jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chrysobyrrhulus

Chrysobyrrhulus er en slekt av pillebiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore (3,8-6,3 millimeter), ovale pillebiller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. De er mørke, svært blanke med metallisk glans, oversiden tett og jevnt punktert. Hodet er kort, nedbøyd og knapt synlig ovenfra. Antennene er middels lange, de fem ytterste leddene danner en avlang klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordvestlige Spania (Baskerland).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Pedilophorini
Slekten Chrysobyrrhulus Reitter, 1911
Chrysobyrrhulus asturiensis Allemand, 1997
Chrysobyrrhulus metallicus (Chevrolat, 1865)
Chrysobyrrhulus moltonii Fiori, 1964
Chrysobyrrhulus triangularis Allemand, 1997


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chrysobyrrhulus i Encyclopedia of Life 
(en) Chrysobyrrhulus i Global Biodiversity Information Facility
Potamodytes

Potamodytes er en slekt av elvebiller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørke elvebiller. Artene i underfamilien Larainae fint hårete og matte. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Dekkvingene er avlange med punktrekker. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien Larainae LeConte, 1861 – for det meste tropiske arter
Slekten Potamodytes Grouvelle, 1896


=== Liste over artene ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) Potamodytes i Encyclopedia of Life 
(en) Potamodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Potamodytes hos ITIS 
(en) Potamodytes hos NCBI 
Potamodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Alias Mike Moran

Alias Mike Moran er en amerikansk stumfilm fra 1919 regissert av James Cruze.


== Handling ==
Varemagasin-medarbeider Larry Young er fast bestemt på å gifte seg med en velstående ung kvinne. Han møter Elaine Debaux, som han tror er datteren til en velstående skipsbygger. Men når krigen bryter løs, blir Larry innkalt til militæret. Men kort tid før han må reise, blir han og Elaine imidlertid reddet fra gangstere av en tidligere kriminell ved navn Mike Moran.
Det viser seg at Moran ønsker å verve seg til militæret, men at de ikke vil ikke ha ham på grunn av det kriminelle rullebladet hans. Larry, som ikke ønsker å begynne i militæret fordi dette vil forstyrret planene hans om å gifte seg med Elaine, kommer snart med en idé som han tror vil fungere for dem begge to. Men det oppstår snart en rekke komplikasjoner.


== Skuespillere ==
Wallace Reid som Larry Young
Ann Little som Elaine Debaux
Emory Johnson som Mike Moran
Charles Ogle som Peter Young
Edythe Chapman som Ma Young
William Elmer som Tick Flynn
Winter Hall som Mr. Vandecar
Jean Calhoun som Miss Vandecar
Guy Oliver som Jim Day


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alias Mike Moran på Internet Movie Database 
(en) Alias Mike Moran på AllMovie
Narpus

Narpus er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Små (ca. 4 mm), avlange biller. Artene i underfamilien Elminae er glatte og blanke, med litt metallisk glans. Hos denne slekten har dekkvingene gjerne lysbrune bånd ved roten og spissen. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. Hodet er lite, antennene er middels lange, 11-leddete, trådformede. Dekkvingene er avlange med punktrekker. Larvene er sylindriske og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset. 


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
Slekten Narpus Casey, 1893
Narpus angustus Casey, 1893
Narpus arizonicus (Brown, 1930)
Narpus concolor (Leconte, 1881)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Narpus i Encyclopedia of Life 
(en) Narpus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Narpus hos ITIS 
(en) Narpus hos NCBI 
(en) Kategori:Narpus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Alkohol (film)

Alkohol er en tysk stumfilm fra 1920, regissert av E.A. Dupont og Alfred Lind.


== Handling ==
Under en fancy maskerade oppdager Hella Swendsen at forloveden hennes er sønn av en kvinne som døde av alkoholproblemer, men samtidig avbryter han forlovelsen deres.
Senere – i løpet av den samme festen – møter Hella mannen som hun anser som ansvarlig for kvinnens dødsfall.


== Skuespillere ==
Emil Biron som Erik Elvestadt
Hanni Weisse som moren til Erik Elevestadt
Jean Moreau som en straffedømt
Ernst Rückert som en kunstner
Maria Zelenka som Hella Swendsen
Ferry Sikla som en kokk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alkohol på Internet Movie Database 
(sv) Alkohol i Svensk Filmdatabas
All Men Are Liars (1919)

All Men Are Liars er en britisk stumfilm fra 1919 regissert av Sidney Morgan.


== Skuespillere ==
Alice Russon - Hope
Bruce Gordon - Stephen
Jessie Earle - Isobel
George Harrington - Luke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) All Men Are Liars på Internet Movie Database 
(en) All Men Are Liars på AllMovie
Mandersia

Mandersia er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.


== Utseende ==
Små (ca. 2 millimeter), ovale og hvelvede, mørke biller. De kan ha reduserte øyne. Oversiden er tett kledt med korte hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.


== Levevis ==
Noen av artene kan finnes mellom fuktig løvstrø eller ved bredden av elver og bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Limnichidae Erichson, 1846
Underfamilien Limnichinae
Slekten Mandersia Sharp, 1902Mandersia scymnoides Sharp, 1902


== Referanser ==


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Mandersia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mandersia hos ITIS 
(en) Mandersia hos NCBI
Krattblomsterfluer

Krattblomsterfluer har flere betydninger:

Krattblomsterfluer (Melangyna), slekt av fluer
Krattblomsterfluer (Meligramma), slekt av fluer
Krattblomsterfluer (Meliscaeva), slekt av fluer
Drylichus

Drylichus er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.


== Utseende ==
Små (ca. 4 millimeter), avlange, blanke, mørke mudderbiller. Kroppen er tett kledt med ganske lange, oppstående hår. Antennene er kortere enn hodets bredde, og består 8 ledd. Dekkvingene er forholdsvis avlange. Beina er slanke, fotleddene er ofte ganske lange med store klør ytterst. Undersiden hos de artene som lever i vann er kledt med fine, korte, vannavstøtende hår, et såkalt plastron, som holder på et luftlag som er nyttig for billenes gassutveksling. Hunnene har et langt, spisst eggleggingsrør som vanligvis er trukket inn i bakkroppen.


== Levevis ==
Disse billene lever i eller ved vann. Det er bare de voksne individene av noen arter som er rent vannlevende, andre voksne og alle larver finner man gjerne i mudderet i vannkanten. Denne slekten utmerker seg ved at larvene er nokså rent landlevende. De artene som lever i vann kan ikke svømme, men kryper rundt på bunnen, under steiner eller på vannplanter. De trenger ikke komme opp til overflaten for å puste, men gassutvekslingen skjer gjennom plastronet på undersiden. Dette krever oksygenrikt vann og disse artene er derfor vanligvis å finne i kjølig, rennende vann med mye oksygen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien mudderbiller, Dryopidae
Slekten Drylichus Heller, 1916
Drylichus fidelitas Kodada, Jäch & Čiampor, 2009
Drylichus hylesinoides Heller, 1916
Drylichus monteithi Kodada, Jäch & Čiampor, 2009


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drylichus i Encyclopedia of Life 
(en) Drylichus i Global Biodiversity Information Facility 
Drylichus – detaljert informasjon på Wikispecies
Psephenops

Psephenops er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede. 


== Utseende ==
De voksne billene er nokså små, avlange, matt brunlige biller. I motsetning til en del andre Psephenidae er de ikke påfallende flate. Antennene er perlekjede-formede, litt lengre enn hode + thorax. Palpene er forholdsvis kraftige, hodet lite med ganske store fasettøyne. Pronotum er trapesformet, kraftig innsmalnet forover. Dekkvingene er litt rundede. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede. Larvene, såkalte "water pennies", er flate og ovale og ligger tett presset mot steinene i den strie strømmen.


== Levevis ==
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
Underfamilien Psepheninae
Slekten Psephenops Grouvelle, 1898
Psephenops argentinensis Delève, 1967
Psephenops grouvellei Champion, 1913
Psephenops haitianus Darlington, 1936
Psephenops maculicollis Darlington, 1936
Psephenops mexicanus Arce-Pérez & Novelo-Gutiérrez, 2000
Psephenops panamaensis Arce-Pérez & Novelo-Gutiérrez, 2015
Psephenops prestonae Spangler, 1990
Psephenops shepardi Arce-Pérez & Novelo-Gutiérrez, 2013
Psephenops smithi Grouvelle, 1898
Psephenops spiniparameri Arce-Pérez & Novelo-Gutiérrez, 2013


== Eksterne lenker ==
(en) Psephenops i Encyclopedia of Life 
(en) Psephenops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psephenops hos ITIS 
Psephenops – detaljert informasjon på Wikispecies
Paralichus

Paralichus er en slekt av kamfølerbiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange biller, oversiden hårete, svart med gule tegninger på pronotum og dekkvinger. Antennene er trådformede. Hodet er nokså lite, fasettøynene er utstående med fine fasetter, uten hår. Antennene er lange, 11-leddete, trådformede, sagtakkede eller kamformede. Hos hannene har vanligvis hvert ledd en leddet sideutvekst (hos andre biller er det vanligvis ikke noe ledd mellom antenneleddet og utveksten). Brystskjoldet (pronotum) er ganske kort, bredere enn langt, omtrent trekantet i omriss sett ovenfra. Scutellum er hjerteformet med et hakk i fremkanten, noen tenner på bakkanten av pronotum griper inn i dette hakket. Dekkvingene har ofte et påfallende fargemønster. Larvene er sylindriske og hårete. De artene som lever i vann har ofte ulike slags åndetilpasninger (analgjeller, nakkroppen trukket ut til ånderør).


== Levevis ==
De fleste artene lever i eller ved ferskvann. De voksne billene kan ofte finnes på vannplanter. Andre kjente habitater er råtten ved, løvstrø og inne i beverhytter. En del arter i underfamilien Ptilodactylinae er ikke knyttet til vann, men lever av sporer og hyfer av mikroskopiske sopper som de skraper fra død og levende vegetasjon. Noen arter har spredt seg over mye av jorden i drivhus. Ptilodactyla exotica, som finnes i drivhus over store deler av verden, blir regnet som en mulig skadegjører i drivhus. Man forsøker å begrense den videre utbredelsen til denne billen ved hjelp av kontroll av planteimport, karantenerestriksjoner etc. Det er uklart hvor denne billen opprinnelig stammer fra, men den er funnet frittlevende på Mauritius og Réunion i Det indiske hav.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Mellom- og Nord-Amerika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien kamfølerbiller, Ptilodactylidae Laporte de Castelnau, 1836
Underfamilien Cladotominae
Slekten Paralichus White, 1859
Paralichus trivittus (Germar, 1824) - i tillegg er det kjent ca. 11 ubeskrevne arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabas eover nordanmerikanske insekter [1]
(en) Paralichus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paralichus hos ITIS
Urteblomsterfluer

Urteblomsterfluer kan vise til:

Urteblomsterfluer (Cheilosia), en flueslekt
Urteblomsterfluer (Portevinia), en flueslekt
Parma AC i 1990–91

Parma Associazione Calcio endte sesongen 1990–91 på 6. plass i Serie A.
Med en 77 år lang klubbhistorie i lavere divisjoner, opplevde nyopprykkede Parma sin første sesong i Serie A. Opprykket ble sikret på fjorårssesongens siste dag. Med tomålsseier over lokalrival Reggiana hadde laget endt på fjerdeplass i Serie B. Til tross for at opprykket ble vunnet med den laveste av de fire opprykksplassene på tabellen, slo Parma bedre fra seg i toppdivisjonen enn de tre andre nyopprykkede lagene.
Klubbens mangeårige president Ernesto Ceresini fikk dessverre aldri oppleve opprykket. Han gikk bort i februar 1990 - få måneder før opprykket ble sikret. Sønnen hans
Fulvio Ceresini solgte sin majoritetsandel i klubben til den lokale meierigiganten Parmalat, som var drevet av Calisto Tanzi. Tilknytningen til Parmalat ble tydelig understreket av firmalogoen som prydet drakten. Vervet som klubbpresident ga Tanzi til kollegaen Giorgio Pedraneschi.
Med en av landets største bedrifter i ryggen var vesle Parma blitt en velstående klubb. De nye eierne åpnet sjekkheftet for tre spillere som hadde imponert under sommerens verdensmesterskap. Brasils landslagsmålvakt Cláudio Taffarel ble hentet fra Internacional. Belgias anvendelige forsvarsspiller Georges Grün kom fra Anderlecht. Og ikke minst ankom en ung svenske ved navn Tomas Brolin fra IFK Norrköping.
Særlig signeringen av Brolin fikk stor betydning i sin rolle mellom midtbane og angrep. På topp tok den unge U21-landslagsspissen Alessandro Melli overgangen til toppdivisjonen på strak arm, med tretten scorede seriemål.
Parma tilførte et friskt pust til Serie A. Mens italienske lag sverget til tradisjonell mannsmarkering eller konverterte til soneforsvar, satset Parmas trener Nevio Scala på sin egen versjon av 5-3-2. Scala ga sidebackene en helt annen frihet til å delta i angrep enn hva som var vanlig i italiensk fotball. Nøkkelspillere i Scalas system var ballsikre Lorenzo Minotti og Daniele Zoratto. Liberoen Minotti hadde ansvaret med å fordele ballen bakfra, og mye av spillet på midten gikk gjennom Zoratto.


== Drakt ==


== Tabell ==


=== Tabellplassering per serierunde ===


== Kamper ==


=== Serie A ===


=== Coppa Italia ===
Parma tapte 0-2 sammenlagt


== Spillerstatistikk ==


== Spillere på landslag ==
Kun landskamper spilt mens klubbsesongen pågikk er medregnet.

 Belgia
 Sverige
 Brasil
 Italia U21


== Referanser ==


== Kilder ==
Mike Hammond (1991). The European Football Yearbook 1991/92. Storbritannia: Sports Projects Limited. ISBN 0946866031.
Mesolycus

Mesolycus er en slekt av rødvinger der hunnene er larvelignende.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore, slanke, oftest brunrøde rødvinger, dekkvingene uten oppstående børstehår. Antennene er svarte, sagtakkede, noe over halvparten så lange som  kroppen. Hodet er forholdsvis lite, mørkt farget, med små, litt utstående fasettøyne. Pronotum er klokkeformet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede med tre fine, opphøyde lengderibber, uten påfallende groper. Beina er mørke, middels lange.


== Levevis ==
De voksne hannene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De voksne hunnene er neoteniske, det vil si at de er larvelignende også i det voksne stadiet. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Kina, Korea, Japan).


== Systematisk oversikt med noen arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Ateliinae Kleine, 1928
slekten Mesolycus Gorham, 1883
Mesolycus ater Pic, 1943
Mesolycus berezowskii Kazantsev, 2000
Mesolycus discoidalis Pic, 1921
Mesolycus fedorenkoi Kazantsev, 2013
Mesolycus hubeicus Kazantsev, 2004
Mesolycus ilyai Kazantsev, 2000
Mesolycus mediozonatus Nakane, 1955
Mesolycus murzini Kazantsev, 2004
Mesolycus nanensis Kazantsev, 2004
Mesolycus obscurus Pic, 1912
Mesolycus pygmaeus Waterhouse, 1879
Mesolycus qinlinganus Kazantsev, 2000
Mesolycus rubromarginatus Kazantsev, 2013
Mesolycus shelfordi Bourgeois, 1906
Mesolycus vitalisi Pic, 1923


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mesolycus i Encyclopedia of Life 
(en) Mesolycus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mesolycus hos NCBI
Elgodexoris

Elgodexoris er en slekt av rødvinger der hunnene er larvelignende.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore (5-13 millimeter), slanke, brune til svarte rødvinger, dekkvingene brunrødlige. Antennene er slanke, gjerne med lys spiss. Hodet er forholdsvis lite, mørkt farget, med små, utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet til ovalt, noe bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede uten opphøyde lengderibber, fint hårete. Beina er mørke, ganske korte. Hunnene er foreløpig ukjente.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i fjellområder i Øst-Afrika.


== Systematisk oversikt ==
Gruppen blir ofte plassert som en underslekt av Dexoris.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Dexorinae Bocak & Bocakova, 1989
slekten Elgodexoris Bocak & Bocakova, 1988
Elgodexoris drozdovi (Kazantsev, 2000)
Elgodexoris maikoensis (Kazantsev, 2015)
Elgodexoris mirabilis (Kleine, 1942)
Elgodexoris nigricollis (Bocak & Bocakova, 1988)
Elgodexoris nyungwensis (Kazantsev, 2015)
Elgodexoris rwandensis (Kazantsev, 2015)
Elgodexoris svetlanae (Kazantsev, 2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata