jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clinocarinispa

Clinocarinispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 7-8 millimeter), avlange, brungule og svarte bladbiller. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er avrundet trapesformet, fint punktert. Antennene består av 11 ledd og er noe spoleformede. Dekkvingene er jevnbrede og har 8 punktstriper og tre opphøyde lengderibber, rundede i spissen med fine tenner.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på planter i flere ulike familier.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Trinidad i nord til Paraguay i sør.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Clinocarinispa Uhmann, 1935
Clinocarinispa bisbicarinata Uhmann, 1935
Clinocarinispa debeauxi Uhmann, 1940
Clinocarinispa fasciata (Weise, 1910)
Clinocarinispa fasciatipennis (Pic, 1932)
Clinocarinispa humeralis (Fabricius, 1801)
Clinocarinispa plaumanni Uhmann, 1938
Clinocarinispa sauveuri (Chapuis, 1877)
Clinocarinispa subhomalina Uhmann, 1938
Clinocarinispa transversa Uhmann, 1963
Clinocarinispa vinculata (Weise, 1905)


== Litteratur ==
Clinocarispa på ITIS
Hispines of the World - Clinocarinispa


== Eksterne lenker ==
(en) Clinocarinispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Otemanu

Otemanu (fransk: Mont Otemanu) er det høyeste fjellet på Bora Bora. Fjelltoppen ligger 727 meter over havet.
Sømboring

Sømboring er boring som utføres av en fjellsprenger for å etterlate en rett flate etter utsprenging. Resultatet er en såkalt skjæring. Sømboring går ut på å bore mange hull langs en linje som ikke fylles med sprengstoff.
Sømboring vil fungere som en stopper for selve utsprengingen. Fjellet sprenges imot sømboringslinjen.
Sømboring hører også sammen med kontursprengning.
Et alternativ til sømboring er wiresaging.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergsprengning – veier til ønsket kvalitet. Statens vegvesen
Kjernebor

Et kjernebor er et type bor som brukes i bygg- og anleggsbransjen for å bore større hull i betong. Navnet kommer fra konstruksjonsdelen («kjernen») fra hulrommet som blir tl overs etter utført boring.
Kjernebor klarer som regel å kutte armeringsjern i motsetning til vanlige betongbor som gjerne ødelegges når de støter på metall. Kjerneboring krever mer forberedelser enn vanlig boring. Kontinuerlig tilførsel av vann er nødvendig, dette er for å minimere friksjon samt å kjøle ned kjerneboret underveis.


== Andre bruksområder ==
Kjerneboring blir også brukt i sammenheng med geologiske undersøkelser, i forskningssammenheng som for eksempel for undersøkelse av iskjerner, og ved undersøkelser av broer av betong for å undersøke kvaliteten på betongen samt for å se etter armeringskorrosjon eller klorid- og karboninntregning.
Bioingeniørfaglig institutt

Bioingeniørfaglig institutt (BFI) er en selvstendig faglig enhet NITO, og ledes av et fagstyre som er valgt av medlemmene ved direkte valg. BFI ivaretar  bioingeniørenes fag- og profesjonsinteresser, og instituttets prioriterte arbeidsområder vil til enhver tid gjenspeile utviklingen innen bioingeniørfaget. BFI har som ambisjon å være med på å forme samfunnets helse- og omsorgspolitikk og arbeider aktivt med å synliggjøre bioingeniørens kompetanse og rolle i norsk helsevesen. Instituttet eier og gir ut det vitenskapelige tidsskriftet Bioingeniøren.
Instituttet ivaretar bioingeniørenes autorisasjon, informerer om, veileder og behandler søknader om spesialistgodkjenning for bioingeniører som ønsker å gjennomføre et spesialistgodkjenningsløp. Gjennom instituttets studiefond ytes det økonomisk støtte til medlemmene slik at de kan drive faglig utvikling som kan bidra til å heve bioingeniørfaget.   
Det er en prioritert oppgave for BFI å legge til rette for videreutvikling av den faglige og etiske standarden i utdanning og utøvelsen av alle sider av bioingeniørfaget.  


== Historie ==
Norsk Medisinsk Laboratorieteknikerforening ble konstituert den 14. november 1962. Organisasjonen bestod da av 22 medlemmer. De viktigste årsakene for organisasjonens stiftelse var for å bedre medlemmenes lønns- og arbeidsvilkår, opprette et eget tidsskrift, høyne utdannelsen, arbeide for å få autorisert laboratorieteknikeryrket og søke kontakt med innen- og utenlandske organisasjoner. I 1966 skjedde det et navneskifte til Norsk fysiokjemikerforbund der Irene Reinskou tok over som forbundsleder. I 1987 ble «Bioingeniør» ny felles yrkestittel for de ulike fagområdene, og samme år gikk Norsk fysiokjemikerforbund gjennom nok en navneendring, denne gang til Norsk bioingeniørforbund, mer kjent som NOBI. To år senere, i 1989, fusjonerte NOBI og Bioingeniørforbundet (MIP-ingeniørene) seg sammen og utgjorde så en medlemsmasse på 3600 medlemmer. Bioingeniørforbundet bestod av en egen yrkesgruppe, såkalte «MIP-ingeniører». Dette var medisinske laboratorieingeniører innen mikrobiologi, immunologi og patologi.
I 1997 fusjonerte NOBI og NITO seg sammen. Bioingeniørfaglig institutt (BFI) etableres som en selvstendig faglig enhet i NITO. Per 2019 har BFI 5500 yrkesaktive medlemmer og over 1500 student- og pensjonistmedlemmer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Halne kraftverk

Halne kraftverk er et vannkraftverk i Eidfjord kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 60 meter.
Installert effekt er 10 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,04 GWh (estimerte tall).
Kraftverket forsyner Telenors mobilstasjon og Halne Fjellstova.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase


== Eksterne lenker ==
Online: Full mobildekning på vidda – takket være vannkraft
Glyphuroplata

Glyphuroplata er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Ganske små (3-5 millimeter), avlange, matte, mørke bladbiller. Hodet er nokså lite, pannen med tre lengdefurer, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 8 ledd og er noe flattrykte fra sidene. Dekkvingene er jevnbrede og har 8-9 punktstriper, stripene er ordnet parvis, og tre svake, opphøyde lengderibber, punktene grove og noe spredte.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på gress, har dessuten blitt funnet på slekten Mimosa (erteblomstfamilien).


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra Canada og USA og dessuten fra Costa Rica.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Glyphuroplata Uhmann, 1937
Glyphuroplata anisostenoides E. Riley, 1985
Glyphuroplata nigella (Weise, 1907)
Glyphuroplata pluto (Newman, 1841)
Glyphuroplata uniformis (Smith, 1885)


== Litteratur ==
Glyphuroplata på ITIS
Hispines of the World - Glyphuroplata


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Glyphuroplata i Encyclopedia of Life 
(en) Glyphuroplata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Glyphuroplata hos ITIS 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helene Marie Fossesholm

Helene Marie Fossesholm (født 31. mai 2001 i Vestfossen) er en norsk langrennsløper og terrengsyklist som representerer Eiker Skiklubb i ski. Fosseholm vant gull på både 5 km klassisk og 15 km fristil fellesstart i junior-VM på ski 2020. Hun har også sølvmedalje på 5 km fristil og 15 km klassisk fra junior-VM på ski 2019. Hun har i tillegg en gullmedalje i stafett fra det samme mesterskapet. Hun regnes som et stort talent, og har blitt omtalt som «den nye Marit Bjørgen».


== Karriere ==
I junior-NM på ski 2018 tok hun gull i samtlige tre konkurranser, og på 5 km fristil var hun også raskest uansett aldersklasse. I senior-NM ble hun nr. 11 på den samme distansen. Hun tok bronse på 15 km fellesstart i NM 2020. I februar 2020 gikk hun inn til 5. plass på 10 km fellesstart i Falun. Under senior-NM i Granåsen i Trondheim januar 2021 tok hun gull på 10 km fri med intervallstart og bronse på 15 km med skibytte. 
I januar 2019 het det i en pressemelding fra Norges Skiforbund at Fossesholm hadde gjennomgått hormonbehandling i perioden 2014–2017 grunnet lav vekst. Siden preparatet som ble benyttet sto på den internasjonale dopinglisten, måtte det søkes om dispensasjon fra Verdens antidopingbyrå, noe som ble innvilget.I tillegg til å gå langrenn har hun også konkurrert i terrengsykling. Hun tok bronse på Rundbane for juniorer under VM i terrengsykling 2019.Under VM 2021 gikk hun ankeretappen på Norges lag som tok gull på 4 × 5 km stafett. Tiril Udnes Weng, Heidi Weng og Therese Johaug gikk de tre første etappene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helene Fossesholm – Olympics.com 
(en) Helene Fossesholm – Olympedia 
(en) Helene Fossesholm – FIS (langrenn) 
Helene Fossesholm på Facebook 
Helene Fossesholm på Instagram
Francesco Berni

Francesco Berni (født omkring 1497 i Lamporecchio i Den florentinske republikk, død 26. mai 1536 i Firenze) var en italiensk dikter.
Francesco Berni er kjent for sin omarbeidelse av Matteo Maria Boiardos epos Orlando innamorato. Mest berømt er Berni for sine sonetter, der han blander en burlesk og alvorlig stil.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
Gelasius I

Gelasius I (født i Kabylia, død 19. november 496 i Roma) var pave fra den 1. mars 492 til sin død. Han æres som helgen i den katolske kirke, med minnedag 21. november.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Om Gelasius' opphav er det kjent at faren var en prest ved navn Valerius, og at han i et brev til keiser Anastasios I kalte seg «Romanus natus» men i Liber Pontificalis sies å være av «natione Afer» noe som er blitt tolket som at han kom fra Afrika, en oppfatning som er blitt alment utbredt. Historikeren J. Conant mener at de to opplysningene godt kan la seg harmonisere, ved det at «Romanus natus» godt kan indikere at han ble født innen det romerske Afrika, med sine borgere av Roma, ble erobret av vandalene.


=== Pave ===
Gelasius ble valgt til pave den 1. mars 492, som etterfølger etter Felix III. Han kjempet for å bevare de gamle tradisjoner, og mente at den prestelige myndighet var høyere rangert enn den kongelige, noe som gjerne ble gjentatt gjennom middelalderen. Lenge tilskrev man Gelasius kanoniseringen av de hellige skrifter, men den katolske kirkers forskere er kommet til at det heller antagelig var pave Damasus I.
Gelasius skrev mange hymner og en messebok.
Han bidro med en viktig doktrine som tok opp den oppdeling mellom veldslig og åndelig makt som han anså skulle råde mellom paven og keiseren. Det gjaldt den gang å markere rolleavgrensningen mellom paven og keiser Anastosios I, Odoaker og Theoderik; mellom pavedømmet («auctoritas sacrata pontificum») og keiserdømmets («regalis potestas»).
Denne dualistiske doktrine om «de to sverd» skulle under høymiddelalderens kirkereformer få stor betydning for å styrke kirkens myndighet og pavens  autoritet i relasjon til monarker.
Et skrift fra pave Gelasius (Ad Rufinum et Aprilem episcopos) oppviser det første belegg for adjektivet modernus; han benytter det for å avgrense nye lærer (admonitiones modernas) fra gamle regler (antiquis regulis).


== Referanser ==


== Kilder ==
Catholic Encyclopedia, Volume VI (1909)


== Eksterne lenker ==
(en) Gelasius I – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eluering

I analytisk og organisk kjemi er eluering prosessen ved å ekstrahere ett kjemisk stoff fra et annet ved å "vaske" det i en løsning. 
I væskekromatografi forsøk vil for eksempel en analytt bli adsorbert eller bundet til en adsorbent i væskekromatografikolonnen. Adsorbenten er ofte et fast stoff (stasjonærfasen) i pulverform som er belagt på en fast bærer. 
Eluering er deretter proessen med å fjerne analytter fra adsorbenten ved å la et løsemiddel renne gjennom kolonnen (mobilfasen).  Når mobilfasen «eluerer» eller går ned gjennom kromatografikolonnen, kan de enten passere gjennom adsorbenten/ analytkomplekset eller de kan forskyve analyten ved å binde til adsorbenten i stedet. Forskjellige stoffer vil bruke forskjellig tid gjennom kolonnen. Dette har med hvordan de forskjellige stoffene binders seg med mobilfasen. Vanligvis vil en ha en type detektor etter kolonnen for å sjekke hva som blir eluert. 


== nReferanser ==
Roy Angelvik

Roy Angelvik (født 22. september 1975) er en norsk politiker (FrP). Han er statssekretær for fiskeriminister Harald Tom Nesvik. 
Angelvik tok fagbrev som kokk i 1994, og jobbet som kokk fram til 2001 og har vært næringsdrivende med restaurant, catering og kantinevirksomhet i flere år.Han har vært lokallagsleder, fylkesleder og deretter kommunestyrerepresentant for FrP i Sør-Trøndelag. Han var politisk rådgiver i Nærings- og fiskeridepartementet desember 2015 til mai 2016. Deretter var han statssekretær i samme departement fra mai 2016.Han var medredaktør for kokeboka Matgleder fra Trøndelag som kom ut i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Roy Angelvik hos Stortinget 
(no) Roy Angelvik hos Norsk senter for forskningsdata
Lillevannsskogen (Oslo)

Lillevannsskogen (1-85, 10-42) er en vei i Vestre Aker (tidl. Vindern) bydel i Oslo. Veien starter ved Lillevannsveien og er en blindvei på sørsiden av Lillevann med flere grener.


== Se også ==
Liste over Oslos gater


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Rikard Gaarder Knutsen

Rikard Gaarder Knutsen (født 26. mars 1994 fra Røyken) er en norsk politiker (FrP). Han var politisk rådgiver i Samferdselsdepartementet og deretter statssekretær i Landbruks- og matdepartementet, før han i 2019 ble  statssekretær i Olje- og energidepartementet for Kjell-Børge Freiberg. 
Knutsen har vært aktiv i FrP fra han var 15 år. Han var leder i Fremskrittspartiets Ungdom i Buskerud og kommunestyrerepresentant i tidligere Røyken kommune. Knutsen ble valgt inn som varamedlem i kommunestyret i nye Asker kommune fra 2020. 
Knutsen er utdannet bilmekaniker. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Kommunens oversikt over folkevalgte i nye Asker kommune


== Eksterne lenker ==
(no) Rikard Gaarder Knutsen hos Norsk senter for forskningsdata
Daniel Hanssen

Daniel Hanssen (født 1895 i Sarpsborg, død 1982) var en norsk organist, dirigent og komponist. Han virket som organist og kantor i Bragernes kirke i Drammen fra 1924 til 1964. Med Daniel Hanssens kor oppførte han en lang rekke store verker. Hanssen var en dyktig komponist, og hans hovedverk er Kantate til Strømsø kirkes 275-års jubileum i 1942. Kantaten ble gjenoppført i Bragernes kirke i 2018. Hanssen skrev romanser og korsanger samt musikk for klokkespill. 
Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1963.


== Referanser ==
Albert Jacobsen

Albert Jacobsen (født 7. februar 1893) var en norsk friidrettsutøver som representerte Torshaug IF.
Han vant to NM-gull og ett NM-sølv på 100 meter, femkamp og lengde i perioden 1919–1921.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
August Lie

August Lie (født 11. juli 1882, død 1942) var en norsk friidrettsutøver som representerte IF Ørnulf.
Han vant to NM-gull og ett NM-sølv på 1500 meter og 20.000 meter i 1902 og 1903.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Bjarne Bratz

Bjarne Bratz (født 11. desember 1882) var en norsk friidrettsutøver som representerte IF Thor og IK Tjalve.
Han vant to NM-gull og fem NM-medaljer på 1500 meter og 20.000 meter i perioden 1904–1907.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Halvor Øien

Halvor Øien (født 16. mars 1897, død 2. august 1972) 
var en norsk friidrettsutøver som representerte SK Snøgg.
Han vant to NM-gull og 7 NM-medaljer i kule og spyd i perioden 1917–1921.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Pagodetre

Pagodetre (Styphnolobium japonicum, tidligere Sophora japonica) er et løvfellende tre i erteblomstfamilien.
Det blir opptil 25 m høyt. Barken er gråbrun med vertikale furer. Knoppene er skjult under den oppsvulmede basisen til bladstilken. Bladene er 15–25 cm lange og ulikefinnede med 9–15 småblad som sitter motsatt langs hovedstilken. Småbladene er 2,5–6 cm lange, 1,5–3 cm brede, helrandede og tilspissede. Unge blad er lysegule, nesten hvite. Bladene beholder grønnfargen til de faller av om høsten.
Blomsterstanden er en endestilt, opptil 30 cm lang topp med hvite eller kremgule blomster. Blomstringstida er i juli–august. Frukten er en 2,5–5 cm lang belg som er sammensnurpet mellom frøene. Den har 1–6 frø og blir moden i august–oktober.
Pagodetreet vokser naturlig i Japan og Korea. Det er vanlig dyrket i blant annet Kina, Europa og Nord-Amerika. Det finnes en kultivar med hengende greiner, 'Pendula', som podes på stammen til et vanlig pagodetre. I Norge kan arten plantes i de mildeste kyststrøkene.
Tørkede blomster og knopper brukes som en medisinsk urt i Kina, Japan og Korea for å behandle hemoroider og blodig oppkast. Planten inneholder en rekke stoffer med medisinsk virkning, blant annet flavonoidene rutin, quercetin, isorhamnetin, isorhamnetin, genistein og kaempferol.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 306–307. ISBN 82-10-01282-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 110. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Sophora japonica». Flora of China. Besøkt 1. februar 2019. 
ILDIS World Database of Legumes (2010). «Styphnolobium japonicum». In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 1. februar 2019. 
Hsiang-Ni Chen og Ching-Liang Hsieh (2010). «Effects of Sophora japonica flowers (Huaihua) on cerebral infarction». Chinese Medicine. 5: 34. ISSN 2151-1926. PMC 2954919 . PMID 20875105. doi:10.1186/1749-8546-5-34. 


== Eksterne lenker ==
(en) Pagodetre i Encyclopedia of Life 
(en) Pagodetre i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Pagodetre hos Dyntaxa 
(en) Pagodetre hos ITIS 
(en) Pagodetre hos NCBI 
(en) Pagodetre hos The International Plant Names Index 
(en) Pagodetre hos Tropicos 
(en) Kategori:Styphnolobium japonicum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Styphnolobium japonicum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Styphnolobium japonicum – detaljert informasjon på Wikispecies
Align Racing UiA

Align Racing UiA er Universitetet i Agder sitt Formula Student-team og ble etablert i 2017. Team 2019 består av 60 studenter fra 11 ulike fagretninger ved universitetet, som blant annet mekatronikk, elektronikk, data, økonomi, markedsføring og media. Align Racing deltok for første gang i Formula Student i 2018 på Silverstone Circuit i England.


== Bilene ==


=== AR-18 Ludvig ===
I 2018 produserte Align Racing sin første Formula student bil som er oppkalt etter Flåklypa-helten "Ludvig". Bilen ble avduket 25. April 2018. Bilen har 78 hestekrefter, veier 306 kg og akselerer fra 0 til 100 km/t på 4,5 sekunder og bygger på en space frame ramme i stål. Laget vant også årets nykommer på Silvserstone og kom på 3. plass i markedsførings prisen


=== AR-19 Solan ===
I 2019 produserte Align Racing sin andre Formula student bil som heter "Solan". Bilen ble avduket samme dato som fjoråret, nemelig 25. April 2019. Align Racing deltok i klasse 1 på Silverstone sommeren 2019 og endte opp med 3. plass i cost, 12. plass i endurance og endte opp på totalt 13. plass.


=== AR-20/21 Boomerang Rapido ===
I 2020 produserte Align Racing sin tredje Formula student bil som heter "Boomerang Rapido". Bilen ble avduket 30. April 2021.


=== AR22 EL tempo gigante ===
EL tempo gigante ble produsert over ett prosjektår og er den første EL bilen til Align Racing. Bilen har en batteripakke med 6.7kWh kapasitet. og en spenning på 315V. Motoren er en Emrax 188 og inverter er Cascadia Motion PM100DX. Bilen konkurrerte i Formula Student Italy fra 13-17 Juli 2022. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
AR19 Github
AR20 Github
Wyomingterritoriet

Wyomingterritoriet (engelsk: Wyoming Territory) var et amerikansk territorium, som eksisterte i perioden 25. juli 1868-10. juli 1890. Det dannet med et vedtak i kongressen i 1868 ved å splitte ut del av de daværende territoriene: Dakotaterritoriet, Idahoterritoriet og Utahterritoriet. Hovedstad var Cheyenne. De ytre grensene var de samme som delstaten Wyoming seinere har hatt. Da territoriet ble dannet ble den den første transamerikanske jernbanen gjennom Wyoming bygget.
I 1890 ble Wyoming opptatt som USAs 44. delstat.


== Referanser ==
Utahterritoriet

Utahterritoriet (engelsk: Utah Territory) var tidligere et organisert territorium i USA. Territoriet ble dannet etter at mormonernes delstat Deseret ikke ble anerkjent av regjeringen og eksisterte i perioden 9. september 1850–4. januar 1896 og bestod for det meste av det som den 4. januar 1896 ble den amerikanska delstaten Utah. I begynnelsen inngikk blant annet også det som seinere ble delstaten Nevada, som i 1861 brøt ut og dannet Nevadaterritoriet. Territoriet omfattet opprinnelig også mindre deler av de nåværende delstatene: Colorado og Wyoming.
Salt Lake City var hovedstad i Utahterritoriet og er fortsatt hovedstad i den nåværende delstaten Utah.
Det fantes en politisk motstand mot mormonere; spesielt ble de siste dagers helliges utøvelse av polygami kritisert og det drøyde til 1896, etter at flergifte ble avskaffet, før Utah ble akseptert som delstat i USA. Dette er sammenlignbart med naboen Nevada, som ble en delstat allerede 1864.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Utah Territory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Utah in 1851, with the text of the 1850 Act of Congress to Establish the Territory of Utah, Central Pacific Railroad Photographic History Museum
Utah's Role in the Transcontinental Railroad, Central Pacific Railroad Photographic History Museum