jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kommunestyrevalget 1901

Kommunestyrevalget 1901 var et valg i Norge som ble gjennomført i 1901. Valgdagen var i oktober for landdistriktene og desember for byene. Ved valget ble det valgt representanter og varamenn til 551 norske landkommuner (herreder) med 893 valgsogn, 31 større byer og 30 mindre byer. I herredene ble det valgt totalt 10 476 representanter og 9 496 varamenn, mens det i byene ble valgt totalt 1 952 representanter og 1 129 varamenn.
656 511 personer var innført i manntallet ved valget, herav 35,5% kvinner. Det var et krav om to års opphold i vedkommende kommune for å ha stemmerett, i tillegg til statsborgerskapet. De som mottok fattigunderstøttelse hadde ikke stemmerett. Kvinner hadde stemmerett for første gang, men bare de skatteytende. Stemmerettsalderen var 25 år. Av de manntallsførte hadde 21 912 personer suspensjonsanmerkning. 634 599 personer hadde stemmerett.
Valgloven ga anledning til å velge mellom forholdstallsvalg og flertallsvalg. 429 av herredene hadde vedtatt å avholde flertallsvalg. I de øvrige ble det holdt flertallsvalg hvis det bare var ett eller ingen godkjente forslag til valgliste. Fjorten av byene avholdt flertallsvalg.229 997 personer avga stemme, noe som ga en valgdeltagelse på 36,2%.


== Referanser ==
International Classification of Headache Disorders

International Classification of Headache Disorders (ICHD) er et detaljert hierarkisk system for klassifikasjon av alle former for hodepiner (kefalalgier) som har blitt definert og publisert av International Headache Society (IHS). Standarden har siden 1992 blitt betraktet som den offisielle standarden for hodepine av Verdens helseorganisasjon (WHO), som implementerte den i International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems fra versjon ICD-10. Hver klasse av hodepine inneholder et eksplisitt diagnostisk kriterium – noe som betyr at kriteriet inkluderer kvantitet heller enn vage terminologier som flere eller vanligvis – som er fundamentert i klinisk forskning og laboratorieobservasjoner.Den første ICHD-standarden ble publisert i 1988, under navnet ICHD-1. Neste versjon var ICHD-2, som ble publisert i 2004. Gjeldende versjon er ICHD-3, som ble publisert i den vitenskapelige journalen Cephalalgia den 25. januar 2018, etter at ICHD-3 beta hadde vært i bruk siden 2013. ICHD-3 skal benyttes fra og med 2019. Den implementeres også i sin helhet i ICD-11.


== Se også ==
International Headache Society
Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine
Norsk senter for hodepineforskning
Hodepine Norge
Hodepinedagbok


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IHS Classification ICHD-3
Per Petersson

Per Øyvind Runo Petersson (født 4. februar 1931 i Oslo, død 12. desember 2000) var en norsk fotograf. Han er kjent for sin dokumentasjon av norsk billed- og skulpturkunst. 
Han vokste opp på St. Hanshaugen i Oslo og startet tidlig sin interesse for fotografering. Han kjøpte sitt første kamera da han var 15 år og begynte straks med å fotografere sine omgivelser. Han klarte å skaffe seg en lærlingjobb i fotostudio O. Væring, drevet av Ragnvald Væring (1. juli 1884–7. mars 1960) og etter å ha utført lærlingjobben og vært fast ansatt siden 1947 kjøpte fotograf Per Petersson firmaet O. Væring fra Ragnvald Værings bo i 1960. Per Petersson fortsatte arbeidet med å avfotografere norske kunstneres produksjon fra hans studio i Karl Johansgate 2, og er ansvarlig for det meste av arkivets fotomateriale i farger. Per Petersson fotograferte systematisk alle viktige kunstutstillinger i hans samtid. Han reiste ofte på eget initiativ for å bygge opp arkivet og gjorde en stor kulturell innsats gjennom årene, og ofte uten betaling. Per Petersson betraktet dokumentering av norsk kunst som en livsoppgave og ble gjennom sitt arbeid nær venn med flere kunstnere og var oppriktig dedikert av sitt fotografiske arbeid gjennom hele sitt yrkesliv.

Per Petersson er den eneste som har den rette sans - og kjærlighet for det arbeidet som tilhører ham. Som menneske er han en praktkar. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Fotoarkivet etter O. Væring, R. Væring og P. Petersson». Fotografregisteret / Nasjonalbiblioteket. Besøkt 3. september 2018.
Ragnvald Væring

Ragnvald Fredrik Væring (født 1. juli 1884 i Sandsvær, død 4. mars 1960 i Oslo) var en norsk fotograf. Han var sønn av Alf Væring (1863–1912) og Jørgine Fredriksen, og sønnesønn av Olaf Martin Peder Væring.Ragnvald het Fredriksen til like etter farfarens død i 1906, da foreldrene ikke var gift. Selv ble han gift 3 ganger, 1) med Borghild Føllingstad, 2) med Elly Fjeld, 3) i 1926 med fotograf Sofie Betzonich, f. Johnsen, datter av Mariken og Stian Johnsen, enke etter fotograf Geo B. Betzonich.Væring vokste opp hos farfaren fotograf Olaf Væring og hans datter Ragnhild Væring, gikk i lære i firmaet og hadde allerede før farfarens død en sterk posisjon i dette. Da Ragnhild Væring arvet firmaet i 1906, ble han medarbeider og tok samtidig navnet Væring. Etter at Ragnhild giftet seg med Karl Teigen i 1907, ble firmaet ledet av Væring og Teigen i fellesskap, og kunstfotograferingen fortsatte. I 1936 gikk Teigen ut av firmaet da samarbeidet ikke var så godt, og startet sitt eget firma. Væring fortsatte alene, og ved hans død i 1960 ble firmaet overtatt av Per Petersson, som hadde vært hans assistent i flere år. 
Som en av de første i landet utviklet firmaet og Ragnvald Væring gjennom sine kunstinteresserte fotografer en ekspertise i fotografering av kunstverk. De samme fotografene innså at ettertiden kunne nyte godt av deres arbeid og denne kulturelle bevisstheten førte derfor til at de samlet og tok vare på det de mente var av historisk verdi. Fotograf Ragnvald Væring la grunnlaget for firmates linje og personlige kjennskap og kontakt med kunstnere, samlere og utgivere, og på denne måten ble firmaet O. Væring en bidragsyter til norsk kunsts distribusjon og markedsføring. Ragnvald Væring drev selskapet godt og ble venner med mange kunstnere. De gikk inn og ut av hans studio og han ble spesielt nær venn med Edvard Munch og hans søster Inger Munch. 
Væring utga en bok på Gyldendal med Edvard Munchs selvportretter. Han var viseformann i Norske Fotografers Landsforbund og formann i Oslo Krets. Medlem av forskjellige juryer. Firmaet O. Væring er fremdeles i drift (2019) og alle tidlige glassplater av norske maleres arbeider er lagret i arkivet. Kopier av de platene som har bygningshistorisk og antikvarisk interesse beror hos Riksantikvaren, negativer av byhistorisk interesse i Oslo byarkiv. Fotograf Per Petersson oppga i 1987 at samlingen oppbevares i kjellerlokale i Statens Kunstakademi. I 2007 flyttet Per Petersson sin datter Ingrid Petersson Nørstenæs arkivet til nye oppbevaringslokaler i Oslo. Dette for å sikre materialet for ettertiden da lokalene i Statens Kunstakademi forringet materialet.   


== Referanser ==
En kvinne blant menn

En kvinne blant menn (orig. Manpower) er en amerikansk kriminalfilm fra 1941 regissert av Raoul Walsh med Edward G. Robinson, Marlene Dietrich, og George Raft i hovedrollene.


== Handling ==
Hank McHenry arbeider med kraftledninger i Los Angeles. Men etter en bein-skade, blir han nødt til å gi opp felt-arbeid, og godtar en forfremmelse til arbeidsleder. Mannskapet hans inkluderer hans gode venn Johnny Marshall og Pop Duval. Men Pop blir drept under en storm. Datteren hans Fays tilsynelatende likegyldighet over dødsfallet irriterer Johnny.
Men Hank blir romantisk tiltrukket av henne. Fay arbeider ved en nattklubb, og aksepterer penger fra Hank - og etter hvert også hans frieri - selv om hun egentlig ikke elsker ham. Arbeiderne får et nytt prosjekt som tar dem til Boulderdammen, hvor Johnny blir skadd. Fay bestemmer seg for å forlate Hank, men hun blir arrestert i et raid når hun besøker den tidligere nattklubben sin.
Johnny betaler kausjon for henne, og forhindrer henne i å forlate Hank. Imidlertid forteller hun Hank at hun ønsker å forlate ham og er tiltrukket av Johnny. Hank misforstår denne situasjonen, og tror at Johnny har forrådt ham. I vått og vindfullt vær klatrer Hank med det dårlige beinet sitt, for å angripe Johnny.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En kvinne blant menn på Internet Movie Database 
(sv) En kvinne blant menn i Svensk Filmdatabas 
(fr) En kvinne blant menn på Allociné 
(nl) En kvinne blant menn på MovieMeter 
(en) En kvinne blant menn på AllMovie 
(en) En kvinne blant menn på Turner Classic Movies 
(en) En kvinne blant menn på Rotten Tomatoes
Gunhild Emanuelsen

Gunhild Emanuelsen (født 31. desember 1914 i Kristiania, død 19. oktober 2006) var en norsk freds- og kvinnesaksaktivist.
Emanuelsen arbeidet på Standard Telefon og Kabelfabrik. Etter Melkestreiken under andre verdenskrig deltok hun i motstandsarbeidet på fabrikken, og distribuerte illegale aviser.Etter krigens slutt gikk hun inn i Norges Kommunistiske Parti, men hun ble ekskludert i forbindelse med Furubotn-oppgjøret. Hun viet seg deretter til fagforeningsarbeid, med spesielt fokus på kampen for likelønn. Hun var også aktiv i Norsk Kvinneforbund, og representerte Norge i internasjonale kvinnekonferanser. I 1982 var hun del av delegasjonen som reiste til Moskva for sammen med Sovjetunionens Kvinnekomité og Sovjetunionens Fredskomité å arrangere en nordisk-sovjetisk fredsmarsj.Etter mange år som uavhengig sosialist gikk hun etterhvert med i Sosialistisk Venstreparti. Hun satt i Oslo bystyre for SV, og var også tredje vara til Stortinget i periodene 1977–1981 og 1981–1985. På 1990-tallet var hun i flere perioder leder i Nei til atomvåpens hovedstyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunhild Emanuelsen hos Stortinget 
(no) Gunhild Emanuelsen hos Norsk senter for forskningsdata
Paulines Eventyr

Paulines Eventyr (originaltittel: The Perils of Pauline) er en amerikansk stumfilm-føljetong i 20 deler fra 1914, med Pearl White i hovedrollen.


== Handling ==
Pauline, en ung kvinne, må beskytte seg mot en forrædersk verge som hadde fått i oppgave å ta hånd om arven hennes frem til hun blir gammel nok til å ta hånd om disse pengene selv.
Men vergen planlegger gjentatte ganger å myrde Pauline, for å få tak i pengene for seg selv.


== Skuespillere ==
Pearl White som Pauline Marvin
Crane Wilbur som Harry Marvin
Paul Panzer som Raymond Owen
Edward José som Sanford Marvin - faren til Pauline
Francis Carlyle som Hicks - Owens håndlanger
Clifford Bruce som en sigøyner-leder
Donald MacKenzie som Blinky Bill - en sjørøver
Jack Standing som Ensign Summers
Eleanor Woodruff som Lucille Sampson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulines Eventyr på Internet Movie Database 
(no) Paulines Eventyr hos Filmfront 
(nl) Paulines Eventyr på MovieMeter
Ternate (Cavite)

Ternate (Bayan ng Ternate, Municipio de Bahra, Municipality of Ternate) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Cavite. Folkmengden er på 23 157 innbyggere (2015).Småbyen het aller først Gilolo lokalt, ble kalt Barra de Maragondon på spansk (eller Bahra de Maragondon), før den fikk navnet Bahra og så Ternate.


== Barangayer ==
Ternate er inndelt i 10 barangayer per 30. september 2019: Poblacion I (Barangay I), Poblacion II (Barangay II), Bucana, Poblacion III (Barangay III), San Jose, San Juan I, Sapang I, Poblacion I A, San Juan II, Sapang II.


== Historie ==
For å forstå byens historie må man egentlig begynne ganske langt borte fra den, til Molukkene øst i Indonesia. Derfra har man merdicaene (også skrevet mardica eller mardika), som var katolske innfødte fra øyene Ternate og Tidore i Molukkene; konvertitter under det portugisiske herrevelde der, og der det virket misjonærer fra jesuittordenen. 
Disse øyene ble senere erobret for en periode av spanjolene. I 1663 måtte den spanske garnisonen på Ternate trekkes ut; den skulle settes inn i forsvaret av Manila som man fryktet kunne bli angrepet og inntatt av den kinesiske piraten Koxinga. Faren for dette ble ansett som overhengende. (Spanjolene oppgav dermed Molukkene, og deres rivaler nederlanderne rykket inn der.) 
En god del merdikaer meldte seg som frivillige. De ble med til de filippinske øyer, og den spanske generalguvernøren der plasserte dem i Bagumbayan (nå tilsvarende Ermita, sentralt i Manila), som forsterkninger. 
Koxingas angrep på Manila ble det forsåvidt ikke noe av, for han ble malariasyk og døde, 39 år gammel. 
Mange, kanskje mesteparten, av disse merdikaer ble etterhvert bosatt på en sandtange nær utløpet av en elv (det er dette som ble til Ternate), og i Tanza i Cavite (begge steder nå en provins rett sørvest for Manila. Det navn de selv gav sin lille førstnevnte bebyggelse var Gilolo, etter et treslag der som de kjente igjen fra hjemtraktene på Molukkene. 
Merdicaene ble med tiden integrert i den lokale kystbefolkning i nevnte områder av Cavite, sør for Manilabukten. Men deres viktigste landsby, etterhvert ganske folkerik, fikk navnet Ternate etter øya Ternate opå Molukkene. Deres etterkommere bruker fortsatt det spanske kreolspråk (med innflytelse fra blant annet portugisisk og fra papuanske språk), et språk som kalles ternateño chabacano, eller bahra som de selv kaller det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ternate, Cavite – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kuldestimulert hodepine

Kuldestimulert hodepine (ICHD-gruppe 4.5), som gjerne kalles iskremhodepine eller «hjernefrys» på folkemunne og vitenskapelig heter sphenopalatine ganglioneuralgia, er en type kraniesmerte eller hodepine som noen mennesker rammes av etter å ha fortært kald drikke eller mat, for eksempel iskrem. Ifølge gjeldende utgave av International Classification of Headache Disorders (ICHD), versjon ICHD-3, tilhører lidelsen undergruppen med andre primære hodelidelser (ICHD-gruppe 4) i gruppen med primære hodepiner (ICHD-3 del 1).Smerten oppstår ofte som et resultat av rask konsumpsjon. Reaksjonen utløses av at den kalde substansen som konsumeres kommer i kontakt med ganen. Dette irriterer nerver som står i kontakt med Sphenopalatinum ganglion (SPG) og gir små kramper, som medfører at blodkar i hjernen utvider seg og utløser en intens hodepine, som kan vare i opp mot 10–30 minutter (avhengig av typen).


== Inndeling ==

Primære hodepiner består i henhold til ICHD-3 av fire grupper (gruppene 1–4). Dette er lidelser der hodesmerten i seg selv er den primære sykdommen. Nedenfor vises gruppe 4 med undergrupper.

Primære hodepiner
(1) Migrener
(2) Tensjonshodepiner (TTH) (også kalt stresshodepiner)
(3) Trigeminal-autonome hodepiner (TACs)
(4) Andre primære hodepiner
(4.1) Hodepine utløst av hoste (hostehodepine)
(4.2) Hodepine utløst av fysisk aktivitet (anstrengelseshodepine)
(4.3) Hodepine utløst av seksuell aktivitet (sexhodepine)
(4.4) Tordenskrallhodepine (thunderclaphodepine, hyperakutt hodepine)
(4.5) Kuldestimulert hodepine
(4.5.1) Kuldestimulert hodepine utløst av miljømessige kalde stimuli (kaldværshodepine)
(4.5.2) Kuldestimulert hodepine utløst av inntak eller innånding av kald stimuli (iskremhodepine)
(4.5.3) Trolig kuldestimulert hodepine
(4.5.3.1) Trolig kuldestimulert hodepine utløst av miljømessige kalde stimuli (lave temperaturer)
(4.5.3.2) Trolig kuldestimulert hodepine utløst av inntak eller innånding av kalde stimuli
(4.6) Ekstern trykkhodepine
(4.7) Stikkende hodepine
(4.8) Nummulærhodepine (sirkelhodepine, mynthodepine)
(4.9) Nattlig hodepine (natthodepine, hypnisk hodepine, vekkerklokkehodepine)
(4.10) Nyoppstått daglig vedvarende hodepine (NDPH)


== Se også ==
Sekundære hodepiner
Ekstrakranielle hodepiner
International Headache Society (IHS)
Nasjonal kompetansetjeneste for hodepine (NKH)
Hodepine Norge, medlemsforbund for folk med hodepine


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ice-cream headache – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bureau of Meteorology

Bureau of Meteorology er en føderal etat i Australia som har ansvar for værtjenester i og rundt Australia. Den ble opprettet i 1906 fra flere delstatlige meteorologiske tjenester som hadde eksistert tidligere.Bureau of Meteorology lager værvarsel, advarsler og observasjoner for australierne. Byrået sender ut værbilde via radiofax og er ansvarlig for å sende ut flomvarsler i Australia. Byrået har hovedkontor i Melbourne Docklands, som omfatter forskningssentret deres, det nasjonale meteorologiske og oseanografiske sentret, det nasjonale klimasenteret, samt en hydrologisk og en satellittavdeling.Byrået har regionkontor i hver delstat og territorium i landet, som hver har sitt eget regionale varslingsenter og et flomvarselsenter, og Perth, Darwin og Brisbane har også Varlingssenter for tropiske sykloner. Kontoret i Adelaide omfatter Nasjonalt tidevannssenter, mens Darwin-kontoret har Volcanic Ash Advisory Centre og Regional Specialised Meteorological Centre (analyser).
Bureau of Meteorology sender ut anbefalinger vedrørende tropiske sykloner og utviklet Standard Emergency Warning Signal (Standard nødvarslingssystem) for advarsler. Byrået er ansvarlig for å navngi tropiske sykloner i farvannene rundt Australia. 
Byrået forvalter observasjonsnettverket i Australia, naboøyene og på Antarktis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL 
(en) Mate-URL
RAI Amsterdam

RAI Amsterdam (engelsk: RAI Amsterdam Exhibition and Convention Centre) er et kongressenter og messeområde i Amsterdam i Nederland. Senteret åpnet i 1961 og er et av Nederlands travleste og mest brukte messe- og utstillingskomplekser. Senteret består av 22 konferansesaler, 11 utstillingshaller og har en samlet bruksområde på 87 000 kvadratmeter. Den største salen har plass til 12 900 publikummere. Komplekset har også en konsertsal og et underjordisk parkeringshus med plass til 3000 biler. Siden åpningen i 1961 har over RAI Amsterdam hatt over 100 millioner besøkende.


== Historie ==
RAI Amsterdam har historie tilbake til 1893, da flere nederlandske sykkelprodusenter stiftet Vereniging 'De Rijwiel-Industrie' (Foreningen Sykkelindustrien). Bakgrunnen for etableringen var at sykkelprodusentene ønsket sitt eget utstillingssenter for sykler. Tidligere hadde produsentene reist rundt på ulike messer for å promotere sine produkter, og utstillingskostnadene begynte å bli for høye for produsentene. Den første årlige sykkelutstillingen fant sted i 1895, i Paleis voor Volksvlijt i Amsterdam. Frem mot første verdenskrig ble det arrangert ytterligere elleve utstillinger av sykler, motorsykler og biler.Utover i 1890-årene begynte flere produsenter også å lage automobiler, og i 1900 skiftet foreningen navn til Vereniging 'De Rijwiel- en Automobiel-Industrie' – forkortet RAI. På grunn av plassmangel i Paleis voor Volksvlijt, åpnet RAI i 1922 sin egen utstillingsbygning i Ferdinand Bolstraat i Amsterdam. De neste 39 årene var denne bygningen, Oude RAI (gamle RAI), foreningens hovedkontor. Utover i 1920-årene ble senteret utvidet til 13 000 kvadratmeter, og besøkstallene vokste.
Etter andre verdenskrig fortsatte utstillingssenteret å vokse, og det åpnet dørene for andre bransjer og organisasjoner. I 1956 inngikk RAI et samarbeid med Amsterdam kommune og etablerte et nytt selskap med samme navn. I 1961 åpnet RAI et nytt senter – Europahallen – på Europaplein i det sørlige Amsterdam, og et privat underselskap ble etablert for å drifte senteret.Vesthallen sto ferdig i 1963, og et eget konferansesenter fulgte i 1965. Siden fortsatte senteret å vokse med flere nye saler, haller og møterom. Etter den siste store utvidingen i 1993 hadde utstillingskomplekset 11 saler, 22 konferanserom og 7 spisesteder.


== Senteret i dag ==
Etter 2000 har RAI Amsterdam vokst til å bli Nederlands største utstillings- og messesenter. Siden åpningen har over 100 millioner mennesker besøkt senteret, og årlig ligger besøkstallet på over 2 millioner besøkende. I 2015 ble Europahallen utpekt til et nederlandsk Rijksmonument.
Et flerbrukshus, Amtrium, åpnet i 2015, og et underjordisk parkeringshus fulgte i 2016. I 2019 åpner senterets første hotell. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Amsterdam RAI – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Forbordsfjelltunnelen

Forbordsfjelltunnelen er en fremtidig tunnel gjennom Forbordsfjellet i Trøndelag. Tunnelen vil bli ca. 6,1 km lang og vil gå på E6 fra Holan i Skatval til Langsteindalen.De første planene sa at tunnelen ville bli cirka 7,8 km lang – og gå helt til Åsen. I stedet blir det to tunneler med vei i dagen i Langsteindalen.
Byggestart var 23. februar 2022, og tunnelen skal etter planen være ferdigstilt i 2027. Traseen vil bli lagt utenom det ulykkesbelastede Langsteinområdet, uten muligheter for omkjøring, og vil resultere i en halvering av kjøretid på strekningen Åsen–Stjørdal. Tunnelen vil bestå av fire kjørefelt fordelt på to løp, og hastigheten vil bli satt til 110 km/t.
Utbygger er Nye Veier AS.


== Politisk vedtak ==
Tunnelen ble vedtatt bygget av Stortinget våren 2018 som en del av utbyggingen av E6 på strekningen Ranheim–Åsen i kommunene Trondheim, Malvik, Stjørdal og Levanger i Trøndelag. Vedtaket ble fattet med 90 mot ni stemmer; Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne og Rødt stemte imot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prosjektside: E6 Trøndelag (Nye Veier AS)
Gaiety Theatre

Gaiety Theatre er et teater i Dublin i Irland. Det åpnet i november 1871 etter kun syv måneders byggetid og har plass til 2000 publikummere, fordelt på tre etasjer. Det spesialiserer seg på operaer og musikkproduksjoner, men har også teater og skuespill på spilleplanen.


== Bakgrunn ==
Bygningen er tegnet av arkitekten Charles J. Phipps og ble åpnet 27. november 1871 etter kun syv måneders byggetid. Ved åpningen var Irlands stattholder, John Spencer, 5. jarl Spencer, til stede. Teateret ble åpnet med en dobbeltforestilling: først komedien She Stoops to Conquer, etterfulgt av en burleskversjon av La Belle Sauvage.Gaiety ble utbygget etter tegninger av teaterarkitekten Frank Matcham i 1883 og er fremdeles Dublins lengstlevende teater- og operahus.Patrick Wall og Louis Elliman kjøpte teateret i 1936 og drev det i flere tiår med lokale skuespillere og musikere. De solgte Gaiety i 1965, og frem til 1980-årene ble teateret drevet av Fred O'Donovan og Eamonn Andrews Studios. Siden har teateret skiftet eiere flere ganger, og eies i dag av Denis og Caroline Desmond. Etter år 2000 har også bygningen gjennomgått flere store restaureringsprosjekter.Teateret er kjent for sine årlige julepantomime-show, en tradisjon som har røtter tilbake til 1874. I 1971 ble også Eurovision Song Contest arrangert her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gaiety Theatre, Dublin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons