jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
GNU Guix System

GNU Guix System (tidlige GuixSD) er en uavhengig rullende Linuxdistribusjon som er bygd omkring pakkesystem GNU Guix package manager. Det baserer seg på en deklarativ operativsystem-konfigurasjon og lar operativsystemet kunne bli oppgradert og enkelt rulles tilbake til en tidligere versjon.Det benytter init-systemet GNU Shepherd init og kjernen Linux-libre, med støtte for GNU Hurd under utviklingen. Den 3. februar 2015 ble distribusjonen tilføyd Free Software Foundation's liste over frie Linuxdistribusjoner.


== Referanser ==
Flisleggende vindushåndterer

En flisleggende vindushåndterer er en vindushåndterer som har evnen til å automatisk arrangere og fordele overflaten på et vindu i et grafisk skall slik at de ikke overlapper hverandre, liksom kakkel på en vegg (tiles på engelsk).


== Eksempler ==
awesome
Bluetile
dwm
ion
xmonad
scrotwm
Percodermus

Percodermus er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten lever i Australia (Tasmania).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Zolini
Gruppen Zolina Sharp, 1886
Slekten Percodermus Sloane, 1920
Percodermus niger Sloane, 1920


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Percodermus i Encyclopedia of Life 
(en) Percodermus i Global Biodiversity Information Facility 
Percodermus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pterocyrtus

Pterocyrtus er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Nokså små, brede, balnke, mørke løpebiller.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten lever i det sørøstlige Australia (for det meste Tasmania, men forekommer også i Victoria).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Zolini
Gruppen Zolina Sharp, 1886
Slekten Pterocyrtus Sloane, 1920
Pterocyrtus cavicola Moore, 1994
Pterocyrtus globosus Sloane, 1920
Pterocyrtus grayi Eberhard & Giachino, 2011
Pterocyrtus meridionalis Eberhard & Giachino, 2011
Pterocyrtus rubescens Sloane, 1920
Pterocyrtus striatulus Sloane, 1920
Pterocyrtus tasmanicus (Castelnau, 1867)
Pterocyrtus truncaticollis Sloane, 1923


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Pterocyrtus [1]
(en) Pterocyrtus i Encyclopedia of Life 
(en) Pterocyrtus i Global Biodiversity Information Facility 
Pterocyrtus – detaljert informasjon på Wikispecies
Naturparken

Naturparken i Arendal kommune ble anlagt vinteren 1936/37 som et sysselsettingsprosjekt for arbeidsledig ungdom, etter initiativ fra bygartner Ivar Stæger-Holst (1874-1948), som også var sterkt delaktig i parkanleggene på Arendal kirkegård og Margaretestiftelsen.
Parken regnes som regel fra området rundt linkmasta på Fløyheia og ned mot jernbanestasjonen. Nede i bakken ligger det en åpen slette, som heter Barbujordet. Sletta ble brukt til lek og sport allerede før Naturparken kom. Plassen har et naturlig amfi og det var store arrangementer med 2-3000 mennesker her før og etter 2. verdenskrig. Blant annet med utenriksminister Halvdan Koht og svovelpredikant Ole Hallesby. Frelsesarmeen hadde faste møter her og det var også jevnlige korpskonserter og andre arrangementer.
Utover 1950-tallet ble parken mindre brukt, forfalt og ble tidvis tilholdssted for mindre ønskede elementer. Parken ble brukt til den populære Løkkecupen i fotball på 1960-tallet og som festivalcamp for den første Forumfestivalen i 1971. Forumfestivalen ble bare arrangert i parken i 1971 fordi naboer klaget på støy og at rykter gikk om at det var mer enn pils som ble konsumert i teltene.
Arendal Slalåmklubb hadde slalåmbakke i Naturparken, med flomlys og skitrekk, og var de som holdt parken mest vedlike i noen år. Men så kom fylkeshuset og ny vei midt på 1970-tallet og tok en del av parken og bakken. Rundt 1980 flyttet slalåmklubben til Bjønnesbakken og Naturparken ble igjen stående å forfalle i mange år. Det siste større arrangementet var Teaterproduksjoners oppsetning av Jens Bjørneboes «Fugleelskerne» i 1997.
Området er rikt på ramsløk og på våren er det mange turgåere som plukker ramsløk i parken. Det finns rådyr i området. De siste årene har både Arendal kommune og Agder fylkeskommune, som eier hver sin del av parken, ryddet vegetasjon. Som et dugnadsprojekt ble parket ryddet våren 2020.  


== Kilder ==
Øystein Bråstad: Guds kriger, hold ut... Frelsesarméen Arendal korps, krigsårene 1940-45, Arendal 2011.
Lokalavisene Agderposten, Tiden og Vestlandske Tidende
Partido Justicialista

Partido Justicialista (PJ), på norsk ofte kalt Peronistpartiet, er et politisk parti i Argentina. Det ble stiftet av daværende president Juan Perón i 1947, og partiets ideologi kalles peronisme. Hva den står for har variert over tid, den kan beskrives som en blanding av venstrenasjonalisme, arbeiderbevegelse og populisme.Utenom Juan Perón som styrte landet til 1955 og igjen 1973–1974 har partiet hatt de argentiske presidentene  Héctor Cámpora (1973), Raúl Alberto Lastiri (1973), Isabel Perón (1974–1976), Carlos Menem (1989–1995), Ramón Puerta (2001), Adolfo Rodríguez Saá (2001), Eduardo Camaño (interimspresident noen få dager), Eduardo Duhalde (2002–2003), Néstor Kirchner (2003–2007), Cristina Fernández de Kirchner (2007–2015) og Alberto Fernández (fra 2019). Partiet har vært det største partiet i Argentina stort sett kontinuerlig fra 1987.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted
Dilatotarsa

Dilatotarsa er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Midelsstore (ca. 20 millimeter), slanke og langbeinte sandjegere, mørke. Kjevene er store og sigdformede, fasettøynene store og rundede, nokså utstående. Pronotum er litt smalere enn hodet, tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er gjerne mer eller mindre rødlige.


== Levevis ==
Artene finnee gjerne på trestammer, der de jakter på andre insekter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sumatra, Borneo, Filippinene og Sulawesi).


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Dilatotarsa Dokhtouroff, 1882
Dilatotarsa beccarii (Gestro, 1879)
Dilatotarsa cassolai Werner & Sawada, 1990
Dilatotarsa kinabaluensis (Mandl, 1969)
Dilatotarsa loeffleri (Mandl, 1969)
Dilatotarsa patricia (Schaum, 1970)
Dilatotarsa philippinensis (Mandl, 1970)
Dilatotarsa robinsoni Cassola & Murray, 1979
Dilatotarsa tricondyloides (Gestro, 1874)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dilatotarsa i Global Biodiversity Information Facility 
Dilatotarsa – detaljert informasjon på Wikispecies
Pino Scaccia

Pino Scaccia, psevdonym for Giuseppe Scaccianoce (født 17. mai 1946 i Roma i Italia, død 28. oktober 2020 i Roma), var en italiensk journalist og blogger.


== Biografi ==
Giuseppe Scaccianoce, som benyttet kortformen Pino Scaccia i yrkessammenheng, var korrespondent for den italienske allmenkringkasteren RAI (Radiotelevisione Italiana). Han var med på å dekke en rekke store hendelser, fra den første gulfkrigen til den kroatiske uavhengighetskrig, fra oppløsningen og disintegrasjonen av Sovjetunionen, oppløsningen av Jugoslavia, til krisen i Afghanistan, i tilleg til den vanskelige etterkrigsperioden i Irak (den han var den siste reiseledsager til Enzo Baldoni) til opprøret i Libya.
Pino Scaccia sendte svært mange korrespondentberetninger fra hele verden, og var den første vestlige reporter som besøkte det sovjetiske Tsjernobyl kjernekraftverk i Ukraina etter katastrofen, frn  som oppdaget Che Guevaras levninger i Bolivia, og den første som fremskaffet hemmelige bilder fra Area 51 i Nevadas ørken. Han befattet seg også med nyheter knyttet til mafiaen, terrorisme og kidnappinger, og jordskjelv og katastrofer.
Før han fikk over til å vie hele sin tid til blogging og forfatterskap var han sjefsredaktør for spesialsaker i fjernsynskanalen TG1 (TeleGiornale 1). Han underviste om radio- og fjernsynssjournalisme ved det katolske universitet Libera Università Maria Santissima Assunta (Lumsa) i Roma.
Pino Scaccia skrev femten bøker. Han var i årevis et referansepunkt for forskningewn vedrørende italienske soldater som forsvant i Russland under Andre verdenskrig. Han redigerte bloggen Lettere dal Don. Han publiserte fire essays med vitnesmål, fotografier, brev og dagbøker fra overlevende og falne fra Armata italiana in Russia (ARMIR) og redigerte serien «Amori maledetti» for Tralerighe libri editore.
Pino Scaccia døde 28. oktober 2020 i en alder av 74 år på San Camillo-sykehuset  (Azienda ospedaliera San Camillo-Forlanini) i Roma. Der var han noen uker tidligere blitt innlagt på grunn av covid-19.


== Publikasjoner ==
Armir, sulle tracce di un esercito perduto (1992)
Sequestro di persona (2000)
Kabul, la città che non c'è (2002)
La Torre di Babele (2005)
Lettere dal Don (2011)
Shabab - la rivolta in Libia vista da vicino (2011)
Mafija - dalla Russia con ferocia (2014)
Nell'inferno dei narcos, med Miriam Marcazzan (2015)
Giornalismo, ritorno al futuro (2015)
Armir (2015)
Voci e ombre dal Don (2017)
Dittatori (Hitler e Mussolini tra passioni e potere), med Anna Raviglione (2018)
Le ultime lettere dal fronte del Don (2019)
Tutte le donne del presidente, with Anna Raviglione (2020)
Un inverno mai così freddo come nel 1943 (2020)


== Referanser ==
Nicklas Frenderup

Nicklas Bruus Jensen Frenderup (født 14. desember 1992) er en dansk fotballspiller som spiller for Ranheim Fotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicklas Frenderup – Transfermarkt 
(en) Nicklas Frenderup – Soccerbase.com 
(en) Nicklas Frenderup – Soccerway 
(no) Nicklas Frenderup – Norges Fotballforbund 
(en) Nicklas Frenderup – FBref
Notre-Dame de Nice

Notre-Dame de Nice (fransk: Basilique Notre-Dame de Nice, fullt navn Nortre-Dame d'Assomption) er en katolsk kirkebygning i det sentrale Nice i Frankrike, ved Avenue Jean Médecin. Kirken er oppført i nygotisk stil.
Kirken ble oppført mellom 1864 og 1868 etter tegninger av arkitekten Louis Lenormand (sønn av Louis Lenormand), og er den største kirken i Nice, men hovedkirken er katedralen i Nice.
Det indre av kirken hentet sin inspirasjon fra Saint-Serge-katedralen i Angers, og det ytre inspirert av Notre-Dame de Paris, som er i gotisk stil. 
Oppførelsen ble motivert av et ønske om å tilføre byen et sentralt landemerke med et fransk preg, etter at grevskapet Nice (Contea di Nizza) ble inkorporert i Frankrike i 1860 etter å tidligere ha tilhørt kongeriket Sardinia. På denne tid anså man at gotiske bygninger i særlig grad kjennemerket franske stilidealer. Den kjennetegnes blant annet av de to firkantede tårnene med en høyde på 65 meter, som dominerer den østre fasaden med et stort rosevindu i øst med motiv fra Jomfru Marie himmelopptagelse.Kirken ble konsekrert 12. mars 1925 og ble elevert til basilica minor den 16. april 1978.
Basilikaen var den 29. oktober 2020 åsted for et islamistisk angrep som koste tre mennesker livet, to ved å få skåret over halsen..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Les concerts de Notre-Dame: Official website of the Mairie de Nice
L'architecture à Nice entre 1850 et 1860, Michel Steve, Cahiers de la Méditerranée, vol. 74, Les crises dans l'histoire des Alpes-Maritimes, 2007
Goyo Benito

Gregorio «Goyo» Benito Rubio (født 21. oktober 1946 i El Puente del Arzobispo i Spania, død 2. april 2020 i Madrid) var en spansk fotballspiller. Han spilte i forsvar.
Nesten hele av hans 16 år lange profesjonelle fotballkarriere var med forballaget Real Madrid - fra 1966 til 1982. Han spilte også for det spanske fotballandslaget fra 1971 til 1978. Han spilte over 300 ligakamper for Real frem til sin karrierestopp i 1982 og var med på å vinne hele seks spanske mesterskaper og fem Copa del Rey-titler.
Gregorio Benito Rivio døde av  Alzheimers sykdom- og COVID-19-relaterte komplikasjoner i Madrid den 2. april 2020 i en alder av 73 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gregorio Benito – Olympics.com 
(en) Gregorio Benito – Olympic.org 
(en) Gregorio Benito – Olympedia 
(en) Gregorio Benito – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gregorio Benito – FIFA 
(en) Gregorio Benito – Transfermarkt 
(en) Gregorio Benito – national-football-teams.com 
(en) Gregorio Benito – WorldFootball.net 
(en) Gregorio Benito – FootballDatabase.eu 
(en) Gregorio Benito – EU-Football.info
Denise Millet

Denise Millet (fødst 15. mai 1933 i Paris, død 28. mars 2020 i Paris) ver en fransk illustratør og tegneseriekunstner. Hun arbeidet sammen med sin ektemann, Claude Millet.


== Biografi ==
Ekteparet Denise og Claude Millet virke strakk seg gjennom perioden fra 1976 til 2019 og frembragte nesten 200 titler. De arbeidet med Bayard Presse som utgav seriene Astrapi, J'aime lire, Les Belles Histoires og Okapi; de utviklet også tegneseriestripen Pic et Pik, skrevet av Stéphanie Janicot. De tegnet også en biografisk tegneserie om Martin Luther King jr., skrevet av Benoît Marchon.
Ved siden av tegneserier virket Denise Millet innen reklame, kommunikasjon og kinofilm. Hun designet sammen med Claude, filmplakaten for Je hais les acteurs (Jeg hater skuespillere, 1986), som ble nominert for prisen César de la meilleure affiche (.. for beste affisj).
Denise Millet døde 28. mars 2020 i en alder av 86 år på Hôpital Lariboisière i Paris av COVID-19.


== Referanser ==
Anthracus

Anthracus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Små (gjerne 4-5 millimeter), avlange, blanke, gjerne brunlige løpebiller. Hodet er kort og bredt med rundet utstående fasettøyne, antennene tynne og noe over halve kroppslengden. Pronotum er avrundet. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.


== Levevis ==
Artene kan finnes ved bredden av stillestående ferskvann og i sumper i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Palearktis og Sørøst-Asia. I Norge er Anthracus consputus funnet et par ganger i Vest-Agder. Den er vurdert som sårbar i Norge 


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Anthracus Motschulsky, 1850
Anthracus angusticollis (Peringuey, 1908) 
Anthracus annamensis (Bates, 1889)  
Anthracus basanicus J.Sahlberg, 1908 
Anthracus biplagiatus (Boheman, 1858) 
Anthracus boops (J.Sahlberg In Reitter, 1900) 
Anthracus coloratus Jedlicka, 1936 
Anthracus consputus (Duftschmid, 1812) 
Anthracus cordiger Basilewsky, 1951 
Anthracus currilis Normand, 1941 
Anthracus decellei Basilewsky, 1968  
Anthracus descarpentriesi Jeannel, 1948 
Anthracus drurei (Pic, 1904) 
Anthracus exactellus (Darlington, 1968) 
Anthracus exactus (Darlington, 1968) 
Anthracus flavipennis (Lucas, 1846) 
Anthracus fonticola Normand, 1938 
Anthracus franzi Basilewsky, 1961  
Anthracus furvinus (Darlington, 1968) 
Anthracus furvus (Andrewes, 1947) 
Anthracus hauseri A.Fleischer, 1914 
Anthracus horni (Andrewes, 1923) 
Anthracus insignis Reitter, 1884 
Anthracus longicornis (Schaum, 1857) 
Anthracus madecassus Jeannel, 1948  
Anthracus overlaeti (Burgeon, 1936)  
Anthracus pallidus Basilewsky, 1951 
Anthracus papua (Darlington, 1968)  
Anthracus punctulatus (Hatch, 1953) 
Anthracus quarnerensis (Reitter, 1884) 
Anthracus tener (Leconte, 1857) 
Anthracus transversalis (Schaum, 1862) 
Anthracus ustus (Andrewes, 1930) 
Anthracus vanharteni Jaeger & Felix, 2009 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthracus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Anthracus hos Artsdatabanken 
(sv) Anthracus hos Dyntaxa 
(en) Anthracus hos Fauna Europaea 
(en) Anthracus hos NCBI 
(en) Kategori:Anthracus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anthracus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bob Lazier

Robert Lazier (født 22. desember 1938 i Minneapolis i Minneapolis i USA, død 18. april 2020 i Denver i Colorado) var en amerikansk motorsportsutøver.
Han kjørte i CART-serien i 1981 og var CARTs rookie det året. Han avsluttet på fjerdeplass i Watkins Glen International og i Mexico. Lazier konkurrerte også i Indianapolis 500 i 1981, og kom inn på 19.-plass etter at en motorødeleggelse tvang ham til å oppgi sin Penske PC-7 etter 154 runder. Han konkurrerte i Formula 5000 i 1970-årene.Bob Lazier døde 18. april 2020 av COVID-19, i en alder av  81 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Lazier – Driver Database
Lokoy

Lasse Lokøy (født 1996 i Stavanger), også kjent under artistnavnet Lokoy, er en norsk låtskriver, musiker, produsent og artist. Lokøy spiller bass i punk-rock bandet Sløtface.


== Artistkarriere ==
Lokoy debuterte som soloartist i 2018 med singelen «Malibu» med Girl in Red som gjesteartist. Singelen ble senere gitt ut på EP-en Can We All Go to Bed. Siden den tid har han produsert og laget musikk med og for artister som Safario, Daniel Kvammen og Jimi Somewhere.Sommeren 2020 ga han ut Classic City Girl: the Reworks som inneholdt alternative versjoner av singelen «Classic City Girl». Artister som bidro på utgivelsen var blant annet Death By Unga Bunga og Aiming for Enrike. Han ble nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen årets musikkvideo for «Both Eyes» sammen med Safario. Januar 2021 ga han ut debutalbumet Badminton.


== Diskografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lasse Lokøy på Discogs
Amfilohije (Radović)

Amfilohije Radović (serbisk kyrillisk: Амфилохије Радовић; {født 7. januar 1938 i Bare Radovića i kongedømmet Jugoslavia, død 30. oktober 2020 i Podgorica i Montenegro) var biskop i den serbisk-ortodokse kirke. Han var først biskop av Banat fra 1985 til 1990, og deretter metropolitt av Montenegro og kystlandet fra 1990 og til sin død.
Den 7. oktober 2020 testet Amfilohije positiv for COVID-19. Han døde den 30. oktober 2020 på et sykehus i Podgorica i Montenegro i en alder av 82 år.Han ble begravet 1. november. Den serbiske patriark Irinej var blant flere som testet positiv for COVID-19 etter å ha presedert over begravelsesliturgien for Amfilohije, som trakk en stor sørgeskare; ingen i geisligheten brukte ansiktsmaske. De deltagende holdt ikke sosial distanse og gikk med på å holde seg til den tradisjon å gå frem til den åpne kisten og kysse den avdøde høye geistliges hender og panne.  Patriark Irinej døde 19 dager etter begravelsen av koronavirus, den 20. november.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amfilohije Radović – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Metropolitan Amfilohije (Radovic) of Montenegro and the Coastlands
Machozetus

Machozetus er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Ganske store (gjerne 25-40 millimeter) og kraftige, blankt svarte løpebiller. Hodet er bredt firkantet med ganske små fasettøyne og kraftige, sigdformede kjever som er omtrent så lange som resten av hodet. Pronotum er hjerteformet, bredere enn langt. Det er en markert innsnevring mellom pronotum og dekkvingene, som er ovale med fine punkstriper.


== Levevis ==
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken. Disse artene kan klatre opp og spise på blomster.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Usbekistan, Kasakhstan, Tadsjikistan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
Stammen Harpalini Bonelli, 1810
Gruppen Ditomina Bonelli, 1810
Slekten  Machozetus Chaudoir, 1850
Machozetus concinnus C.A. Daohrn, 1885
Machozetus lehmanni (Menetries, 1848)


== Eksterne lenker ==
(en) Machozetus i Encyclopedia of Life 
(en) Machozetus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Machozetus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Machozetus – detaljert informasjon på Wikispecies
Oedesis

Oedesis er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunlige løpebiller. Hodet er rundet med ganske små, utstående fasettøyne. Pronotum er hjerteformet, bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede med fine punkstriper.


== Levevis ==
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken. Disse artene kan klatre opp og spise på blomster.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Midtøsten og nordover til Kaukasus.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
Stammen Harpalini Bonelli, 1810
Gruppen Ditomina Bonelli, 1810
Slekten  Oedesis Motschulsky, 1850
Oedesis caucasicus (Dejean, 1831)
Oedesis cyprius Wrase, 1999
Oedesis kryzhanovskii Wrase, 1999
Oedesis obscurior (Pic, 1911)
Oedesis palaestinus (Piochard de a Brulerie, 1873)
Oedesis tomentosus (Dejean, 1831)
Oedesis villosulus (Reiche, 1859)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oedesis i Encyclopedia of Life 
(en) Oedesis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oedesis hos Fauna Europaea 
Oedesis – detaljert informasjon på Wikispecies
Clean Sky

Clean Sky JU (Joint Undertaking) er et EU-byrå og offentlig–privat samarbeid mellom Europakommisjonen og den europeiske flyindustrien. Det er det største forskningsprogrammet i Europa med sikte på nyskapende og avansert teknologi for å redusere CO2, klimagasser og støy, forårsaket av flymaskiner. Clean Sky omfattes av finansieringsprogrammet Horisont 2020.


== Breakthrough Laminar Aircraft Demonstrator in Europe ==
«Breakthrough Laminar Aircraft Demonstrator in Europe» er ett av prosjektene til Clean Sky, der Airbus er en av de kommersielle samarbeidspartnerne. Prosjektet går ut på utforskning av en vingekonstruksjon formet i samsvar med laminær bevegelse.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Céntimo

Céntimo (i spansktalende land) eller cêntimo (i portugisisktalende land) var en valuta i Spania, Portugal og deres tidligere kolonier. Navnet stammer fra det latinske ordet centimus  som betyr «hundredel». Den vanligste spanske valutaen, før euro, var peseta som var delt inn i 100 céntimos. I Portugal var real og senere escudo, inntil de også ble erstattet av euro. I EU-land med felles valuta er cent  det offisielle navnet til en hundredel av en euro. Både céntimo (på spansk) og cêntimo (på portugisisk) er ofte brukt til å beskrive cent av euro.


== Dagens bruk ==
Céntimo eller cêntimo er én hundredel av følgende grunnleggende nominaler:


=== Portugisisk cêntimo ===
Angolansk kwanza
Saotomesisk dobra


=== Spansk céntimo ===
Costaricansk colón (men som centavo mellom 1917 og 1920)
Paraguayansk guarani
Peruansk nuevo sol
Filippinsk peso (som séntimo på filippinsk, som centavo på engelsk)
Venezuelansk bolívar


== Foreldet ==


=== Portugisisk cêntimo ===
Mosambikisk metica (aldri brukt)


=== Spansk céntimo ===
Saharawisk peseta
Spansk peseta


== Referanser ==