jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svend Balstad

Svend Balstad (født som Svend Olsen Hornset 20. juni 1801 i Ytre Rendal, død 12. juli 1869 i Ytre Rendal) var skogeier, gårdbruker på gården Balstad, og ordfører i Rendalen 1859–1861. Han var også varaordfører i Rendalen 1841–45. Sønnen Ola Balstad var også ordfører i Rendalen.
Han overtok gården Søndre Balstad (eller Barstad) etter adoptivfaren Ole Halvorsen Vestgård, og overlot den til sønnen Ola Balstad i 1867. Gjennom eiendomshandel, delvis sammen med sønnen, ble han «en av største skogeierne i bygda og ganske rik.» Svend var opprinnelig født som det tredje barnet til Ole Pedersen og Marit Svendsdatter på Olastu Hornset. Ole Vestgård på Balstad var barnløs gjennom tre ekteskap. I det tredje ekteskapet adopterte han og kona Berit Svend som sønn og arving. Svends mor og adoptivmor var søstre.I sitt testamente gav han et orgel til Ytre Rendal kirke og 1000 speciedaler til fastskolen i bygda.


== Referanser ==
Nedre Leirfoss

Nedre Leirfoss er en foss i Nidelva i Trondheim kommune. Fossen er en av de to Leirfossene, den andre er Øvre Leirfoss som ligger lenger oppe i elva. Nedre Leirfoss er den minste av disse to. Fossen ligger mellom Kroppanmarka i vest og Fossegrenda i øst, og nedenfor Leira i sørvest.Nedre Leirfoss har alltid hatt godt laksefiske, og er også lenge blitt utnyttet til ulike industrimål. Fossen var drivkraft for mye av industrien ved Leira. Fossen ble utbygd med kraftstasjon i 1902, og i 1910 startet produksjonen ved Nedre Leirfoss kraftverk. Utløpet for Bratsberg kraftverk ligger også ved Nedre Leirfoss.Nedenfor Nedre Leirfoss ligger et lite parkområde med fiskeplass tilpasset rullestolbrukere. Nedre Leirfoss er tilknyttet kraftverket i Øvre Leirfoss via en vei langs vestsiden av Nidelva.


== Se også ==
Nedre Leirfoss kraftverk
Leirfossene kraftverk
Øvre Leirfoss


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget.
Christina von Halle

Christina von Halle (født 11. februar 1533, død 26. juli 1603) var en tysk adelskvinne. 
Hun var datter av den braunschweigske adelsmann Frantz von Halle (d. 1533) og Christine Ramel (egentlig Rommel).Den 23. oktober 1554 giftet hun seg med Henrik Rantzau, senere stattholder i Hertugdømmene. Christina var en av Braunschweigs rikeste arvinger, og brakte derfor en anselig formue med seg, hvilket fremprovoserte en familiefeide med grevene av Hoya som først ble bilagt fire år senere.Paret fikk i alt 12 barn. Christina døde i 1603, og ble begravet i Itzehoe.


== Referanser ==
Hårstad

Hårstad er et område på Tiller i Trondheim. Hårstad var opprinnelig en gård som ble ryddet i merovingertiden (ca. 570–800), og var etter reformasjonen ødegård og krongods. I 1673 ble Hårstad overtatt av byborgere, og var siden 1731 bondeselveie. Hårstad har avgitt store utmarksområder hvor boligområdene Hårstad og Hårstadmarka i dag er anlagt. Området ble utbygd i 1960-årene. Langs E6 ved Hårstad er det et industri- og næringsområde. Hårstad skole ligger på Hårstad. Boligfeltet Hårstadmarka ligger sør på Hårstad.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget.
135 Luftving

135 Luftving var Luftforsvarets operative avdeling på Gardermoen flystasjon.
Luftvingens primære oppgave var å støtte 335 skvadronens C-130J.Avdelingen ble nedlagt i august 2018, og de underliggende avdelingene ble underlagt gjenopprettede 134 luftving.


== Underliggende avdelinger ==
335 skvadron
717 skvadron


== Referanser ==
Öreälven

Öreälven er en elv i Västerbottens län i Sverige. Utspringet for elva i snever forstand er Örträsksjön helt sør i Lycksele kommune. Om man inkluderer Örån som elva heter oppstrøms Örtäsksjön, så er elva om lag 225 kilometer lang. Vassdraget har kilder på Stöttingfjället ved grensen mellan Lycksele, Vilhelmina og Storuman kommuner. Det finnes nesten ikke innsjøer i vassdraget, noe som gjør at nedbør får stor innvirkning på vannføringen i elva.Elva er typeeksempel på det som i Sverige kalles en skogselv, en elv som har hele sitt nedbørsområde under skoggrensen. Det er bra bestand av sjøørret, laks og harr, samt stasjonær ørret i de øvre deler av elva. I stilleflytende deler finnes også gjedde og lake.

Nedenfor Örträsksjön renner elva inn i Bjurholm kommune. Her renner elva sakte og danner meandere over en lengre strekning. Her finnes også mange kroksjøer i tidligere elveløp.
Elva ble tidligere brukt til tømmerfløting. I årene etter andre verdenskrig ble det årlig fløtt rundt to millioner stokker årlig. Fra 1965 avtok fløtingen, og i 1977 var det under én million stokker som ble fraktet med elva. Dette var det siste året med tømmerfløting på Öreån.Like nord for tettstedet Tallberg renner elva inn i Nordmaling kommune. Her krysses elva av «Stambanan genom övre Norrland», jernbanen mellom Bräcke og Boden. 
Det finnes noen mindre kraftverk langs elva. Men elva er nå definert som «Natura 2000-område», og videre utbygging tillates ikke. 
Öreälvsleden følger elva hele veien fra utløpet opp til Örträsksjön.


== Referanser ==
Grillstad

For firmaet som produserer spekemat, se Grilstad.Grillstad, tidligere skrevet Grilstad er et område på Nedre Charlottenlund, øst i Trondheim. Beliggende ved Strindfjorden, en del av Trondheimsfjorden, er området hovedsakelig et boligområde med eneboliger og leiligheter. Helt ytterst er det bygget en marina, Grilstad Marina, som også inkluderer 800 boliger og et næringsområde. Mye av dette området er bygd på en kunstig øy ute i fjorden.Navnet Grilstad kommer muligens fra et forsvunnet elvenavn, Grýtla, brukt om den nåværende Grillstadbekken, eller fra verbet gruvla, 'grave/rote'. Grillstad var opprinnelig en gård, som i middelalderen var erkebispegods og ble krongods ved reformasjonen. Siden dette hadde Grillstad mange eiere. Tidligere var Grillstad benyttet som landsted, men ble senere benyttet som helårsbolig. Under andre verdenskrig ble gården beslaglagt av tyskerne. De anla kanonstillinger og oppførte brakker her som ble brukt som bombelager.
Grilstad fabrikker ble grunnlagt i 1957 av grosserer Anton Jenssen. Fabrikken produserer ulike kjøttvarer, spesielt spekepølser.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 217.
Johan Jensen Høye

Johan Samuel Jensen Høye (født 28. desember 1826 i Rendalen, død 5. desember 1906 under et legebesøk i Kristiania) var gårdbruker, utskiftingsformann og ordfører i Rendalen 1870–1871.Han var født på Nordre Høye som tredje sønn av Jens Simensen Høye – lærer, klokker og ordfører. Johan ryddet og grunnla gården Søndre Moen (eller Nordre Hangård) i 1865. Han arbeidet for jordskifteretten som utskiftingsformann i Hedmark fra 1859 til 1899, og deltok blant annet i storskiftekommisjonen for Folldal 1873–78.Også broren Simen Jensen Høye var ordfører i bygda.


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1655

Vitenskapsåret 1655 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1655.


== Geografi ==
Martin Martini får publisert et atlas for Kina. Paris.


== Matematikk ==
John Wallis bruker symbolet ∞ for å betegne uendelighet.


== Botanikk ==
Olof Rudbeck d.e. anlegger botanisk hage i Uppsala.


== Institusjoner ==
Ole Worm får publisert en illustrert katalog for sitt nye raritetskabinett, «Museum Wormianum». Leiden.


== Fødsler ==
27. desember 1654jul./ 6. januar 1655greg. – Jakob Bernoulli (død 1705), sveitsisk matematiker.
10. september – Caspar Bartholin den yngre (død 1738), dansk anatomiker.


== Dødsfall ==
24. oktober – Pierre Gassendi (født 1592), fransk fysiker.


== Referanser ==
Nils Haarseth

Nils Eriksen Haarseth (født 22. mars 1811 i Øvre Rendal, død 18. november 1884 i Øvre Rendal) var en gårdbruker og skogeier som var ordfører i Øvre Rendal 1846-1847.Han overtok gården Nordre Haarset ved farens død i 1836 og drev den til sønnen Erik overtok i 1869.Han var i slekt med flere andre ordførere i bygda: broren Jacob Eriksen Haarset, sønnen Erik Nilsen Haarset og svigersønnen Ola Jonsen Høye.


== Referanser ==
Sommerles.no

Sommerles er en nasjonal, digital sommerlesekampanje i regi av norske folkebibliotek, og er for alle barn i grunnskolen. Kampanjens mål er å få flest mulig barn til å lese mest mulig gjennom en lang sommerferie. Sommerles bruker elementer fra spill for å gjøre lesing til en spennende aktivitet. Kampanjen starter 1. juni hvert år, og avsluttes den 31. august.På nettsiden sommerles.no samler barna XP/poeng for hver leste side, svarer på oppgaver, ser hva venner leser og tjener opp digitale troféer. Underveis gjør de seg fortjent til premier som hentes på biblioteket. De kan også følge en spesialskrevet fortelling av Mari Moen Holsve. Fra 2017 ble Sommerles landsdekkende og over 370 kommuner og i 2018 deltok 106 266 barn.Samarbeidspartnere som Leser søker bok, Foreningen Les og Norsk lyd og blindeskriftsbibliotek bidrar til kampanjen. Sommerlesfortellingen kan oppleves både på nynorsk, bokmål, nordsamisk og som lydfil.
Sommerles.no er lagd, utviklet og eid av Vestfold fylkesbibliotek, Vestfoldbibliotekene og Snuti AS. Snuti AS designer, drifter og utvikler de tekniske løsningene, samt svarer på spørsmål. Prosjektleder er Vestfold fylkesbibliotek. 


== Historien om Sommerles ==
Sommerles startet som en felles lesekampanje for Vestfold i 2012 som en del av Vestfoldbibliotekenes merkevareprosjekt. De to første årene var Sommerles en tradisjonell, papirbasert lesekampanje. I 2014 ble elementer fra gamification innlemmet i kampanjen. Gamification bruker elementer fra spill i ikke-spillrelaterte kontekster, og kan brukes som virkemidler til å øke lesemotivasjon. Dette har også blitt testet ved andre kampanjer, som for eksempel Bibliotekspillet fra Akershus fylkesbibliotek.Dagens sommerleskampanje ble utviklet i et samarbeid mellom Vestfold fylkesbibliotek, Vestfoldbibliotekene og Snuti AS i 2014 for bibliotekene i Vestfold. I 2015 deltok  60 kommuner i Sommerles. I 2016 deltok i underkant av 200 kommuner og 31 840 barn, og sommeren 2018 ble Sommerles nasjonalt, med deltakelse fra samtlige norske fylker. 
Fra 2017 har ansvar for driften av kampanjen gått på rundgang mellom fylkesbibliotekene:

2017: Vestfold fylkesbibliotek og Telemark fylkesbibliotek
2018: Telemark fylkesbibliotek og Finnmark fylkesbibliotek
2019: Finnmark fylkesbibliotek og Østfold fylkesbibliotekI 2017 fikk Vestfold fylkesbibliotek utviklingsmidler fra Nasjonalbiblioteket for å kunne løfte Sommerles til et nasjonalt nivå og profesjonalisere alt fra kontrakter, samarbeid og få på plass et system som sikrer kampanjens fremtid.


== Referanser ==
Øvre Leirfoss

Øvre Leirfoss er en foss i Nidelva i Trondheim kommune. Fossen er en av de to Leirfossene, den andre er Nedre Leirfoss som ligger lenger nede i elva. Øvre Leirfoss er den største av disse to. Fossen ligger mellom Sjetnmarka i vest og Leira i øst.
Tidligere har Øvre Leirfoss blitt brukt til å skaffe energi til sagbruk og møller. Møllebrukene ved fossen tilhørte Leira. Øvre Leirfoss kraftverk ble satt i drift den 4. november 1901, og kraftutbyggingen hadde stor betydning for trafikk med sporvogn i Trondheim. Like nedenfor, på østsiden av fossen, ligger Leira naturreservat.


== Se også ==
Øvre Leirfoss kraftverk
Leirfossene kraftverk
Nedre Leirfoss


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget.
Johann Martin Bernigeroth

Johann Martin Bernigeroth (1713–1767) var en tysk kobberstikker som levde og virket i Leipzig. Han var sønn av Martin Bernigeroth og bror til Johann Benedict Bernigeroth, som begge var kobberstikkere.
Bernigeroth har bl.a. stukket Ludvig Holbergs portrett i 1744 og 1757 og Peder Reedtz' i 1746. Begge portrettene av Holberg var til tyske utgaver av hans bøker; Moralske tanker og Dannemarks Riges Historie. 1744-versjonen ble brukt på et norsk frimerke i 1984, i forbindelse med 300-årsjubileet for Holbergs fødsel.


== Referanser ==
Arne Georg Myhrvold

Arne Georg Myhrvold (født 19. mars 1895 i Strømsgodset, død 2. november 1971) var en norsk jernbaneingeniør som også var NITOs tredje formann, i dag kalt president.Myhrvold var ansatt i NSB fra 1912, først som anleggsarbeider. Han tok teknisk aftenskole, og etterhvert eksamen ved Kristiania Tekniske Mellomskole i 1920. Han ble i 1949 avdelingsingeniør ved tegne- og konstruksjonsavdelingen i NSB. Han hadde flere styreverv i Jernbanens tekniske forening og i NITO, og satt i Asker kommunestyre 1926–56.
Da  Quisling i 1941 ville nazifisere foreningslivet i Norge, vedtok hovedstyret i NITO å legge ned virksomheten. Det skjedde ved at organisasjonen i all hemmelighet ba medlemmene melde seg ut. Samtidig reiste formann Arne G. Myhrvold rundt til de lokale avdelingene og orienterte om utviklingen. Medlemskartoteket hadde jernbanemannen Myhrvold gjemt under sporene på Østbanen (dagens sentralstasjon), og det ble gravd frem igjen til det første hovedstyremøtet 18. mai 1945. Han ble utnevnt som æresmedlem i NITO 3. november 1956.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreassen, Dag K. (2006). Ingeniørenes organisasjon, teknologenes valg. NITO 1936–2006. Oslo: Norges ingeniørorganisasjon, 2006. ISBN 8299739209.
Football Manager 2019

Football Manager 2019 er navnet på 2019-utgaven av Football Manager-serien til Sports Interactive og ble utgitt 27. november 2018 i samarbeid med Sega. Spillet er den 15. versjonen av spillserien (24. om man teller med Championship Manager).


== Spillere ==


== Referanser ==
P-800 Oniks

P-800 Oniks (russisk: П-800 Оникс; engelsk: Onyx), også kjent i eksportmarkedene som Jakhont (russisk: Яхонт; engelsk: ruby), er et Sovjetisk / russisk supersonisk anti-skip kryssermissil utviklet av NPO Mashinostroyeniya som et ramjet versjon av S-80 Zubr. GRAU - betegnelsen er 3M55. Missilet har NATO rapporteringsnavn SS-N-26 "Strobile". Utvikling startet i 1983, og på 1990-tallet ble sjømålsmissilet testet. I 2002 hadde missilet gjennomgått hele spekteret av prøvelser og ble bestilt. P-800 ble brukt som grunnlag for den felles russisk-Indiske supersonisk rakett BrahMos.


== Beskrivelse ==
Missilet flyr med aerodynamisk løft. Boosteren med fast drivstoff  ligger ii ramjet-brennkammeret og blir kastet ut av luftstrømmen etter at boosteren har brent ut.


=== Fordeler ===
Over-horisonten skuddvidde
Full kampautonomi ved bruk av ("Skyt-og-glem")
Et sett av fleksible ("lav-profil - sjø-skimming", "high-low") baner
Høy supersonisk hastighet i alle faser av flygningen
Full harmonisering for et bredt spekter av plattformer (overflateskip, ubåter og land-baserte bæreraketter)


== Referanser ==
Morgonrode

Morgonrode er en kvintett bestående av Helga Myhr (hardingfele og sang), Selma French Bolstad (nøkkelharpe, hardingfele og sang), Ramsus Kjorstad (oktavfele), Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) og Andreas Skår Winther (slagverk). De blander tradisjonell folkemusikk med improvisert musikk og egenskrevne låter.Morgonrode ble startet i 2015 av de tre fele- og hardingfelespillerne Helga Myhr fra Torpo i Hallingdal, Selma French Bolstad fra Ås i Follo og Rasmus Kjorstad fra Fron i Gudbrandsdalen, ved Norges musikkhøgskole i Oslo. Etter å ha spilt sammen som trio i et år utvidet de bandet med haugesunder Fredrik Luhr Dietrichson på kontrabass og ålesunder Andreas Skår Winther på slagverk. Begge med bakgrunn fra jazzlinja ved NTNU i Trondheim.Debutsingelen Tora ble sluppet 8. november 2018 på plateselskapet Ta:lik. Oppfølgeren Kitte Kitte ble sluppet 29. mars, igjen på plateselskapet Ta:lik. Denne mottok gode kritikker fra Jazznytt: «Kitte Kitte er en hypnotisk låt, helt klart av typen man helst vil høre på repeat.» Og trekker fram Selma French Bolstad sitt tommelfingerpianospill og Helga Myhr sin kveding som kjennetegn. Debutalbumet Morgonrode ble sluppet 10. mai 2019 på Ta:lik og høstet gode kritikker. Dagens Næringsliv skrev blant annet: «Musikken på kvintetten Morgonrodes debutalbum er i alle fall noe av den mest spennende og medrivende norske musikken man kan høre for tiden ( ... ) Må høres.» For albumet fikk de Spellemannprisen 2019 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk og ble i tillegg nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.


== Diskografi ==


=== Album ===
Du milde verden (Ta:lik, 2020)
Morgonrode (Ta:lik, 2019) 


=== Singler ===
Tora ( Ta:lik, 2018)
Kitte Kitte (Ta:lik, 2019)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morgonrode på MusicBrainz
Adur Narseh av Persia

Adur Narseh (persisk: آذرنرسه) var Sasanide-dynastiets niende konge i Perserriket og regjerte en kort periode i 309. Han var sønn av kong Hormizd II som døde i 309. Hormizd etterlot seg to sønner, Hormizd og Adur Narseh, med sin første kone og en sønn til som man ikke kjenner navnet på. I tillegg skal hans kone ha vært gravid med en sønn, Sjapur II. Ifølge andre kilder døde Hormizd barnløs og utnevnte sin ufødte sønn til konge.Aristokratiet og det zoroastristiske presteskapet så en mulighet til å øke sin innflytelse gjennom å velge Adur Narseh til konge («shahanshah»), men han viste seg som en brutal hersker og ble drept kort tid etter utnevnelsen. En bror av ham skal ha blitt blindet, mens en annen bror ble fordrevet. I Adurs sted ble (den antatt ufødte) broren Sjahpur II valgt til konge.


== Referanser ==


== Kilder ==
A. Tafażżolī. «Encyclopædia Iranica». Besøkt 04.04.2019. 
Th. Nöldeke (1879). Geschichte der Perser und Araber zur Zeit der Sasaniden (tysk). Leyden E. J. Brill. Besøkt 04.04.2019. 
Parvaneh Pourshariati (2008). Decline and Fall of the Sasanian Empire: The Sasanian-Parthian Confederacy and the Arab Conquest of Iran. London og New York: I.B. Tauris. ISBN 978-1-84511-645-3.
Bas Eickhout

Bas Eickhout (født 8. oktober 1976 i Groesbeek) er en nederlandsk politiker (GroenLinks). Eickhout ble medlem av Europaparlamentet i 2009 og gjenvalgt i 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bas Eickhout – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bas Eickhout på Twitter 
Bas Eickhout på Facebook 
(en) Bas Eickhout hos Europaparlamentet
Roman Rees

Roman Rees (født 1. mars 1993) er en tysk skiskytter. 
Rees debuterte i verdenscupen i 2016


== Eksterne lenker ==
(en) Roman Rees – Olympedia 
(en) Roman Rees – FIS (langrenn) 
(en) Roman Rees – IBU 
(en) Roman Rees – biathlon.com.ua
Patrick Alfei Sæbø

Patrick Alfei Sæbø (født 7. desember 1999) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2021 er klubbløs.
Han kom til klubben fra Ottestad IL i forkant av 2016-sesongen, og har siden det gått gradene i klubben fra Hamar, før han endelig ble en del av A-stallen. Sæbøs første offisielle kamp for Ham-Kams a-lag var mot Ottestad IL i cupens første runde, den 1. mai 2019. Debuten i seriesammenheng, fikk han mot Aalesunds FK den 28. august samme år. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patrick Alfei Sæbø – Transfermarkt 
(no) Patrick Alfei Sæbø – Norges Fotballforbund
ZIL-131

ZIL-131 er en  3.5 tonns 6x6 militær lastebil utviklet i Sovjetunionen av ZIL. Den grunnleggende modellen er en flerbruks lastebil. Varianter inkluderer traktor-tilhengere,  en dumper, en tankbil, og en 6x6-versjon for tauing en 4-hjuls tilhenger. ZIL-131 fungerer også som en plattform for 9P138 rakettkaster og en 30-rørs variant av BM-21 "Grad".


== Se også ==
Ural-375D
GAZ-66
Ural-4320
ZIL-157


== Eksterne lenker ==
Fan-Club ZiL 131
Engelsk nettsted for russiske Militære Lastebiler
AMO ZIL offisiell nettside
AMUR 531340
9K111 Fagot

9K111 Fagot (russisk Фагот) er et andregenerasjon trådstyrt panservernmissil-system konstruert i Sovjetunionen for bruk mot stridsvogner og PPK. "9M111" er GRAU-indeksen for missilet.  NATO-kallenamn er AT-4 Spigot. Våpenet er mye brukt i panserverntroppen i Motorisert infanteribataljon i Russland.


== Referanser ==
Skjelvareidet

Skjelvareidet eller Skjelvareid er et eid i Steigen kommune i Nordland. Eidet strekker seg fra Saursfjorden i sørvest til Holmåkfjorden i nordøst. Eidet er ca. 8 kilometer langt og når kun opp til ca. 10 m.o.h.Store deler av eidet er myrlendt og har en del småvann. Skjelvareidet har gitt navn til gården Skjelvareid ved bunnen av Holmåkfjorden og Oluf Rygh skriver i bokverket Norske Gaardsnavne at navnet kan stamme fra kvinnenavnet Skjaldvor. Det er da også et sagn knyttet til dette navnet, hvorved ei dronning Skjaldvor gikk i land på det som i dag er gården Skjelvareid og gikk over til Saursfjorden. Ellers skriver Rygh at et elvenavn kan være opphav til navnet. Skjelvareidelva renner fra Stuvatnet og i nordøstlig retning mot Holmåkfjorden. Ved gårdene Knedalen og Knedalsåsen kommer Knedalselva ned fra Mannslagervatnet og renner ut i Skjelvareidelva, som da blir betraktelig større. Skjelvareidelva flyter videre stille nordøstover, men der er en del fosser og stryk ved Forsen ca. 1,5 kilometer før utløpet i fjorden. Ved flom er det problemer med at elva kommer opp på fylkesveien over en bestemt strekning, men dette har ikke skjedd like ofte de senere årene. Fra Saursfjordmyran renner Saursfjordelva sørvestover mot Saursfjorden. Saursfjordelva er uten større fosser eller stryk og er kanalisert over et lengre stykke. 
Over Skjelvareidet går i dag fylkesvei 835 og denne veien går over et forholdsvis langt stykke i bein retning over Saursfjordmyran. Tidligere gikk gårdsveien fra Knedalen til Saursfjorden på andre siden av eidet - nå Gammelveien. Det ble i mellomkrigstiden planlagt et større bureisningsfelt på Saursfjordmyran - Saursfjordfeltet. Det ble lite av dette prosjektet, men fra gården Skjelvareid ble det fra 1920-årene og fram til andre verdenskrig utgått en del bureisningsbruk. På Furulund omtrent midt på Skjelvareidet er det anlagt miljøstasjon for mottak av søppel i regi av Iris Salten, videre holder Steigen vekst til på samme sted.


== Referanser ==
Adopt-a-Highway

Adopt-a-Highway er et konsept fra USA hvor bedrifter kan «adoptere» en veistrekning og gjennom økonomisk bistand, eller ved hjelp av frivillige søppelplukkere, støtte de lokale myndighetene i å holde strekningen fri for søppel. Til gjengjeld setter myndighetene opp plakater med bedriftens navn.
Programmet har sin bakgrunn fra 1963 da James R. «Bobby» Evans, ingeniør i San Angelo-distriktet, så en undervisningsfilm som viste farene ved forsøpling langs motorveien. I 1984 var Evans blitt byen Tylers distriktsingeniør og satte igang med å etablere det som skulle bli Adopt-a-Highway-programmet. Det første Adopt-a-Highway-skiltet ble satt opp 9. mars 1985 ved U.S. Route 69 i Texas. En to miles (3,22 kilometer) lang strekning hadde blitt «adoptert» av organisasjonen Tyler Civitan Club, Tyler-avdelingen av den internasjonale frivillige organisasjonen Civitan.
Enkelte steder i USA har det blitt «trendy» blant de svært velstående å adoptere veistrekninger.Programmet er åpent for alle organisasjoner, noe som ble kontroversielt da Ku Klux Klan adopterte en del av Interstate 55 i Missouri. Den delen av veien ble senere gitt navnet «The Rosa Parks Freeway» etter den amerikanske borgerrettighetskjemperen. Det nynazistiske organisasjonen American Nazi Party adopterte i 2005 en del av veien utenfor Salem i delstaten Oregon og det ble satt opp skilt som bar navnene American Nazi Party og National Socialist Movement. Skiltene ble vandalisert og senere tatt ned.
I Norge er det få som har tatt i bruk dette konseptet. I Enebakk har en spesialbutikk tatt dette konseptet til seg og holder en fem kilometer lang strekning langs fylkesvei 155 fri for søppel. Det informeres med skilt i begge retninger, og ryddingen finansieres av bedriften selv.


== Lignende programmer ==
Sponsor-a-Highway
Adopt-a-Beach


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adopt a Highway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Adopt-A-Highway – Det første Adopt-a-Highway-selskapet, etablert i 1990.
Adopt-a-Highway i Texas
Adopt a Highway i British Columbia i Canada