jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Friday the 13th Part VI: Jason Lives

Friday the 13th Part VI: Jason Lives er en amerikansk slasher-film fra 1986 og en oppfølger til Friday the 13th: The Final Chapter fra april 1984, og Friday the 13th: A New Beginning, som ble publisert i mars 1985.
Manus ble skrevet av Tom McLoughlin. Hovedrollene ble blant annet spilt av Thom Mathews, Jennifer Cooke, David Kagen, og C.J. Graham. Dette var den sjette filmen i Friday the 13th-franchisen, og Jason Voorhees kommer tilbake til innsjøen Crystal Lake for å drepe enda flere mennesker. Samtidig må Tommy komme seg over frykten han har for den maskerte seriemorderen, og stoppe denne morderen en gang for alle. Filmen ble fulgt opp av Friday the 13th Part VII: The New Blood, som ble publisert i 1988, og Friday the 13th Part VIII: Jason Takes Manhattan fra 1989.


== Handlingsreferat ==
En stund etter hendelsene ved Pinehurst Halfway House, blir Tommy Jarvis løslatt fra psykiatrisk sykehus - til tross for at han fremdeles sliter med hallusinasjoner om seriemorderen Jason Voorhees, som Tommy drepte for mange år siden. Han vender tilbake til Crystal Lake, nå om døpt til Forest Green, for å konfrontere frykten sin. Han reiser sammen med sin gode venn Allen Hawes. De besøker Jasons grav under et voldsomt tordenvær, i håp om å kremere morderens kropp og til slutt avslutte Tommys mareritt for godt. Etter å ha gravd opp liket av Jason, opplever Tommy tilbakeblikk fra hans siste møte med Jason. 
Men lyn slår ned i området, noe som får Jason til å komme tilbake til livet som en udødelig person. Tommy flykter til lensmannen for å advare politiet om Jasons retur. Men advarselen hans om at Jason har kommet tilbake, blir ikke tatt på alvor av sheriff Mike Garris. De tror at Tommy bare hallusinerer om at Jason er tilbake. I mellomtiden forsøker noen å opprette en ny sommerleir i nærheten av den samme innsjøen som Jason tidligere myrdet en rekke mennesker. Men Jason ønsker å forhindre dette, og setter i gang enda en drapsorgie i området. 


== Skuespillere ==
Thom Mathews som Tommy Jarvis.
Jennifer Cooke som Megan Garris.
David Kagen som Sheriff Mike Garris.
Kerry Noonan som Paula Mott.
Renée Jones som Elizabeth "Sissy" Baker.
Tom Fridley som Carter "Cort" Andrews.
Darcy DeMoss som Nicola "Nikki" Parsley.
Nancy McLoughlin som Lizbeth Mott.
Tony Goldwyn som Darren Robinson.
Alan Blumenfeld som Larry.
Matthew Faison som Stan.
Ann Ryerson som Katie.
Ron Palillo som Allen Hawes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på Internet Movie Database 
(no) Friday the 13th Part VI: Jason Lives hos Filmfront 
(sv) Friday the 13th Part VI: Jason Lives i Svensk Filmdatabas 
(da) Friday the 13th Part VI: Jason Lives i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på Allociné 
(nl) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på MovieMeter 
(en) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på AllMovie 
(en) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på Turner Classic Movies 
(en) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på Rotten Tomatoes 
(en) Friday the 13th Part VI: Jason Lives på Metacritic
Kaptein (fotball)

Lagkapteinen av et fotballag er en spiller på laget, som er valgt til å være på banen som leder; de er ofte en av de eldre/eller mer erfarne spillerne i troppen, eller en spiller som kan sterkt påvirke spillet, eller har gode lederegenskaper. Lagets kaptein er vanligvis identifisert ved bruk av et armbind.


== Ansvar ==

Den eneste offisielle ansvaret for en kaptein som er angitt i spillereglene er å delta i myntkast før avspark (for valg av mål eller å ta avspark først) og før en straffesparkkonkurranse. I motsetning til hva som ofte blir sagt, har kapteinen ingen særskilte fullmakter til å utfordre en beslutning av dommer. Men dommere kan snakke med kapteinen om generell orden og atferd hvis det er nødvendig.


== Se også ==
Lagkaptein


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Association football captain armbands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Kapteinens rollebeskrivelse – Norges Fotballforbund
Mika Partanen

Mika Partanen (født: 18. oktober 1992 i Helsingfors) er en finsk ishockeyspiller som spiller for den norske klubben Vålerenga. Han er en venstreving.Partanen har spilt nærmest hele karrieren i finsk hockey, men unntak av et par sesonger med juniorhockey i Canada og noen måneder på utlån i Sveits. Han kom til Vålerenga fra Vaasan Sport i finsk toppdivisjon. Han fikk med seg én kamp for Jokerit i KHL sesong 2020/21, et lag han tidligere har spilt for i den finske toppdivisjonen. Partanen har flere sesonger bak seg i Helsingfors, der han blant annet var lagkamerat med Vålerenga-spiller Tommi Taimi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mika Partanen – Eurohockey.com 
(en) Mika Partanen – Hockeydb.com 
(en) Mika Partanen – Eliteprospects.com
Timo Nummelin

Timo Kalevi Nummelin (født 7. september 1948 i Åbo), er en finsk tidligere ishockeyspiler og fotballspiller. Nummelin var som ishockeyspiller back, han la opp som aktiv spiler i 1994. Han har spilt for det finske landslaget i både ishockey og fotball. 
Han spilte for TPS Åbo både i ishockey og i fotball, og har også vunnet det finske mesterskapet i begge idretter (ishockey 1976, fotball 1968, 1971 og 1972). Han er den eneste finske idrettsmannen som ble kåret til årets spiller både i fotball (1968) og ishockey (1981). Han har også spilt på det finske landslaget både i ishockey (225 kamper) og fotball (14 kamper), og deltok i åtte ishockey-VM. 


== Klubber ==
TPS Åbo 1964–1987
VG-62 1987–1989
Kiekko-67 1989–1994


== Familie ==
Nummelin er far til den finske ishockeyspilleren Petteri Nummelin og svigerfaren til den finske ishockeyspilleren  Antti Niemi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Timo Nummelin – Olympedia 
(en) Timo Nummelin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Timo Nummelin – Transfermarkt 
(en) Timo Nummelin – national-football-teams.com 
(en) Timo Nummelin – EU-Football.info 
(en) Timo Nummelin – Eurohockey.com 
(en) Timo Nummelin – Eliteprospects.com
Donaulimes

Donaulimes er den del av den romerske militærgrense som gikk langs Donau i dagens Bayern i Tyskland, Østerrike, Slovakia, Ungarn, Serbia, Romania og Bulgaria. Grensebefestningen besto av tallrike vakttårn, castra og kasteller. Grensens viktigste bestanddel er elven Donau, som var vanskelig å krysse. Som følge av Donaus skiftende løp gjennom århundrene har mange festninger og bygninger gått tapt. Stedene for de romerske bosettingene har også etter at romerne forlot dem, vært populære byggeområder. Svært få av de romerske militæranlegg har derfor overlevd uberørt av senere byggevirksomhet.


== Oversikt over Donaulimes ==

		
		
		
		


== UNESCOs verdensarvliste - Donaulimes (vestre del) ==
De tyske, østerrikske og slovakiske delene av den romerske limes langs Donau ble oppført på verdensarvlisten i 2021. Strekningen dekker 600 kilometer av Donaus høyre bredd. Ungarn var en del av denne oppføringen på verdensarvlisten, men trakk seg i juni 2021.
Den tyske delen av Donaulimes består av 24 steder mellom Eining ved Regensburg og Passau. De fleste av stedene er bevart under bakken. Synlige kulturminner finnes i Bad Gögging (termalbbad), Regensburg (Porta Praetoria), Boiotro-museet i Passau. Den østerrikske del av Donaulimes har 47 verdensarvsteder, fra den tyske til den slovakiske grensen. Synlige kulturminner finnes i Mautern, Traismauer, Tulln, Zeiselmauer, og Petronell-Carnutum ved Hainburg an der Donau. Utgravninger er synlige i Wien, blant annet på Hoher Markt. I Slovakia er det registrert seks verdensarvsteder knyttet til Donaulimes, blant annet Gerulata i Rusovce (Bratislava) og militærleiren Kelemantia i Iza, ved Komárno.
		
		


== UNESCOs tentativliste - Donaulimes (østlige del) ==
Donaulimes i Serbia, Bulgaria og Romania er oppført på UNESCOs tentativliste.


== Referanser ==
Hallvard Hande

Hallvard Hande (Halvor Halvorsen Hande, 1846–1887) var en norsk forfatter på valdresmål og innsamler av sagn fra Valdres. Han var en av de første som benyttet valdresmålet i skrift. Senere virket han som prest i en norsk-amerikansk menighet og var redaktør for den norskspråklige avisen Norden i Chicago.


== Liv ==
Han var sønn av gårdbruker Halvor Johannesen og Marit Knutsdatter og var født på Nedre Hande i Vestre Slidre i Valdres. Som gutt viste han gode evner og fikk noe undervisning utover almueskolen hos klokkeren Brandt på gården Løkje. 17 år gammel ble han elev ved Gjertsens skole i Christiania, hvor han ble student i 1866. Han studerte teologi og tok embetseksamen i 1872.
Hande giftet seg med Louise Neumann fra Drammen og reiste deretter til Amerika for å overta et prestekall i Den norske synode i Decorah. Etter to slitsomme år som prest i Estherville i Iowa tenkte han på å vende tilbake til Norge, men fikk så tilbud om å overta redaktørstillingen i avisen Norden i Chicago. I Handes tid som redaktør ble dette en av de viktigste avisene blant de norske utvandrerne i Amerika. På grunn av svak helse måtte han 1882–1884 oppgi redaktørstillingen og flyttet sørover til Texas, hvor han drev et apotek. Han døde av brystsyke i 1887, 42 år gammel.


== Forfatterskap ==
Valdresmålet var benyttet i skrift allerede av Andris Vang (Reglo o rispo, 1850), men mens Vang hadde utarbeidet sin egen skriftform, kjente Hande Ivar Aasens verk og kunne bygge sin rettskrivning for valdresmålet på landsmålet. Hande var en ivrig målmann helt fra studentdagene, og skrev mye i dagspressen i den tiden han bodde i Christiania. I denne tiden skrev han også komedien Ei Hugvending på valdresmål. Den ble utgitt av Det norske Samlaget under pseudonymet «Steinvard» i 1873. Med utgaven fulgte to musikkbilag.
Ei Hugvending kom i nytt opplag i 1897 og i et tredje i 1941. Det ble satt opp sammen med Ivar Aasens Ervingen på det norske markedet i Oslo i 1898, og var mye spilt i norske ungdomslag. Stykket handler om bonden Gunnar Storflat, datteren hans Margit og den unge bonden Jon Småflat. Handlingen foregår på Storflat i løpet av en søndags ettermiddag om sommeren.
Hande samlet inn sagnstoff fra sin hjembygd Vestre Slidre i Valdres mens han var student. Tanken var at dette skulle utgis i trykken, men på grunn av forleggerens konkurs ble utgivelsen stanset. Senere ble materialet overdratt til Det norske Samlaget, som utga det sammen med stoff fra Johan Eberhard Nielsen og andre i samlingen Segner fraa Bygdom (1871). Sagnene var oppskrevet på valdresmål. Samlaget endret noe i Handes rettskrivning, men etter at trykkingen var begynt fikk de vite at Hande var uenig i endringene. Resten av stoffet ble derfor trykt etter Handes rettskrivning og disse sidene nummerert med romertall for å skille det fra stoffet som Samlaget hadde redigert.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1888). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Den Norske Forlagsforening. s. 496.
Friday the 13th Part VII: The New Blood

Friday the 13th Part VII: The New Blood er en amerikansk slasher-film fra 1988 regissert av John Carl Buechler. Hovedrollene ble spilt av blant andre Lar Park Lincoln, Kevin Blair, Susan Blu og Kane Hodder i rollen som Jason Voorhees. Dette var den sjuende filmen i Friday the 13th-franchisen. Handlingen er lagt til flere år etter Friday the 13th Part VI: Jason Lives. Filmen hadde premiere i USA den 13. mai 1988.
Filmen ble senere fulgt opp av Friday the 13th Part VIII: Jason Takes Manhattan fra 1989.


== Handlingsreferat ==

Etter å ha vært vitne til at hennes alkoholiserte far mishandlet moren hennes forsøker en ung Tina Shepard å unnslippe kaoset hjemme. Hun reiser på innsjøen Crystal Lake i en båt. Faren hennes følger etter henne i et forsøk på å stoppe henne, men han faller i sjøen og drukner.
Flere år senere sliter Tina fremdeles med stor anger og skyldfølelse på grunn av farens død. Moren hennes, Amanda, tar henne derfor med til innsjøen for behandling fra en psykiater, Dr. Crews. Doktoren begynner en rekke eksperimenter og verbale teknikker som skal agitere hennes mentale tilstand. Etter en spesielt opprivende situasjon med Dr. Crews, løper Tina vekk fra hytta, og tenker på farens død.
Men hun vekker ubevisst seriemorderen Jason Voorhees, som var lenket fast på bunnen av Crystal Lake for mange år siden. Jason kommer seg opp av vannet for å begå enda flere mord. Samtidig holder en gruppe tenåringer bursdagsfest for sin venn Michael. Gruppen inkluderer blant annet Michaels fetter Nick, Russell og kjæresten Sandra, Ben og kjæresten Kate, science fiction-forfatteren Eddie, og den snobbete Melissa.


== Skuespillere ==
Kane Hodder som Jason Voorhees
Lar Park Lincoln som Tina Shephard
Kevin Blair som Nicholas Rogers
Susan Blu som Mrs. Amanda Shepard
Terry Kiser som Dr. Crews
Susan Jennifer Sullivan som Melissa.
Elizabeth Kaitan som Robin Peterson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Friday the 13th Part VII: The New Blood på Internet Movie Database 
(no) Friday the 13th Part VII: The New Blood hos Filmfront 
(sv) Friday the 13th Part VII: The New Blood i Svensk Filmdatabas 
(da) Friday the 13th Part VII: The New Blood i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Friday the 13th Part VII: The New Blood på Allociné 
(nl) Friday the 13th Part VII: The New Blood på MovieMeter 
(en) Friday the 13th Part VII: The New Blood på AllMovie 
(en) Friday the 13th Part VII: The New Blood på Rotten Tomatoes 
(en) Friday the 13th Part VII: The New Blood på Metacritic 
(en) Friday the 13th Part VII: The New Blood på Box Office Mojo
Polen rundt 2021

Polen rundt 2021 var den 78. utgaven av sykkelrittet Polen rundt. Rittet ble arrangert fra 9. til 15. august 2021.
João Almeida vant to etapper og sammenlagt.


== Lag og ryttere ==


== Etappene ==


=== 1. etappe ===


=== 2. etappe ===


=== 3. etappe ===


=== 4. etappe ===


=== 5. etappe ===


=== 6. etappe ===


=== 7. etappe ===


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tour de Pologne 2021 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Polen rundt 2021 - ProCyclingStats
Liste over utøvere i Vuelta a España 2021

Liste over utøvere i Vuelta a España 2021


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Startlist with dropouts - procyclingstats.com1
Jason Goes to Hell: The Final Friday

Jason Goes to Hell: The Final Friday er en amerikansk slasher-film fra 1993 regissert av Adam Marcus, med manus av Jay Huguely og Dean Lorey. Dette var den niende filmen i Friday the 13th-franchisen. Hovedrollene ble spilt av blant andre John D. LeMay, Kari Keegan, Steven Williams, og Kane Hodder. Handlingen er lagt til etter Friday the 13th Part VIII: Jason Takes Manhattan. Den neste filmen i film-serien var Jason X, som hadde premiere i 2001. En annen crossover, Freddy VS. Jason, kom ut i 2003.


== Handlingsreferat ==
Noen år etter sitt dødsfall på Manhattan fra den forrige filmen vender en gjenoppstått Jason Voorhees tilbake til sommerleiren ved innsjøen Crystal Lake, hvor han begynner å forfølge en ensom kvinne. Men kvinnen var egentlig en undercover FBI-agent, og forsøker å ta Jason i bakhold sammen med FBI og SWAT. Jasons levninger blir sendt til et likhus. Jason stikker snart av fra likhuset, og dreper flere andre i denne prosessen.
Jason dreper snart tre tenåringer. Når to politibetjenter blir sendt for å etterforske drapene. I mellomtiden oppdager en dusørjeger, Creighton Duke, at bare medlemmer av Jasons egen blodlinje virkelig kan drepe Jason. Den eneste levende slektningen av Jason er hans halvsøster Diana Kimble.


== Skuespillere ==
John D. LeMay som Steven Freeman.
Kari Keegan som Jessica Kimble.
Steven Williams som Creighton Duke.
Allison Smith som Vicki.
Erin Gray som Diana Kimble.
Steven Culp som Robert Campbell.
Rusty Schwimmer som Joey B.
Leslie Jordan som Shelby
Billy «Green» Bush som Sheriff Landis.
Kane Hodder som Jason Voorhees.
Andrew Bloch som politibetjent Josh.
Kipp Marcus som Randy Parker.
Richard Gant som Phil the Coroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Internet Movie Database 
(no) Jason Goes to Hell: The Final Friday hos Filmfront 
(sv) Jason Goes to Hell: The Final Friday i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Allociné 
(nl) Jason Goes to Hell: The Final Friday på MovieMeter 
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på AllMovie 
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Turner Classic Movies 
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Rotten Tomatoes 
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Metacritic 
(en) Jason Goes to Hell: The Final Friday på Box Office Mojo
Vulu (Lom)

Vulu er en elv i Lom kommune i Innlandet. Elvas øvre del på snaufjellet kalles Sålellselvi, og skifter navn omtrent der elva kommer ned til skoggrensen ved Svartlie. 
En del av vannføringen overføres fra oppdemming i Sålellselvi via kanalsystem (Nordstrondavassvegen) til Vassvegtjørni og Medalsbekken lenger nord. Kanalsystemet fortsetter videre rundt Ausfjellet som Sålellvassvegen. Dette er utenfor Vulus naturlige nedbørsfelt.Elva munner ut i Vågåvatnet ved Garmo.


== Referanser ==
Norgesmesterskap Oselver

Norgesmesterskapet i oselver, eller Oselver-NM, er et årlig arrangement i regi av Norges Seilforbund som kårer norgesmester i Oselver-seiling. Første Oselver-NM ble arrangert i 1978 av Milde Båtlag. Siden 1984 har det vært konkurrert i klassen 8 kvadratmeter spriseil. Tidligere byttet man mellom ulike klasser fra år til år. 
I Oselver-NM konkurrerer herrer og kvinner sammen i åpen klasse. 
Gjennomføringen av Oselver-NM går på omgang mellom klubbene Milde Båtlag, Ran Seilforening, Hjellestad Seilforening, Båtlaget Njord/Tysnes og Austevoll Seilforening.
I klassen 8 kvadratmeter spriseil skal lagene bestå av tre personer, som bemanner henholdsvis roret, storseilet og fokken.


== Resultater ==
(1) I 1983 deltok kun 15 båter, mens kravet for å kunne arrangere Norgesmesterskap neste år er 20 deltagende båter. Dette førte til at man i 1984 måtte arrangere Nasjonalt Klassemesterskap for å gjenvinne status som Norgesmesterskap det påfølgende året.
(2) I 2002 var det vindstille i tre dager, før det plutselig blåste opp. Kun én seilas ble fullført søndagen. Det kreves 4 fullførte seilaser for gyldig Norgesmesterskap.
(3) I 2005 deltok kun 14 båter, mens kravet for å kunne arrangere Norgesmesterskap neste år er 20 deltagende båter. Dette førte til at man i 2006 måtte arrangere Nasjonalt Klassemesterskap for å gjenvinne status som Norgesmesterskap det påfølgende året.
(4) NSFs regelverk gir klasser som ikke fyller kravet om 20 startende båter, men som har fylt kravene ved NM i to av de siste tre årene, NM-status og dermed godkjent Norgesmesterskap.
(5) Norgesmesterskapet 2020 ble avlyst pga den da pågående Koronaviruspandemien.


== Referanser ==
Charlotte Afriat

Charlotte Afriat (født 17. oktober 2002) er en monegaskisk friidrettsutøver som deltok i Sommer-OL 2020. Hun representerer klubben AS Monaco.
Hennes mor, Virginie Gollino, var også friidrettsutøver, og deltok i VM i friidrett 1997.


== Idrettskarriere ==


=== 2018 ===
Afriat satte to nasjonale rekorder for Monaco i april 2018; den 18. april løp hun 100 meter på 12,41, og den 29. april løp hun 200 meter på 26,71. Hun deltok i Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2018, og kom der på fjerdeplass på 100 meter. I juni deltok hun i Middelhavslekene 2018, og ble der slått ut i forsøksheatet på 100 meter. Under U18-EM i friidrett 2018 ble hun slått ut i forsøksheatet på 100 meter, og hun ble også slått ut i forsøksheatet på 100 meter under det franske U18-mesterskapet i friidrett i Bondoufle. Hun ble tatt ut til å delta i Sommer-OL for ungdom 2018, der hun kom på 24.-plass 100 meter. Under Ungdoms-OL var hun Monacos flaggbærer under åpningsseremonien.


=== 2019 ===
Under De europeiske småstatslekene 2019 kom hun på åttendeplass på 100 meter. Hun deltok i Sommer-EYOF 2019 og VM i friidrett 2019, men ble slått ut i forsøksheatet på 100 meter i begge disse mesterskapene.


=== 2020 ===
2020-sesongen i friidrett ble redusert på grunn av koronaviruspandemien, men hun deltok i det monegaskiske innendørsmesterskapet i friidrett, der hun kom på sjuendeplass på 60 meter, og deltok i det franske U20-mesterskapet innendørs, der hun ble slått ut i forsøksheatet på 60 meter.


=== 2021 ===
Hun deltok i Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2021, og kom der på tiendeplass på 100 meter. Monaco deltok i Third League under Lag-EM i friidrett 2021, og Afriat kom der på niendeplass på 100 meter. Hun deltok i U20-EM i friidrett 2021, men ble det slått ut i forsøksheatet på 100 meter.Hun representerte Monaco under Sommer-OL 2020 i Tokyo, som ble arrangert i 2021, der hun deltok på 100 meter. Hun løp på 12,35 i den innledende runden, men hun gikk ikke videre til forsøksheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charlotte Afriat – Olympedia 
(en) Charlotte Afriat – World Athletics 
(en) Charlotte Afriat – World Athletics 
(en) Profil hos Sommer-OL 2020 Arkivert 30. juli 2021 hos Wayback Machine.
Ole Martinussen

Ole Martinussen (født i 1857 i Bergen, død 22. mai 1918 i Narvik) var Narviks første ordfører og innehadde vervet fra 1. januar år 1902, da byen ble grunnlagt. Martinussen ble også valgt til ordfører for 1905, men flyttet fra byen, og varaordfører Statius Mossing overtok som ordfører. Han var varaordfører i 1903.Ole Martinussens vei på Storåsen i Narvik er oppkalt etter han.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ytreberg, Nils A. (1953). Narviks historie. Narvik: Narvik kommune. s. 277–278.
Fortuna-trioen

Fortuna-trioen var en betegnelse som ble satt på de tre forretningspersonene Ole Zimmermann Børresen, Frode Trollebø og Knut Stärk-Johansen. Trioen samarbeidet om en rekke selskap, blant disse var Fortuna Management som ledet til betegnelsen.
I 2007 ble det gjennom et stort oppslag i avisen Dagens Næringsliv hevdet at trioens modus operandi var å involvere seg i selskaper og benytte disse til å berike seg selv personlig ved å begå økonomisk utroskap og belaste selskapene for personlig forbruk og uttak av penger. For å unngå at selskapene skulle gå konkurs ble investorer forledet til å spytte inn kapital. Blant disse var den aldrende dagligvaregründeren Einar Nistad som tapte 14 millioner kroner på det han trodde var investering i selskapet Aminotech, men som i realiteten ble overført til selskaper som Fortuna-trioen hadde full kontroll over. En mindre del av Nistads investering havnet på en konto tilhørende Anne Stärk-Johansen, ektefelle av Knut Stärk-Johansen, og da saken ble rullet opp i 2010 trakk hun seg fra sin stilling som konserndirektør i Nordea.I 2010 ble det tatt ut tiltale mot de tre og de ble i Oslo tingrett dømt for bedrageri, økonomisk utroskap og hvitvasking av utbytte på nærmere 100 millioner kroner. Dommen ble anket helt opp til høyesterett der Stärk-Johansen endte opp med tre år og tre måneders fengsel, Trollebø fikk to år, mens Børresen ble dømt til fire års fengsel. Grunnet lang behandlingstid i rettssystemet ble halvparten av straffen gjort betinget for alle tre.


== Referanser ==
Şamaxı astrofysiske observatorium

Şamaxı astrofysiske observatorium (aserbajdsjansk: Şamaxı Astrofizika Rəsədxanası) er et stort observatorium i Aserbajdsjan som ligger 22 km nordvest for Şamaxı i Şamaxı distriktet. Observatoriet ligger i Store Kaukasus, 1435 meter over havet. Det tilhører Aserbajdsjans nasjonale vitenskapsakademi.

Det ble grunnlagt i 1958 av Jusif Mammadalijev og ble bygget mellom 1958 og 1960. Hovedinstrumentet er 2,0 m Carl Zeiss-speilteleskop, som ble innviet i 1966. Observatoriet har også tre mindre teleskoper.


== Teleskop ==
2,0 m Carl Zeiss-speilteleskop
70 cm AZT-8 Cassegrain-teleskop
60 cm Zeiss-600 Cassegrain-teleskop
35 cm Katadioptrisk-teleskop


== Eksterne lenker ==
(az) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Shamakhi Astrophysical Observatory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shamakhi Astrophysical Observatory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons