jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sivert Thonstads vei

Sivert Thonstads vei (2–36) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den går fra Bjørndalen like nord for Heimdal sentrum nordøstover til Vestre Rosten ved Rosten på Tiller. Veien ble regulert i 1950 og oppkalt etter gårdbruker Sivert Thonstad (1844–1909). Thonstad var eier av gården Tonstad, og var ordfører i Klæbu årene 1880–1881 og 1894–1895, og Tillers første ordfører årene 1899–1904.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 467. ISBN 8257306428.
Olav Gullvågs veg

Olav Gullvågs veg (1–13) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg nordover fra Einar Solstads vei til Anders Reitans veg. Veien ble oppkalt i 1964 etter journalist og forfatter Olav Gullvåg (1885–1961), som utga flere romaner, fortellinger, diktsamlinger og skuespill, deriblant Spelet om Heilag Olav fra 1954, som hvert år oppføres under Olavsfeiringen på Stiklestad i Verdal.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 405–406. ISBN 8257306428.
Ole Øisangs vei

Ole Øisangs vei (1–10) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Industriveien nordøstover til Anders Reitans veg. Veien ble oppkalt i 1964 etter redaktør Ole Øisang (1893–1963). Veien ble regulert i 1950 under navnet Johan Bojers vei. 


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 409. ISBN 8257306428.
Einar Solstads vei

Einar Solstads vei (1–11) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Sivert Thonstads vei østover til Vestre Rosten. Veien ble oppkalt i 1964 etter forfatter Einar Solstad (1892–1918). Veien ble regulert i 1950 under navnet Nordahl Griegs vei, etter forfatter Nordahl Grieg (1902–1943).


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 158. ISBN 8257306428.
Marcus Thranes gate

Marcus Thranes gate, vei, veg eller plass finnes flere steder:


== Marcus Thranes gate ==
Marcus Thranes gate (Oslo)
Marcus Thranes gate (Stavanger)
Marcus Thranes gate (Kristiansand)
Marcus Thranes gate (Drammen)
Marcus Thranes gate (Notodden)
Marcus Thranes gate (Gjøvik)
Marcus Thranes gate (Rana)
Marcus Thranes gate (Høyanger)
Marcus Thranes gate (Haugesund)
Marcus Thranes gate (Hamar)
Marcus Thranes gate (Halden)
Marcus Thranes gate Nord (Skien)
Marcus Thranes gate Sør (Skien)


== Marcus Thranes veg ==
Marcus Thranes veg (Lillehammer)
Marcus Thranes veg (Vennesla)


== Marcus Thranes vei ==
Marcus Thranes vei (Bergen)
Marcus Thranes vei (Kongsberg)
Marcus Thranes vei (Lørenskog)
Marcus Thranes vei (Moss)
Marcus Thranes vei (Sør-Varanger)
Marcus Thranes vei (Trondheim)


== Marcus Thranes plass ==
Marcus Thranes plass (Halden)
C.J. Hambros vei (Trondheim)

C.J. Hambros vei (1–32) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Industriveien østover til Jarveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter stortingspresident Carl Joachim Hambro (1885–1964).


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 131. ISBN 8257306428.
Lundemobakken

Lundemobakken (1–28) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Banemester Esps veg nordøstover til Vestre Rosten. Veien ble oppkalt i 1964 etter et lokalitetsnavn med tilknytning til familien Lundemo, som eide eiendommen Wildhagen (gnr. 50/86), som ble fraskilt Rosten øvre i 1923.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 344. ISBN 8257306428.
Idrettsveien (Trondheim)

Idrettsveien (1A–42) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Banemester Esps veg østover til Vestre Rosten. Veien ble oppkalt i 1964 etter Heimdal idrettsanlegg, som ligger like sør for veien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 258. ISBN 8257306428.
Sverre Støstads vei

Sverre Støstads vei (1A–42) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den starter like nord for Lundemobakken, og strekker seg nordover til Marcus Thranes vei. Veien ble oppkalt i 1964 etter sosialrådmann i Trondheim, Sverre Støstad (1887–1959). Veien ble regulert i 1950 under navnet Johan Falkbergets vei.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 510. ISBN 8257306428.
Fritz Aabakkens vei

Fritz Aabakkens vei (1–20) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg nordover fra Idrettsveien, og ender blindt like sør for C.J. Hambros vei. Veien ble oppkalt i 1964 etter flysoldat Fritz Aabakken (1921–1944), som omkom under et tysk bombeangrep i London under andre verdenskrig.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 193. ISBN 8257306428.
Myrmoen

Myrmoen er en kort vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Vestre Rosten østover til Jarveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter to tidligere eiendommer, som nå er revet og bebygd med boligblokker. Veien ble regulert i 1950, og gitt navnet Røslyngveien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 372. ISBN 8257306428.
Vinterveien (Trondheim)

Vinterveien (2, 4A) er en kort vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Vestre Rosten østover til Jarveien, hvor den har forbindelse til en gang- og sykkelbru (Vinterveibrua) over E6 til Ivar Lykkes veg på Tiller. Veien ble oppkalt i 1964 etter årstiden vinter.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 598. ISBN 8257306428.
Toneveien

Toneveien (1–7) er en kort vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Vestre Rosten østover til Jarveien. Veien ble oppkalt i 1964, sannsynligvis etter en kvinne ved navn Tone som bodde i veien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 532. ISBN 8257306428.
Per Halvorsens vei

Per Halvorsens vei (1–4) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Vestre Rosten østover til Jarveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter herredskasserer i Leinstrand, Per Halvorsen (1897–1956).


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 418. ISBN 8257306428.
Jarveien

Jarveien (1–77B) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg nordover fra Per Halvorsens vei, og ender blindt like ved Rosten. Veien ble regulert i 1950 og oppkalt etter jare, «kant». Navnet har dobbel betydning, da veien følger en kant i terrenget og i tillegg går langs det langs det skarpe skillet mellom leirholdig jord og myr. 


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 267. ISBN 8257306428.
Banemester Esps veg

Banemester Esps vei er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg parallelt med jernbanelinjen Dovrebanen nordover fra Johan Tillers vei til Industriveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter banemester ved NSB Ole Esp (1884–1912). Mellom 1950 og 1964 bar veien navnet Jernbaneveien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 76. ISBN 8257306428.
Smed-Johns veg

Smed-Johns veg (1A–6) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den er en kort blindvei som går østover fra Industriveien. Veien ble oppkalt i 1964 etter smed John Moen (1840–1922). Veien ble regulert i 1950 under navnet Smedveien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 477. ISBN 8257306428.
Johan Tillers vei

Johan Tillers vei (1–28) er en vei på Heimdal i Trondheim. Den strekker seg fra Heimdalsvegen østover til Kvenildveien, hvor veien tidligere hadde forbindelse til E6. Veien ble oppkalt i 1964 etter gårdbruker Johan Andreas Tiller (1873–1954), som var ordfører i Tiller årene 1910–1913,1917–1919 og 1932–1934.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 275. ISBN 8257306428.
Large receive offload

Large receive offload (LRO) er en teknikk innenfor datanett for å øke throughput til nettverksforbindelser med høy båndbredde ved å redusere mikroprosessorens byrde. Det virker ved å samle innkomne datapakker fra en enkelt strøm i et større buffer før de passerer videre opp gjennom nettverkstakken, og dermed redusere antall pakker som må prosesseres.
Winterhilfswerk des Deutschen Volkes

Winterhilfswerk des Deutschen Volkes, forkortet WHW (Vinterhjelpen) var en veldedig organisasjon i Nazityskland. Parolen lød «Ingen skal måtte sulte eller fryse», og innrettet seg på å innsamle mat, penger og klær til fattige tyskere. Dette som et ledd i den nasjonalsosialistiske tanken om det tyske folkegellesskap og individets oppofring for det felles beste.
Ungdomsforbundene Hitlerjugend og Bund Deutscher Mädel var de som hovedsakelig tok seg av selve innsamlingen. De som donerte fikk i sin tur en liten souvenir som takk. Det første året, 1933, resulterte prosjektet i godt resultat og ble deretter et årlig gjenkommende evenement. Totalt ble det deførste fem årene av penger innsamlet:

1933: 358,1 millioner Reichsmark
1934: 367,4 millioner Reichsmark
1935: 364,5 millioner Reichsmark
1936: 415,2 millioner Reichsmark
1937: 419,0 millioner Reichsmark


== Litteratur ==
Herwart Vorländer: Die NSV. Darstellung und Dokumentation einer nationalsozialistischen Organisation. Boldt, Boppard am Rhein 1988, ISBN 3-7646-1874-4. (Schriften des Bundesarchivs; 35)
Herwart Vorländer: NS-Volkswohlfahrt und Winterhilfswerk des Deutschen Volkes. In: Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte 34(1986), s. 341–380 (PDF).
Florian Tennstedt: Wohltat und Interesse. Das Winterhilfswerk des Deutschen Volkes. Die Weimarer Vorgeschichte und ihre Instrumentalisierung durch das NS-Regime.  I: Geschichte und Gesellschaft 13(1987), S. 157–180.
Winterhilfswerk des Deutschen Volkes 1937/38. Rechenschaftsbericht. Hrsg. vom Reichsbeauftragten für das WHW.
Peter Zolling:  Zwischen Integration und Segregation – Sozialpolitik im „Dritten Reich“ am Beispiel der NSV in Hamburg. (Diss.) Frankfurt/M. 1986, ISBN 3-8204-8530-9.


== Eksterne lenker ==
(en) Winterhilfswerk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kling, Glöckchen, klingelingeling

«Kling, Glöckchen, klingelingeling» er en tysk julesang fra 1800-tallet. Sangteksten ble skrevet av Karl Enslin (1819–1875) til en tradisjonell tysk folkevise. Likesom andre sanger ble den tonesatt i 1884 av Benedikt Widmann (1820–1910).


== Referanser ==
Salma Celeste Paralluelo

Salma Celeste Paralluelo Ayingono (født 13. november 2003 i Zaragoza) er en spansk friidrettsutøver og fotballspiller. Hun vant 400 meter hekk under Sommer-EYOF 2019. 


== Idrettskarriere ==


=== 2018 ===
Paralluelo vant 300 meter og fikk sølv i tresteg under det spanske U16-mesterskapet innendørs 2018. Under det spanske U16-mesterskapet utendørs vant hun 300 meter hekk.


=== 2019 ===
Hun deltok i det spanske mesterskapet i friidrett innendørs 2019, og fikk der bronse på 400 meter. Hun ble tatt ut til å delta i EM i friidrett innendørs 2019, men ble der slått ut i forsøksheatet på 400 meter. I mars vant hun 200 meter under det spanske U18-mesterskapet i friidrett innendørs.Utendørs fikk hun gull på 400 meter og 4 x 100 meter stafett under det spanske U18-mesterskapet i friidrett. I juni satte hun personlig rekord på 400 meter hekk, med 57,43 sekunder, da hun fikk bronse under Meeting Iberoamericano de Atletismo. Hun deltok i Sommer-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival), og vant der 400 meter hekk individuelt, og hun deltok også på Spanias stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett. Spania deltok i Super League under Lag-EM i friidrett 2019, og Paralluelo fikk der tiende beste tid i forsøksheatet, som ga tre poeng i lagkonkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salma Paralluelo – WorldFootball.net 
(de) Salma Paralluelo – Tysklands fotballforbund 
(de) Salma Paralluelo – Soccerdonna 
(en) Salma Paralluelo – FBref 
(en) Salma Paralluelo – World Athletics 
(en) Salma Paralluelo – TheSports.org
Norgesmesterskapet i skiskyting 1996

Norgesmesterskapet i skiskyting 1996 ble arrangert i Brumunddal 22.-25. februar. Lagkonkurransen ble arrangert i Snåsa 30. mars.


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1996/97, s. 296. Schibsted. ISBN 82-516-1611-5.
skiskyting.no: Resultater NM Senior
hanslysaker.net: Resultater NM skiskyting
Norgesmesterskapet i skiskyting 1997

Norgesmesterskapet i skiskyting 1997 ble arrangert i Snåsa 13.-16. februar. Lagkonkurranse og jaktstart ble arrangert på Savalen 5.-6. april.


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1997/98, s. 284. Schibsted. ISBN 82-516-1665-4.
skiskyting.no: Resultater NM Senior
hanslysaker.net: Resultater NM skiskyting
Norgesmesterskapet i skiskyting 1998

Norgesmesterskapet i skiskyting 1998 ble arrangert på Dokka 23.-29. mars. Lagkonkurransen ble arrangert på Dombås 13. mars.


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Tore Johansen (red.) Sportsboken 1998/99, s. 287. Schibsted. ISBN 82-516-1710-3.
skiskyting.no: Resultater NM Senior
hanslysaker.net: Resultater NM skiskyting
Norgesmesterskapet i skiskyting 1999

Norgesmesterskapet i skiskyting 1999 ble arrangert i Tana 17.-21. mars.


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Tore Johansen (red.) Sportsboken 1999, s. 273-74. Schibsted. ISBN 82-516-1756-1.
skiskyting.no: Resultater NM Senior
hanslysaker.net: Resultater NM skiskyting
Samarkand (EK-kompleks)

Samarkand (EK-kompleks) (russisk:Самарканд) er et russisk kompleks for elektronisk krigføring som fra 2017 ble utplassert til Nordflåten og Østersjøflåten i Russland, men også til Hviterussland.


== Versjoner ==
Samarkand-U (russisk:«Самарканд–У»)
Samarkand-SU-PRD-K2 (russisk:«Самарканд СУ–ПРД–К2»)
Samarkand-PU-PRD-D (russisk:«Самарканд ПУ–ПРД–Д»)


== Referanser ==
Manzalasjøen

Manzalasjøen (arabisk: بحيرة المنزلة‎ – baḥīrat manzala) er en brakkvannssjø, noen ganger kalt en lagune, i det nordøstlige Egypt. Sjøen ligger ved Nildeltaet nær Port Said, og noen kilometer fra oldtidsruinene Tanis. Manzalasjøen er den største av deltasjøene i Egypt. I 2008 var den 47 kilometer lang og 30 kilometer bred.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Manzala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
13. serierunde i Bundesliga 2019/20

13. runde i Bundesliga 2019-2020 startet med Schalke 04 – Union Berlin fredag 29. november 2019, hoveddelen av kampene ble spilt lørdag 30. november mens runden ble avsluttet med Mainz 05 – Eintracht Frankfurt mandag 2. desember.


== Kampfakta ==
Fredag 29. november

Lørdag 30. november

Søndag 1. desember

Mandag 2. desember


== Referanser ==
Frederick Monsen

Frederick Monsen (født Fredrik Immanuel Monsen 8. juli 1865 i Bergen, død 10. november 1929 i Pasadena) var en norsk-amerikansk fotograf, kjent for sine etnologiske bilder av amerikansk urbefolkning.
Han var sønn av skuespillerne Hans Olai Monsen og Sophie Bränberg. Etter at de ble mormonere trakk foreldrene seg tilbake fra teateret på slutten av 1860-tallet, og emigrerte til USA. De bosatte seg i Salt Lake City, der faren arbeidet som fotograf.Etter endt skolegang kom Frederick Monsen til Colorado som avismedarbeider, der han begynte å fotografere amerikansk urbefolkning. Dette ble hans virke i livet, og rundt århundreskiftet levde han lange perioder blant urbefolkningen i det sørvestlige USA. Han ble etterhvert en kjent etnologisk fotograf, og ble en mye brukt foredragsholder, både i USA og i Norge. Han deltok i ekspedisjoner til Yukon og i Sentral- og Syd-Amerika, og var medstifter av Explorers Club of New York.Som fotograf arbeidet han med håndholdt kamera, noe som gav ham mye større nærhet til motivene enn hva som var vanlig i datiden. Svart-hvittbildene ble senere håndkolorert. Han reiste mye med George Eastman og var sponset av Kodak, og det ble gjort oppmerksom på at han arbeidet med Kodak-utstyr på brosjyrer om Monsens arbeid. Mye av arkivet hans ble ødelagt i jordskjelvet i San Francisco 1906, og senere i livet arbeidet han med å rekonstruere det ved å avfotografere papirpositiver.Han skikket seg ofte med «professor»-tittel, men denne var sannsynligvis selvutnevnt. Han påstod å være professor ved Universitetet i Oslo når han holdt foredrag i USA, og sa han var professor ved et amerikansk universitet når han snakket til nordmenn.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Frederick Monsen på NLIs Lokalhistoriewiki.
(en) Frederick Monsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jerevan kraftverk

Jerevan kraftverk  er et kompleks bestående av to sammenbygde gasskraftverk i de sørlige forsteder av hovedstaden Jerevan i Armenia. Det har en installert produksjonskapasitet på 793 MW fordelt på to sammenbygde eldre og nyere anlegg. Anlegget ble åpnet i 1963, og senere utvidet med andre separate anlegg innviet i 2010.. Brenselkilden er naturgass, og det eldste anlegget er et varmekraftverk mens driften i nyeste anlegget bygger på kombinasjonssyklus (CCGT).
Operatøren for hele komplekset er selskapet Yerevan Thermal Power Plant CJSC.
Anlegget består av:

Jerevan varmekraftverk, med 2 x 150 MW og 5 x 50 MW ukrainske og russiske turbiner fra sovjettiden, installet 1963-1967. Anlegget har totalt 550 MW kapasitet.
Jerevan (CCGT) gasskraftverk, utbygd av Marubeni og delfinansiert av Japan Bank of International Cooperation i 2007, med 1 x 63 MW og 1 x 180 MW turbiner fra Alstom og Fuji (2010). Anlegget har dermed totalt 243 MW kapasitet.


== Eksterne lenker ==
Yerevan Thermal Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8.desember2019.
Yerevan CCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8.desember2019.
Hrazdan varmekraftverk

Hrazdan varmekraftverk  er et såkalt subkritisk gasskraftverk ved byen Hrazdan, vest for Sevan og nord for hovedstaden Jerevan i Armenia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.100 MW fordelt på åtte russiske turbiner. Brenselkilden er naturgass, men det kan også fyres med fyringsolje.
Operatøren for hele komplekset er selskapet Hrazdan Energy Company.
Anleggets turbiner består av 2 x 50, 2 x 100, og 4 x 200 enheter, og kokere og generatorer er også russiske. Årsproduksjonen har i nyere tid ligget mellom 1.100 og 2.700 GWt.


== Eksterne lenker ==
Hrazdan Thermal Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8. desember 2019.
Mortlake gasskraftverk

Mortlake gasskraftverk er et gasskraftverk 12 km vest for Mortlake Township i det sørvestre Victoria, Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på brutto 550 MW, og brenselskilden er naturgass med åpen syklus (OCGT), og gassen kommer i en 83 km lang rørledning fra Origin Otway-feltet ved Warre.
Anlegget ble utbygd med ferdigstillelse i 2012 med 2 x 275 MW turbiner fra Siemens. Operatør er selskapet Origin Energy.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Eksterne lenker ==
Mortlake OCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8. desember 2019.
Korneuburg varmekraftverk

Korneuburg varmekraftverk (tysk: Kraftwerk Korneuburg) er et varmekraftverk ved Donau like nordvest for Wien i delstaten Niederösterreich i Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 439 MW, fordelt på 3 turbiner fra hnhv 1959 og 1974. 
Operatør er EVN AG og VERBUND.
Brenseltypen er primært naturgass, subsidiært tung fyringsolje.


== Eksterne lenker ==
Korneuburg Thermal Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8.desember 2019.
Mellach gasskraftverk

Mellach gasskraftverk er et gasskraftverk sør for Graz i delstaten Kärnten i det sørlige Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på  838 MW, fordelt på 4 turbiner (2 x 140, 2 x 279 MW) installert i 2012. 
Operatør er Verbund Thermal Power GmbH.
Brenseltypen er naturgass, basert på kombinasjonssyklus (CCGT). Det nødvendige av kjølevann hentes fra den nærliggende elven Mur.


== Eksterne lenker ==
Mellach CCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8.desember 2019.
Ellen Støkken Dahl

Ellen Støkken Dahl (født 1991) er en norsk lege, forfatter og populærvitenskapelig formidler. Hun er bosatt i Oslo, opprinnelig fra Stavanger og var elev ved Stavanger katedralskole.I 2017 debuterte hun med Gleden med skjeden, en populærvitenskapelig bok om kvinners underliv, skrevet sammen med Nina Brochmann. Gleden med skjeden er solgt til oversettelse på 36 språk, og ble nominert til Brageprisen og Språkprisen.
I 2017 holdt Dahl og Brochmann et TEDx-foredrag «The Virginity Fraud» om mytene om jomfruhinnen. Videoen har over 7 millioner visninger og er et av de mest sette TEDx-foredragene noensinne.
I 2019 utga Dahl og Brochmann Jenteboka – Ellen og Ninas guide til puberteten. Den fikk terningkast 6 i VG og ble kåret til en av årets beste bøker av Aftenposten og VG


== Bibliografi ==
2017: Gleden med skjeden – Alt du trenger å vite om underlivet (medforfatter)
2019: Blod og bein – lidelse, lindring og behandling i norsk medisinhistorie (antologi, medforfatter)
2019: Jenteboka – Ellen og Ninas guide til puberteten (medforfatter)
2021: Gutteboka - din guide til puberteten (medforfatter)
2022: I seng med fienden eller Venus’ forbannelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ellen Støkken Dahl i Forfatterkatalogen
Ellen Støkken Dahl hos Athenas foredragsformidling
Ellen Støkken Dahl hos Aschehoug forlag Arkivert 8. desember 2019 hos Wayback Machine.
Sumqayit gasskraftverk

Sumqayit gasskraftverk, også kjent under tidligere russisk navn Sumgait, er et kombinert olje- og gasskraftverk i byen Sumgait i Aserbajdsjan. Det har en installert produksjonskapasitet på 506 MW, fordelt på tre like store turbiner levert av Siemens. Anlegget sto ferdig i 2009. Brenselkilden er naturgass og olje.
Operatør er det statlige selskapet Azerenergy (Azerenerji JSC). 


== Eksterne lenker ==
Sumqayit CCGT Power Plant - Global Energy Observatory, beslkt 8. desember 2019.
Al Dur kraftverk

Al Dur kraftverk er et varmekraftverk med kombinert gassdrift og oljedrift  i Bahrain. Det har en installert produksjonskapasitet på 1336 MW fordelt på seks turbiner fra General Electric à 223 MW hver. Anlegget ble ferdig i årene 2010–2012. Brenselstypen er naturgass og det er installert gassbrenner basert på kombinasjonssyklus (CCGT). Dette er landets største kraftverk.


== Se også ==
Liste over verdens største olje- og gasskraftverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
El Dur CCGT Power Plant - Global Energy Observatory, besøkt 8. desember 2019.