jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henry B. Walthall

Henry B. Walthall, født Henry Brazeale Walthall, 16. mars 1878 i Shelby City i Alabama, død 17. juni 1936 i Los Angeles i California, var en amerikansk skuespiller. Han medvirket i døyt 200 filmer i årene 1909–1936. Han var bror till skuespilleren Anna Mae Walthall.
Walthall ligger begravd på Hollywood Forever Cemetery.


== Filmografi (utvalg) ==
1926 – Den røde Bokstav


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry B. Walthall på Internet Movie Database 
(sv) Henry B. Walthall i Svensk Filmdatabas 
(da) Henry B. Walthall på Filmdatabasen 
(fr) Henry B. Walthall på Allociné 
(en) Henry B. Walthall på AllMovie 
(en) Henry B. Walthall hos The Movie Database 
(en) Henry B. Walthall hos Internet Broadway Database
Personvernkommisjonen

Personvernkommisjonen er en norsk statlig kommisjon som har i oppgave å kartlegge situasjonen for personvern i Norge, og trekke frem de viktigste utfordringene og utviklingstrekkene. Kommisjonen ble etablert av Erna Solbergs regjering 23. juni 2020 på bakgrunn av Granavolden-plattformen. Utredningen skal legges frem som en offentlig utredning 26. september 2022. 


== Medlemmer ==
John Arne Moen (leder)
Tor-Aksel Busch
Trine Skei Grande
Trude Haugli
Haakon Hertzberg
Marianne Høyer
Finn Lützow-Holm Myrstad
Toril Nag
Ingvild Næss
Jill Walker Rettberg
Helge Veum
Dag Wiese Schartum
Oddhild Aasberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Afshin Ismaeli

Afshin Ismaeli (født i 1985) er en norsk journalist og fotograf, født i Iran. Han har en mastergrad i journalistikk fra Universitetet i Oslo.I 2003 begynte Ismaeli å arbeide som journalist i Erbil i Irak. Han flyttet til Oslo i 2008 for å begynne en karriere som frilansfotograf og har dekket Irak-konflikten siden 2005.
Ismaelis reportasjer har hovedsakelig dreid seg om krigssituasjoner, konflikter og humanitære spørsmål. Han har arbeidet med omfattende fotografiske essays i Irak, Syria, Afghanistan og Hellas. I Irak og Syria dekket han, konflikter og krig mot den islamske staten. Han mottok Ossietzky-prisen for ytringsfrihet i 2019, ble årets internasjonale reporter 2017 og 2018 i Norge, årets videojournalist 2019, årets nyhetsbilde og årets nasjonale dekning 2020. Han vant prisen Årets bilde 2021 med et bilde fra den norske ambassaden i Kabul i august 2021 som viser Taliban-sjefen tester ut en romaskin tilhører ambassadøren.Ismaeli er fast ansatt journalist og fotograf for Aftenposten.


== Referanser ==
Samtykkekompetanse

Samtykkekompetanse er et begrep innenfor det norske helsevesenet som går ut på at man som pasient skal ha mulighet til å samtykke for å motta hjelp. Her legger man vekt på om man som pasient evner å ta avgjørelse selv opp mot spørsmål om helsehjelp.

Nasjonalt senter for aldring og helse beskriver betydningen av samtykkekompetanse slik:All helsehjelp skal være basert på samtykke fra pasienten, og pasienten har en grunnleggende rett til å si ja eller nei fra hjelpen."


== Hvem har samtykkekompetanse ==
Bestemmelsen og defineringen av hvem og hva som regulerer samtykkekompetanse følger av kapittel 4 i lov om pasient- og brukerrettigheter (pasient- og brukerrettighetsloven). Loven definerer blant annet hovedregler om samtykke og i hvilken form samtykket kan gis. Som en hovedregel så har alle over 16 år samtykkekompetanse, men det finnes dog noen unntak. Det kan være snakk om bortfall av samtykkekompetansen hvis det ligger ulike psykiske eller fysiske årsaker til grunn, hvis det er snakk om demens eller at det er åpenbart at man ikke har mulighet til å forstå hva samtykket dreier seg om.Jamfør § 4-2 så sies det at et samtykke kan gis stilltiende eller uttrykkelig. Stilltiende samtykke vil i denne konteksten si at man godtar, uten at man nødvendigvis har blitt spurt. Her kan det være at helsepersonell tar avgjørelsen basert på pasientens evne til å samtykke. Det følger av loven og § 4-3 klare retningslinjer på hvordan man som helsepersonell skal ta en slik avgjørelse.


== Referanser ==
The Third and the Mortal

The Third and the Mortal, frem til 1997 skrevet The 3rd and the Mortal, var et progressivt norsk doom metal band som var aktivt perioden 1992-2005. Bandet hadde på de første platene tung musikk kontrastert med Kari Rueslåttens klare vokal, og var i den utgaven en inspirasjonskilde blant annet for Tuomas Holopainen da han dannet Nightwish. The Third and the Mortal gikk etter hvert i mer eksperimentell retning. Rueslåtten ble erstattet av Ann-Mari Edvardsen, som i sin tur ble erstattet av Kirsti Huke.
Bandet dukket opp igjen på albumet All Sewn Up - A Tribute To Patrik Fitzgerald i 2009. Utgivelsen var en hyllest til den engelske punkrockeren Patrik Fitzgerald. The Third and the Mortal spilte inn to låter som ett spor, «Paranoid Ward» og «All My Friends Are Dead», i samarbeid med den engelske punkpoeten Attila the Stockbroker (sivilt navn John Baine). Kirsti Huke var ikke med på innspillingen. Andreas Elvenes hadde vokalen. Elvenes bidro som gjest på noen av låtene på bandets siste album, Memoirs, i 2002.


== Medlemmer ==
Frank Stavem – bass (2002–2005)
Rune Hoemsnes – trommer, perkusjon, tangenter (1990–2005)
Geir Nilssen – tangenter inkl. flygel, gitar (1990–2005)
Trond Engum – gitar (1990–2005)
Finn Olav Holthe – gitar, tangenter (1992–2005)
Kirsti Huke – vokal (2002–2005)


== Tidligere medlemmer ==
Jarle Dretvik – bass (1992–1994)
Kari Rueslåtten – vokal, tangenter (1992–1995)
Ann-Mari Edvardsen – vokal, tangenter (1995–1997)
Bernt Rundberget – bass (1994–1998)
Sander S. Olsen – tangenter (2002–2003)


== Albumutgivelser ==
Tears Laid in Earth (1994)
Painting on Glass (1996)
In This Room (1997)
Memoirs (2002)


== Referanser ==
Onsøyen

Onsøyen kan referere til to gårdsbruk i Trøndelag:

Onsøyen Vestre
Onsøyen Østre
På Mabels værelse

På Mabels værelse (orig. Up in Mabel's Room) er en amerikansk stumfilmkomedie fra 1926 regissert av E. Mason Hopper. Filmens handling er basert på skuespillet Up in Mabel's Room av Wilson Collison og Otto Harbach fra 1919.


== Medvirkende ==
Marie Prevost - Mabel Ainsworth
Harrison Ford - Garry Ainsworth
Phyllis Haver - Sylvia Wells
Harry Myers - Jimmy Larchmont
Sylvia Breamer - Alicia
Carl Gerard - Arthur Walters
Arthur Hoyt - Simpson
William Orlamond - Hawkins
Paul Nicholson - Leonard Mason
Maude Truax - Henrietta


== Bevaring ==
En filmkopi av  På Mabels værelse er bevart i samlingene til Museum of Modern Art (MoMA).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) På Mabels værelse på Internet Movie Database 
(en) På Mabels værelse på AllMovie 
(en) På Mabels værelse på Turner Classic Movies
Patrick Wormald

Patrick Wormald var en britisk historiker. Han var kjent for hovedverket sitt om opphavet til britisk lov, The Making Of English Law.


== Referanser ==
Simon Walker (historiker)

Simon Walker var en britisk historiker med fokus på middelalderen. Hovedverket hans var The Lancastrian Affinity 1361-1399.


== Referanser ==
Sascha Burchert

Sascha Burchert (født 30. oktober 1989) er en tysk fotballspiller som er keeper for FC St. Pauli.


== Klubbkarriere ==
Han signerte sin første profesjonelle kontrakt med Hertha BSC i 2008. Han debuterte for Hertha 17. september 2009 i Europa League mot FK Ventspils. I oktober 2009 debuterte han i Bundesliga mot Hamburger SV. I april 2015 startet han sin første kamp i Bundesligaen på fem år, borte mot Bayern München i en kamp som endte med tap 0–1 for Hertha.I juli 2015 ble det kjent at Burchert gikk på utlån ut sesongen til Vålerenga, for å erstatte Michael Langer som var skadet.I juni 2016 signerte Burchert for SpVgg Greuther Fürth.I august 2022 ble det kjent at Burchert hadde signert for FC St. Pauli.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sascha Burchert – Transfermarkt 
(en) Sascha Burchert – WorldFootball.net 
(de) Sascha Burchert – fussballdaten.de 
(en) Sascha Burchert – Soccerway 
(no) Sascha Burchert – Norges Fotballforbund 
(es) Sascha Burchert – as.com
Grensekonflikten mellom Armenia og Aserbajdsjan 2021–2022

En grensekonflikt mellom Armenia og Aserbajdsjan har pågått siden 2021. Denne konflikten er en fortsettelse av Nagorno-Karabakh-konflikten, og blusset opp igjen den konflikten den 12. mai 2021 idet aserbajdsjanske soldater trådde flere kilometer inn i de armenske provinsene Siunik og Gegharkunik, og okkuperte dermed cirka 41 kvadratkilometer armensk territorium. Aserbajdsjan har nektet å trekke troppene sine tilbake fra det armenske området til tross for at EU, USA og Frankrike har ønsket det.Konflikten eskalerte i juli 2021 ved Armenias grense til Nakhitsjevan. I november fortsatte konflikten rundt Gegharkunik og Kəlbəcər, med omkomne på begge sider. EU kalte Aserbajdsjans aggresjon i november for den største overtredelsen av våpenhvilen som ble avtalt mellom landene i 2020 så langt.I september 2022 eskalerte konflikten nok en gang. Den blusset opp igjen kort tid etter den ukrainske motoffensiven i Kharkiv i Russlands invasjon av Ukraina, hvilket gjorde fikk Russlands posisjon som fredsbevarer i regionen og alliert til Armenia til å virke svak, hvilket ga Aserbajdsjan muligheten til å eskalere videre. Det at EU økte sin import av gass fra Aserbajdsjan for å gjøre opp for mindre import fra Russland gjorde det vanskelig for EU å rettferdig megle mellom partene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 2021–2022 Armenia–Azerbaijan border crisis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fitim Kastrati

Fitim Kastrati (født 8. oktober 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for Asker.
Han debuterte i Eliteserien for Vålerenga, 15. september 2013 mot Brann.Etter å ha spilt for Hønefoss og Bryne i OBOS-ligaen, signerte han for Grorud før 2017-sesongen. I februar 2018 signerte han en treårskontrakt med den svenske klubben Gefle IF i Superettan.I mars 2019 signerte han for Asker.Fitim er yngre bror av fotballspiller Flamur Kastrati.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fitim Kastrati – Transfermarkt 
(no) Fitim Kastrati – Norges Fotballforbund 
(en) Fitim Kastrati – FBref
Würzburg-synoden

Den felles synoden av bispeseter i Forbundsrepublikken Tyskland (kort: Würzburger Synode, Synoden i Würzburg) fant sted fra 1971 til august 1975 i Würzburg i Bayern i Vest-Tyskland. Synoden så det som sin oppgave er å fremme gjennomføringen av vedtakene fra Det andre Vatikankonsil. Synoden ble sammenkalt av den tyske katolske bispekonferanse i februar 1969.
Mellom januar 1971 og november 1975 fant det sted åtte sesjoner. Stemmeberettigede deltakere er ikke bare biskoper, men også enkle geistlige og lekmenn fra alle tyske katolske bispedømmer. Konklusjonene fra synoden resulterte i 18 vedtak og 6 arbeidsdokumenter. Presidenten for synoden var Münchens kardinal Julius Döpfner, som døde kort tid etter godkjenningen av den siste sammendragspublikasjonen.


== Litteratur ==
Ludwig Bertsch u. a. (Hgg.): Gemeinsame Synode der Bistümer in der Bundesrepublik Deutschland: offizielle Gesamtausgabe. 2 Bde. Freiburg im Breisgau; Basel; Wien: Herder 1976–1977
Bd. 1: Beschlüsse der Vollversammlung 1976 (7. Aufl. 1989; ISBN 3-451-17614-9).
Bd. 2: Ergänzungsband: Arbeitspapiere der Sachkommissionen 1977 (3. Aufl. 1981; ISBN 3-451-17897-4).
Sabine Demel: Die Würzburger Synode – ein unübertroffenes Vorbild für dialogische Strukturen in der katholischen Kirche (2011)
Dieter Emeis, Burkard Sauermost (Hgg.): Synode – Ende oder Anfang. Ein Studienbuch für die Praxis in der Bildungs- und Gemeindearbeit, Düsseldorf: Patmos 1976.
Reinhard Feiter / Richard Hartmann / Joachim Schmiedl (Hgg.): Die Würzburger Synode. Die Texte neu gelesen (= Europas Synoden nach dem Zweiten Vatikanischen Konzil, Band 1), Herder, Freiburg Br., Basel, Wien 2013, ISBN 978-3-451-30713-3, S. 111–128.
Hartmut Heidenreich: Personales Angebot als Kernkonzept praktisch-theologischen Handelns: zu seiner Rekonstruktion, Rezeption und Interpretation nach dem Würzburger Synodenbeschluss von 1975. Münster: Lit 2004; ISBN 3-8258-7133-9.
Albert Käuflein und Tobias Licht (Hgg.): Wo steht die Kirche? Orientierung am Zweiten Vatikanischen Konzil und an der Gemeinsamen Synode. Karlsruhe: Braun 1996; ISBN 3-7650-8179-5.
Manfred Plate: Das deutsche Konzil. Die Würzburger Synode, Bericht und Deutung. Herder Freiburg, 1975, ISBN 3-451-17368-9.
Karl Rahner: Strukturwandel der Kirche als Aufgabe und Chance, Freiburg 1972 (Neuausgabe 1989) (PDF-Datei; 656 kB).
Stefan Schmitz: Was macht die Kirche in der Schule? Religionsunterricht und Schulpastoral 30 Jahre nach dem Würzburger Synodenbeschluss. Münster: Lit 2004; ISBN 3-8258-7608-X.
Stefan Voges: Konzil, Dialog und Demokratie. Der Weg zur Würzburger Synode 1965–1971. Schöningh, Paderborn 2015, ISBN 978-3-506-78212-0.
The Isle of Conquest

The Isle of Conquest er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Edward Jose.


== Handling ==
En kvinne, som er ulykkelig gift, blir skylt på land etter et forlis. Hun oppdager snart at hennes eneste følgesvenn på den ukjente øya var en ung mann, som nylig hadde blitt forlatt av en annen kvinne.
Begge to forakter det motsatte kjønn, men etter litt tid sammen kommer de snart mye bedre overens.


== Skuespillere ==
Norma Talmadge som Ethel Harmon
Wyndham Standing som John Arnold
Charles K. Gerrard som Van Surdam
Hedda Hopper som Mrs. Harmon
Natalie Talmadge som Janis Harmon
Claire Whitney som Claire Wilson
Gareth Hughes som Jack Frazier
Joseph W. Smiley som Dr. Chase


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Isle of Conquest på Internet Movie Database 
(en) The Isle of Conquest på AllMovie
It Pays to Advertise

It Pays to Advertise er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Donald Crisp.


== Handling ==
Den velstående Cyrus Martin klarer ikke overbevise sin gledessøkende sønn Rodney om å skaffe seg en fast jobb. Cyrus sørger for at hans vakre stenograf, Mary Grayson, skal skaffe seg Rodneys oppmerksomhet - slik at han må arbeide for å kunne bli sammen med henne. Når Mary og Rodney forelsker seg og bestemmer seg for å gifte seg, fjerner imidlertid en sint Cyrus arven hans som tidligere var ment å gå til Rodney.
Sammen med Mary og Ambrose Peale, en teater-agent, åpner Rodney sin egen virksomhet. Men han eier ingen egne produkter, og kjøper derfor farens såpe som han pakker inn i sin egen etikett. Cyrus blir snart bekymret på grunn av denne tilsynelatende konkurransen, og det oppstår snart en rekke problemer.


== Skuespillere ==
Bryant Washburn som Rodney Martin
Lois Wilson som Mary Grayson
Frank Currier som Cyrus Martin
Walter Hiers som Ambrose Peale
Julia Faye som grevinne de Beaurien
Guy Oliver som McChesney


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) It Pays to Advertise på Internet Movie Database 
(en) It Pays to Advertise på AllMovie
J’accuse (1919)

J'accuse er en fransk stumfilm fra 1919, regissert av Abel Gance.


== Handling ==
Historien følger to menn, den ene mannen er gift og den andre mannen er elskeren til den andre mannens kone. De to mennene møtes i skyttergravene  i løpet av første verdenskrig.


== Skuespillere ==
Romuald Joubé som Jean Diaz
Maxime Desjardins som Maria Lazare
Séverin-Mars som François Laurin
Angèle Guys som Angele
Maryse Dauvray som Edith Laurin
Elizabeth Nizan
Pierre Danis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) J'accuse på Internet Movie Database 
(fr) J'accuse på Allociné 
(nl) J'accuse på MovieMeter 
(en) J'accuse på AllMovie 
(en) J'accuse på Turner Classic Movies 
(en) J'accuse på Rotten Tomatoes
Jane Goes A-Wooing

Jane Goes A-Wooing er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av George Melford.


== Handling ==
Jane Neill prøver å forsørge tvilling-søstrene sine på egen hånd, og skaffer seg jobb for en millionær. Men problemer oppstår snart når hun avslår et ekteskapsforslag fra Micky, og heller forelsker seg i millionærens bortskjemte og late nevø.


== Skuespillere ==
Vivian Martin som Jane Neill
Niles Welch som Monty Lyman
Casson Ferguson som Micky Donovan
Spottiswoode Aitken som David Lyman
Helen Dunbar som Mrs. Arliss
Bernadine Zuber som Nita Arliss
Clyde Benson som Harmon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jane Goes A-Wooing på Internet Movie Database 
(en) Jane Goes A-Wooing på AllMovie
A Jazzed Honeymoon

A Jazzed Honeymoon er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Hal Roach.


== Handling ==
Harold og Bebe er et nygift par. Men Harold blir ved en feiltakelse etterlatt når de er på vei til bryllupsreisen deres.
Men når han endelig innhenter henne ved skipet, blir han snart tatt for å være en vanlig arbeider og blir satt i arbeid ved maskinrommet.


== Skuespillere ==
Harold Lloyd
Snub Pollard
Bebe Daniels
Sammy Brooks
Mildred Forbes
Estelle Harrison
Wally Howe
Bud Jamison
Margaret Joslin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Jazzed Honeymoon på Internet Movie Database
Jinx (1919)

Jinx er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Victor Schertzinger.


== Handling ==
Når et sirkus skal komme til en by, får byens foreldreløse barn muligheten til en utflukt for å se forestillingen. Men en ansatt ved sirkuset forårsaker så mange problemer for de andre utøverne, og resten av forestillingene, at hun blir nødt til å stikke av for å slippe unna straff. Hun blander seg deretter med alle de foreldreløse barna for å komme seg unna, for å bli med på et barnehjem.


== Skuespillere ==
Mabel Normand som en ung kvinne
Florence Carpenter som Rory Bory Alice
Ogden Crane som Bull Hogarth
Cullen Landis som Slicker Evans
Clarence Arper som Sheriff Jepson
Gertrude Claire som Tante Tina Carbery


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jinx på Internet Movie Database 
(en) Jinx på AllMovie
John Petticoats

John Petticoats er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Lambert Hillyer.


== Handling ==
John Haynes er en tømmerhogger. Midt under en fest lørdag kveld sammen med flere vennene sine, mottar han et brev som informerer ham om at han har arvet en liten butikk i New Orleans etter sin avdøde onkel. John aner ikke hva dette går ut på, men han reiser snart til New Orleans for å overta sin nye virksomhet.
Men han blir snart forferdet over å oppdage at han nå er innehaver av en butikk som selger underkjoler og andre kvinne-klær.


== Skuespillere ==
William S. Hart som John Haynes
Walt Whitman som dommer Clay Emerson Meredith
George Webb som Wayne Page
Winifred Westover som Caroline Meredith
Ethel Shannon som Rosalie Andre
Andrew Arbuckle som Rameses


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Petticoats på Internet Movie Database 
(en) John Petticoats på AllMovie
Eierskap i Drammen kommune

Eierskap i Drammen kommune er ufullstendig liste over selskaper, stiftelser og byggninger som enten er heleid eller delvis eid av Drammen kommune.


== Selskaper, foretak og stiftelser ==


=== Aksjeselskaper ===
Filmparken AS - 0,86% Ferjeselskapet Drøbak Hurum Svelvik AS - 2,2% Glitre Energi Nett Holding AS - 8,18% Vardar AS - 25,82% Eiker Vekst AS - 50% Solberg Sport - og kultursenter AS - 54% Mjøndalen Sport - og kultursenter AS - 50% Svelvik Produkter AS - 100% Nedre Eiker Eiendomsutvikling AS - 100% Dpark AS - 100% Glitre Energi AS - 50% Lindum AS - 100% Drammen Scener AS - 100% Brageteatret AS - 50% Drammen Kino AS - 33,3% Byen Vår Drammen AS - 32,9% Enter Kompetanse AS - 84,3% Vinn Industri Drammen AS - 100% E 134 Haukelivegen AS - 2,43% Drammen Kommune Eiendomsutvikling AS - 100% Svelviksposten AS - 6%


=== Interkommunale selskaper ===
Glitrevannverket IKS - 70,86 %
Drammensregionens Brannvesen IKS - 65 %
Renovasjonsselskapet i Drammensregionen IKS - 62,4 %
Blindevannverket IKS - 50 %
Viken Kommunerevisjon IKS - 17,9 %
Viken Kontrollutvalgssekretariat IKS - 9%
Vestfoldmuseene IKS - 1,5%


=== Kommunale foretak ===
Drammen Eiendom KF - 100%
Hermansenteret KF - 100%
Drammensbadet KF - 100%


=== Samvirkeforetak ===
Kommunearkivinstitusjonenes Digitale Ressurssenter SA - 6,67%
Biblioteksentralen SA - 1,6%
Viken Skog AS - 0,1%.


=== Stiftelser ===
Drammen kommunale pensjonskasse
Stiftelsen Drammen Museum
Stiftelsen Drammen Teater og kulturhus
Stiftelsen Åssiden eldresenter
Drammen kommunes utleieboliger
Erik Børresen stiftelse
Drammen og Kongsberg vernelagsstiftelse
Stiftelsen Blå Kors Drammen
Nedre Eiker boligstiftelse
Stiftelsen Temte Gård og Bygdesamling
Stiftelsen Portåsen
Stiftelsen Verkstedet Industri -og kulturhistoriske senter


== Bygninger ==


=== Skoler ===
Barneskoler: Aronsløkka  ·  Bragernes  ·  Brandengen  ·  Danvik  ·  Fjell  ·  Hallermoen  ·  Konnerud  ·  Krokstad skole  ·  Mjøndalen skole  ·  Rødskog skole  ·  Skoger skole  ·  Solberg skole  · Stenseth skole  ·  Steinberg skole  ·  Tømmerås skole  ·  Tangen skole  ·  Vestbygda skole  ·  Øren  ·  Åskollen skole  ·  Åssiden skole ·  Åsen skole
Ungdomsskoler: Børresen  · Eknes ungdomsskole  ·  Galterud  ·  Killingrud ungdomsskole  ·  Kjøsterud skole  ·  Marienlyst  ·  Svensedammen  ·  Svelvik ungdomsskole  ·  Veiavangen ungdomsskole
Kombinerte skoler: Frydenhaug  ·   Gulskogen
Videregående skoler: Drammen videregående skole og Åssiden videregående skole.


=== Bibliotek ===

Drammensbiblioteket - Grønland 58, 3045 Drammen
Fjell bibliotek - Laurits Grønlands vei 21, 3035 Drammen
Mjøndalen bibliotek - Klopptjernsgata 4, 3050 Mjøndalen
Svelvik bibliotek - Åsgaten 24, 3060 Svelvik


== Referanser ==
Potamophilops

Potamophilops er en slekt av elvebiller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørke elvebiller. Artene i underfamilien Larainae fint hårete og matte. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Hodet er lite, antennene er middels lange, det innerste leddet forlenget, buet, nesten så langt som resten av antennen. Dekkvingene er avlange med punktrekker. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien Larainae LeConte, 1861 – for det meste tropiske arter
Slekten Potamophilops Grouvelle, 1896
Potamophilops bostrychophallus Grouvelle, 1896
Potamophilops bragaorum Fernandes & Hamada, 2012
Potamophilops cinereus (Blanchard, 1841)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Potamophilops i Encyclopedia of Life 
(en) Potamophilops i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Potamophilops hos ITIS 
(en) Potamophilops hos NCBI 
Potamophilops – detaljert informasjon på Wikispecies