jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Luteolepturges

Luteolepturges er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En nokså liten (7 - 8,5 millimeter), slanke, halvblank, gulrød trebukk. Antennene er kraftige, litt lengre enn kroppen hos hannen og litt kortere hos hunnen. Pronotum er sekskantet, med en pigg et stykke bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, uten punktrader.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil, Ecuador og Peru.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Luteolepturges Monné & Monné, 2012 Luteolepturges galbus Monne & Monne, 2012


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
(en) Luteolepturges i Global Biodiversity Information Facility 
Luteolepturges – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Acanthocinini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cazeresellipsis

Cazeresellipsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså liten (5 - 6 millimeter), brunsvart, slank og noe langbeint trebukk med gule tverrstriper på dekkvingene. Arten ligner overflatisk på mange arter i gruppen Clytrini, men er ikke i slekt med disse. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, noe lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, rundet bak, med to gule tverrstriper. Beina er nokså lange, med klubbeformede lår, tynne legger og føtter.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Ny-Caledonia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Cazeresellipsis Sudre, Vives, Mille & Bordon, 2013Cazeresellipsis kataouii Sudre & Bordon, 2013


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Liste over artene Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten
(en) Cazeresellipsis i Global Biodiversity Information Facility 
Cazeresellipsis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Acanthocinini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Megamiros

Megamiros er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En nokså liten tetbygd, gråbrun trebukk. Oversiden er kraftig punktert. Antennene er tynne og rundt dobbelt så lange som kroppen. Pronotum er rundet, bredere enn langt. På beina er lårene sterkt fortykkede.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten lever i Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
Slekten  Megamiros Audureau, 2013 Megamiros muzoensis Audureau, 2013


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over artene Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.
Bildegalleri


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten
(en) Megamiros i Global Biodiversity Information Facility 
Megamiros – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitacinis

Vitacinis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, gråbrun trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen (hos hannen). Pronotum er mye bredere enn langt, rundet, med en liten tann noen bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er kraftig punkterte med mørke punkter, avsmalnende bakover, med en lengderibbe som ikke når fram til forkanten. Beina er middels lange, lårene klubbeformede.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Colombia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthocinini
Slekten Vitacinis Monné, Nascimento, Monné & Santos-Silva, 2019Vitacinis luziae Monné, Nascimento, Monné & Santos-Silva, 2019


== Referanser ==


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 13. september 2017 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Vitacinis i Global Biodiversity Information Facility 
Vitacinis – detaljert informasjon på Wikispecies
Mahmod Ahmad

Mahmod Ahmad (født den 14. februar 1979) er en norsk økonom og politiker. Han er utdannet MBA ved Heriott-Watt universitet i Edinburgh, Skottland. Han er lokalpolitiker (SV) og satt i Viken SV sitt fylkesstyre i perioden januar 2019 til 14. februar 2021. Han ble innvalgt som fast representant i kommunestyret i Ullensaker kommune i 2019, i tillegg til at han er medlem av formannskap og gruppeleder for SV.I stortingsvalget for 2021 stilte han på 6. plass på stortingslisten for Akershus; Viken SV.


== Referanser ==
Grandateralphus

Grandateralphus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brokete fargede trebukker, mønstret i grått og brunt. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er litt bredere enn langt, rundet med en kraftig tann noe bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er nesten jevnbrede. Beina er forholdsvis korte med kraftige, klubbeformede lår.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Bolivia.


== Systematisk inndeling ==
Artene har tidligere vært plassert i slekten Ateralphus.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthoderini
Slekten Grandateralphus Souza, Monné & Marinoni, 2017Grandateralphus lacteus (Galileo & Martins, 2006)
Grandateralphus tumidus (Souza & Monné, 2013)
Grandateralphus variegatus (Mendes, 1938)


== Referanser ==


== Kilder ==
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
(en) Grandateralphus i Global Biodiversity Information Facility 
Grandateralphus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Acanthoderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Noxnympha

Noxnympha er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor (8,5 - 9,5 millimeter), brunlig trebukk.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthoderini 
Slekten Noxnympha Nascimento, Santos-Silva & Barclay, 2019Noxnympha eris Nascimento, Santos-Silva & Barclay, 2019


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Noxnympha i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Acanthoderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wappesicus

Wappesicus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 8,5 millimeter), blank, rødbrunlig trebukk. Oversiden er tett kledt med nokså lange, oppstående, mørke hår. Antennene er knapt så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, mye bredere enn langt, betydelig innsnevret ved roten. Dekkvingene er jevnbrede, tydelig bredere enn pronotum. Beina er temmelig korte og kraftige. Slekten er bare kjent fra typeeksemplaret, som er en hunn.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Acanthoderini 
Slekten Wappesicus Santos-Silva & Nascimento, 2019Wappesicus wappesi Santos-Silva & Nascimento, 2019


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 2. desember 2016 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
(en) Acanthoderini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stephanhippopsis

Stephanhippopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 9 millimeter) trebukk med lange antenner.


== Levevis ==
Larvene lever i stammene på storvokste urter. De voksne billene finnes ofte på blomster.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Zambia og Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825
Stammen Agapanthiini Mulsant, 1839
Slekten Stephanhippopsis Tavakilian & Jiroux, 2015
Stephanhippopsis rufus (Breuning, 1986)


== Kilder ==
Nettside om arten
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 24. april 2016 hos Wayback Machine.
Liste over slektene


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Bildegalleri
R-440-O Kristall

R-440-O Kristall (russisk:Р-440-O Кристалл) er et satellittsamband som brukes av De russiske væpnede styrker. 
De sender i C-båndet fra 5725 til 6225 Mhz og mottar signaler fra satellitten i S-båndet mellom 3400 og 3900 Mhz, har stor kapasitet
og brukes mye på operasjonelt nivå. Utstyret bruker typisk kjøretøy av typen Ural-375 eller lignende og settes gjerne sammen i nettverk med 
R-441-U "Liven" og R-441-O "Legenda".


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1489

Vitenskapsåret 1489 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1489.


== Hendelser ==
Johannes Widmann fikk publisert verket «Mercantile Arithmetic oder Behende und hüpsche Rechenung auff allen Kauffmanschafft», men den aller første aritmetiske bruk av pluss- og minustegn. Tegnene ble brukt for å anføre overskudd eller mangel. Leipzig.
«Cornaro-atlaset» ble laget i Venezia.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		


== Referanser ==
Anna Ivarson

Anna Karoline Marie Ivarson eller Anna Ivarson-Moe (født Jakobsen 26. august 1867 i Tromsø, død 16. november 1943 på Røros) var en norsk skuespillerinne og sceneinstruktrise.


== Familie ==
Anna Ivarson var datter av vinutskjenker Kristen Sverdrup Jakobsen og Karoline Rebekka Pedersdatter. Hun ble første gang gift med Petter Haakonsen (ca. 1856-1891). Hennes annet ekteskap ble inngått 2. januar 1892 i Chicago med skuespiller William Ivarson. Ekteskapet ble oppløst i 1911. Sammen hadde de sønnen Harry Ivarson, som ble filmregissør og manusforfatter. Anna Ivarson ble tredje gang gift Moe.


== Liv og virke ==
Anna Ivarson fikk sin scenedebut under navnet Anna Sverdrup, 30. september 1885 ved Den nationale Scene i Bergen som Antonie i stykket Sparekassen. Hun forlot dette teatret i sesongen 1886-1887, og bodde i Paris, Kristiania og USA som fru Haakonsen. I 1890 tilsluttet hun seg Harald Ottos norske teaterselskap i Chicago som skuespiller, og hun opptrådte senere med Ottos teaterselskap i Norge.
Sesongen 1898-1899 drev hun sammen med William Ivarson et teaterselskap i Norge, med flere forestillinger i Christiania Tivoli, og delvis på turné. I perioden 1899-1913 var hun ansatt ved Den nationale Scene. I årene 1913-1921 var hun skuespiller og sceneinstruktør ved Trondhjems Nationale Scene. Senere drev hun sporadisk teatervirksomhet i Trondheim, blant annet med iscenesettelse av Ibsens Gengangere i 1928. Tidlig i 1930-årene reiste hun som instruktør og skuespiller på turné med Johan Falkberget.


== Roller i utvalg ==
Antonie i Sparekassen (Den nationale Scene, 1885)
Oskar i Hektor (Den nationale Scene, 1885)
enkefru Saart i Haabet (Den nationale Scene, 1901) 
Herlufs Marte i Anna Pedersdotter av Hans Wiers-Jenssen (1912)
Nora i Et Dukkehjem av Henrik Ibsen (Trondhjems Nationale Scene, 1913)
Tora Parsberg i Paul Lange og Tora Parsberg av Bjørnstjerne Bjørnson (Trondhjems Nationale Scene, 1918)
Ella Rentheim i John Gabriel Borkman av Henrik Ibsen (Trondhjems Nationale Scene, 1919)
Elise i Pelikanen av August Strindberg (Trondhjems Nationale Scene, 1927)
Karen i Synnøve Solbakken av Bjørnstjerne Bjørnson (Falkbergets turné, 1932)


== Referanser ==


== Kilder ==
Anna Ivarson-Moe i Scenewebarkivet
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 83. ISBN 8200056228. 


== Eksterne lenker ==
(no) Anna Ivarson hos Sceneweb
Vitenskapsåret 1557

Vitenskapsåret 1557 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1557.


== Oppdagelsesreiser ==
Seydi Ali Reis fikk publisert reiseberetningen «Mirat ul Memalik» (Landenes speil), om sjøreisen mellom India og Konstantinopel. Konstantinopel.
Hans Staden fikk publisert beretningen (de)«Warhaftige Historia und beschreibung eyner Landtschafft der Wilden Nacketen, Grimmigen Menschfresser-Leuthen in der Newenwelt America gelegen» (Den sannferdige historien og beskrivelsen av et land med ville, nakne, stygge menneske-etere som ligger i den nye verden Amerika), om fangenskapet hos Tupíene i Brasil. Marburg.


== Matematikk ==
Robert Recorde fikk publisert verket «The whetstone of witte, whiche is the seconde parte of Arithmetike: containyng thextraction of Rootes: The Coßike practise, with the rule of Equation: and the woorkes of Surde Nombers», den første boken om algebra på engelsk, med den første kjente bruk av likhetstegnet. London.


== Biologi ==
Adam Lonicer fikk publisert første utgave av verket «Kräuterbuch», en videreføring av Eucharius Rösslins bok. Frankfurt am Main.
Pierre Belon fikk publisert verket «Portraicts d’oyseaux, animaux, serpens, herbes, arbres, hommes et femmes d’Arabie et d’Égypte observez par P. Belon du Mans, le tout enrichi de quatrains pour la plus facile cognoissance des Oyseaux et autres portraicts, plus y est adjousté la Carte du Mont Attos et du Mont Sinay pour l’intelligence de leur religion» (Avbildninger av fugler, dyr, slanger, trær, menn og kvinner fra Arabia og Egypt observert av P. Belon fra Mans, det hele beriket av vers for å lette gjenkjennelsen av fugler og andre avbildninger, dessuten er det lagt til kartet over Athos og Sinaifjellet til opplysning i deres religion). Paris.
André Thévet fikk publisert beretningen «Les Singularitez de la France antarctique», med beskrivelse av Brasil og dets flora med arter som  maniok, ananas, peanøtter, tobakk and dets faua med arter som araer, tukaner, dovendyr og tapir. Paris.


== Publikasjoner ==
Julius Caesar Scaliger fikk publisert verket «Exotericarum Exercitationes», en kommentar til Girolamo Cardano, med den første europeiske referanse til platina, et ukjent edelmetall funnet i Panama.


== Fødsler ==
Ukjent dato − Cristóbal Lechuga (død 1622), spansk militæringeniør og matematiker.


== Dødsfall ==

		
		
		


== Referanser ==
Théodore Monbeig

Jean Théodore Monbeig-Andrieu (født 22. oktober 1875 i Salies-de-Béarn i Frankrike, død 12. juni 1914 i tibetanske Litang i det som senere ble del av provinsen Sichuan i Kina) var en fransk katolsk misjonær og botaniker som innsamlet planter for Paris Muséum national d'histoire naturelle i Paris fra det området han var misjonær, det nordlige Yunnan i Kina. Han samlet også sommerfugler for Charles Oberthur.
Théodore Monbeig ble presteviet for Det parisiske ytremisjonsselskap og sendt til den tibetanske del av Yunnan i 1899. Han assisterte fader Jules Dubernard som ble myrdet i 1905 i Tse-kou med andre kolleger. Fader Jean-André Soulié ble også drept under et lamaopprør den gang.
Fader Monbeig flyttet deretter til det sikrere Cizhong med sine sognebarn. Han studerte de tibetanske dialekter (som lo lo), og bygde en kirke i landsbyen Cizhong (dedisert til Jesu Hellige Hjerte) og grunnla et konvent for unge tibetanske kvinner og utdannet dem til landsbylærerinner. Han viet sin fritid til innhøsting av planter i fjellene. Han reiste også med engelske botanikere, of noen av deres funn ble sendt til Kew i London.
Han ble myrdet ved fjellet Ngaraba nær Litang på vei til en misjonsstasjon der, av tibetanske ryttere under ledelse av  Lozong Daoua.
Mer enn 20 specier ble oppkalt etter ham, som gor eksempel Deutzia monbeigii W.W.Sm. og Cornus monbeigii Hemsl.


== Referanser ==


== Litteratur ==
J.H. Barnhart (1965) Biographical Notes Upon Botanists'', 2:504
E.H.M. Cox (1945), Plant Hunting in China : 120
Tjelle

Tjelle kan vise til:

Tjelle (Nesset)
Tjelle (Etne)
Spionen

Spionen er en norsk dramafilm fra 2019, produsert av 4 1/2 Film. Håkon Øverås og Karin Julsrud er produsenter, og Jens Jonsson er filmens regissør. Filmen er basert på skuespilleren Sonja Wigerts liv som dobbeltagent under andre verdenskrig. Manus er ved Harald Rosenløw Eeg og er basert på Iselin Theiens biografi om Sonja Wigert.
Hovedrollen som Sonja Wigert spilles av Ingrid Bolsø Berdal, og Rolf Lassgård spiller den svenske etterretningsagenten Thorsten Akrell.
Filmen handler om Sonja Wigerts virksomhet som dobbeltagent i Oslo og Stockholm under andre verdenskrig. 
Under Amandaprisen 2020 vant Ulrika Sjölin klassen for beste kostyme og Siw Järbyn for beste maske/sminke. I tillegg ble skuespilleren Alexander Scheer nominert til beste mannlige birolle for sin innsats i filmen. Skuespilleren Ingrid Bolsø Berdal var også nominert til Kanonprisen 2019 i klassen beste kvinnelige hovedrolle.


== Handling ==
Handlingen starter i Stockholm i 1941, som var nøytrale under andre verdenskrig. Den norske film-stjernen Sonja Wigert forelsker seg i den ungarske diplomaten Andor Gellért, midt under krigen som raser i resten av Europa. Når hun takker nei til et kultur-arrangement på Skaugum, havner hun på kant med selveste rikskommissær Josef Terboven - som svarer med å arrestere faren hennes.
Sonja Wigert begynner derfor å samarbeide med den svenske sikkerhetstjenesten for å få faren løslatt, og hun forsøker å infiltrere nazistene i Oslo. Men Wigert setter ikke bare sitt eget liv på spill. Snart blir hennes livs kjærlighet dratt inn i hennes nye liv som spion.


== Skuespillere ==
Ingrid Bolsø Berdal som Sonja Wigert
Rolf Lassgård som Thorsten Akrell
Damien Chapelle som Andor Gellért
Alexander Scheer som Josef Terboven
Erik Hivju som Sigvald Hansen
Edvin Endre som Patrik Olsson
Johan Widerberg som Baron Bernd von Gossler
Gitte Witt som Vibeke Falk
Julius Feldmeier som Wilhelm Müller-Scheld
Ingrid Vollan som Carmen Kirsebom
Anders T. Andersen som Leif Sinding
Johannes Kuhnke som Karl Gerhard
Claes Ljungmark som Carl Petersén
Fredrik Lycke som August Finke
Jakob Diehl som Heinrich Fehlis
Daan Aufenacker som Hans Thomsen
Albin Grenholm som Torsten Flodén
Jesper Malm som Henry Gleditsch


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Spionen på Internet Movie Database 
(no) Spionen på NRK TV 
(sv) Spionen i Svensk Filmdatabas 
(fr) Spionen på Allociné 
(en) Spionen på AllMovie 
(en) Spionen på Rotten Tomatoes
EuroPsy

EuroPsy er en kvalifikasjonsstandard for utdanning og opplæring av psykologer, og definerer kompetansekrav for psykologer. EuroPsy er utviklet og forvaltet av the European Federation of Psychologists’ Associations (EFPA), hvor Norsk Psykologforening er medlem. EuroPsy-sertifikatet ble lansert i 2010 etter 20 års utviklingsarbeid. Et av hovedmålene ved arbeidet var å øke psykologers mobilitet i Europa, samt å sikre brukere av psykologiske tjenester. Den norske psykologen Arne Holte var sentral i utviklingen av standarden.
Det utstedes et «Basic» EuroPsy-sertifikat til psykologer som innfrir kravene om fem års gjennomgående høyere utdanning i psykologi, i tillegg til ett års veiledet praksis. Sertifikatet er ment å representere en referanse for selvstendig virke som psykolog, så fremt nasjonal regulering tillater det. Sertifikatet gjelder for syv år av gangen og fornyelse krever at man holder seg faglig oppdatert . Sertifikatet gis i fire grunnleggende (basic) kategorier: Klinisk- og helsepsykolog (clinical and health), arbeids- og organisasjonspsykolog (work and organisational), utdanningspsykolog ('educational) og samlekategorien andre (other'). I tillegg finnes det to EuroPsy-spesialistsertifikater i psykoterapi og i arbeids- og organisasjonspsykologi. Av EFPAs 39 medlemsland har foreløpig 24 land tatt i bruk EuroPsy.  Rundt 3% av europeiske psykologer har foreløpig (per 2019) blitt tildelt sertifikatet.


== Referanser ==
Irja Seurujärvi

Irja Anneli Seurujärvi-Kari (født 21. november 1947 i Utsjok) er en finsk same som er representant i det finske sametinget. Hun arbeider som lektor i samisk ved Universitetet i Helsingfors.Seurujärvi-Kari tok eksamen som filosofie magister med engelsk som hovedemne, og med pedagogisk seminar, ved Universitetet i Uleåborg i 1974. Hun studerte samisk som stipendiat ved Universitetet i Oslo i 1977–1978. Deretter var hun rektor ved Utsjok samiske gymnas (1978–1985). Fra og med 1986 har hun vært lektor i samisk språk og kultur ved Universitetet i Helsingfors.
Seurujärvi-Kari fikk sammen med Ulla-Maija Forsberg og Risto Pulkkinen den finske statens pris for vitenskapelige publikasjoner i 2006 for leksikonet The Saami. A Cultural Encyclopaedia. 


== Publikasjoner ==
Ulla-Maija Kulonen, Juha Pentikäinen & Irja Seurujärvi-Kari (toim.): Johdatus saamentutkimukseen. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1994. ISBN 951-717-792-5.
Irja Seurujärvi-Kari: Beaivvi mánát - Saamelaisten juuret ja nykyaika.. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.
Ulla-Maija Kulonen, Irja Seurujärvi-Kari, Risto Pulkkinen (toim.): The Saami A Cultural Encyclopaedia. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.
Irja Seurujärvi-Kari, Risto Pulkkinen, Petri Halinen (toim.): Saamentutkimus tänään. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011.


== Referanser ==
Ebba Moe

Ebba (Valborg Othilia) Moe, (født Colbjørnsen (alt.Colbiørnsen); 5. mars 1881 i Horten, død 8. april 1972) var en norsk barnebokforfatter. I tillegg til barnebøker har hun skrevet avisartikler og petitstoff.Ebba Moe ga ut bøker hos Aschehoug og da Lillebror i Meksiko ble utgitt i 1927 fikk den meget gode anmeldelser i en rekke aviser som for eksempel Aftenposten, Dagbladet, Sandefjords Blad og Bergens Arbeiderblad.Den 2. november 1907 giftet Ebba Moe seg med kommandørkaptein Ragnar Moe (født 1. mai 1880, død 7. desember 1937) og de fikk to sønner, Egil Moe (født 14. oktober 1908).


== Bibliografi ==
Med Lillebror i Meksiko (1927)
Lillebror i India (1929)


== Referanser ==