017) og Fjolls til Fjells (2020).Steinar Klouman Hallert er utdannet tekstforfatter fra Westerdahls og har gått på standup- og revylinja på Ringerike Folkehøgskole. Han har gjort mye standup, podcast, revy og improteater, og vant prisen årets humorspire på Humorprisen 2018. Han har også vært manusforfatter for NRK-produksjonene På fylla, Oslo Zoo og Sigurd fåkke pult. Han ble nominert for Gullruten 2020 i klassen beste manus TV-drama og Gullruten 2021 i klassen beste skuespiller, begge for Sigurd fåkke pult.Før tekstforfatter-utdannelsen jobbet Kloumann som familieterapeut i Møre og Romsdal.
Hallert vokste opp bak Fjellstrand i Nesodden.Han er ansatt som fetter for skuespiller, regissør og dramatiker Espen Klouman Høiner.


== TV-opptredener og film ==


=== TV-serier ===
2020 Sigurd fåkke pult (Sigurd)
2020 Dødsriket (Tobias)
2020 Aldri voksen (Dopselger)
2018 Bitch City'
2018 Heimebane (Resepsjonist)
2018 Oslo Zoo
2018 Blank


=== Film og kortfilm ===
2020 Fjolls til Fjells (Trond)
2019 Håp (Simon)
2017 Thelma (Kristoffer)
2017 Kelly Lee Owens: Throwing Lines
2015 Alt ettersom
2015 Fuglehjerter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steinar Klouman Hallert på Internet Movie Database 
(en) Steinar Klouman Hallert hos TV Guide 
(en) Steinar Klouman Hallert hos The Movie Database 
(no) Steinar Klouman Hallert på Humornieu
Staut (Brasiliansk band)

Staut er et brasiliansk band som spiller tung, mørk rock. Bandet er fra Vale do Paranhana, i Rio Grande do Sul, Brasil og ble startet i 2004.
Grunnleggeren av bandet er gitaristen Renato Staut, han er også den som komponerer mesteparten av musikken.
Forbildene deres spenner fra klassikere på 70-tallet som Black Sabbath og Led Zeppelin, til mer nyere metal. Bandet er et utpreget live-band med en god respons fra publikum.
De har så langt gitt ut et album Viajando ao Quadrado i 2015. På dette albumet finner blant annet sporene "Pesadelo" og "Ogmandino".


== Bandet ==
Renato Staut - gitar
Beta Staut - vokal
Daniel Seimetz - trommer
Chico Paz - bassgitar


== Referanser ==
Indra Mohan Rajbongshi

Indra Mohan Rajbongshi (bengali: ইন্দ্রমোহন রাজবংশী; født 26. januar 1946 i Britisk India, død 7. april 2021 i Bangladesh) var en bangladeshisk folkesanger. I 2018 mottok han regjeringens utmerkelse Ekushey Padak.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tidlig i 1950-årene fikk Indra Mohan Rajbongshi musikkundervisning fra sin bestefar, Krishna Das Rajbongshi. Han var involvert i jatra, palagaan, nasrul sangeet og folkesang. Han ble opptatt ved Bulbul Lalitakala-akademiet i Dacca for å lære nazrulsang sent i 1960-årene og fullførte et femårig studium dere. I 1963 begynte han å lære folkesanger under Hafizur Rahman. Han begynte ved Government College of Music i 1974.


=== Karriere ===
I 1971 deltok Rajbongshi på Swadhin Bangla Betar Kendra.I 1998 etablerte Rajbongshi organisasjonen Bangladesh Lok Sangeet Parishad (Folkesangrådet), som skulle vireke for å prakisere, bevare, fremme og forske på folkesang. Han skev selv om lag hundre folkesanger for barn, blant annet sanger om frigjøringskrigen og om språkbevegelsen.Rajbongshi mottok sitt Certificate of World Master fra Kim Sung Oak, leder av Association of World Masters for the Exchange of Arts and Culture.


== =Død ==
Indra Rajbongshi døde 7. april 2021 etter å ha blitt smittet av covid-19 på et sykehus i Dhaka.


== Verker ==
MusikkalbumFrem til 2014 lanserte Rajbongshi ni album. Blant dem er:

Sardhoshoto Jonmotshob-e Shrodhanjali (2012)
Dersho Bochhor Agey (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Indra Mohan Rajbongshi på Internet Movie Database
Mannosfæren

Mannosfæren (fra engelsk: manosphere) er en løst sammensatt internettbasert subkultur som består av blogger, nettsteder og fora som fremmer motstand mot kvinner, feminisme og likestilling. Mannosfæren omfatter ulike miljøer som incelbevegelsen, MGTOW («Men Going Their Own Way») og andre. Mannosfæren omtales gjerne som del av den høyreekstreme alt-right-sfæren. Mannosfæren er assosiert med trakassering gjennom internett, og har vært knyttet til flere masseskytinger og andre voldsepisoder. Blant kjente nettsteder som regnes til mannosfæren er /r/TheRedPill, Return of Kings og A Voice for Men.


== Referanser ==
Notabax

Notabax er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, blank, svart løpebille. Hodet er stort og bredt med middelsstore fasettøyne, kjevene ikke påfallende forstørrede. Antennene er o,trent så lange som hode + pronotum. Pronotum er rundet med tydelig siderand. Dekkvingene er litt rundede med kraftige punktstriper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordøstlige Australia (Queensland).


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Pterostichinae Bonelli, 1810
slekten Notabax Moore, 1976
Notabax monteithi Moore, 1876


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Notabax [1]
(en) Notabax i Encyclopedia of Life 
(en) Notabax i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Notabax – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Notabax – detaljert informasjon på Wikispecies
Tostkar

Tostkar er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Nepal).


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Platyninae Bonelli, 1810
slekten Tostkar Morvan, 1998
Tostkar daoulivek Morvan, 1998
Tostkar deuvei Morvan, 1998
Tostkar kumatai (Habu, 1973)
Tostkar nepalensis Morvan, 1998
Tostkar tev Morvan, 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tostkar i Global Biodiversity Information Facility 
Tostkar – detaljert informasjon på Wikispecies
Bruskespar

Bruskespar er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Platyninae Bonelli, 1810
slekten Bruskespar Morvan, 1998
Bruskespar deuvei Morvan, 1998
Bruskespar deuvesianum Morvan, 2007
Bruskespar kevnidennek Morvan, 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruskespar i Encyclopedia of Life 
(en) Bruskespar i Global Biodiversity Information Facility 
Bruskespar – detaljert informasjon på Wikispecies