jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Langaard

Langaard er en norsk slekt som føres tilbake til skipper i Lillesand Lars Christensen Langaard (1714–1792); slekten er antatt å opprinnelig stamme fra Jylland. 
Lars Christensen Langaard var oldefar til grunnlegger av Frydenlunds Bryggeri, grosserer Mads Ellef Langaard (1815–1891), kjøpmann Nils Christian Langaard (1817–1868) og grunnlegger av tobakksfabrikken Conrad Langaard A/S, grosserer Conrad Christian Parnemann Langaard (1823–1897). 
Mads Ellef Langaard var far til kunstmesenen Christian Langaard (1849–1922). Christian Langaard var farfar til industrilederen Christian Langaard (f. 1927). 
Andre i slekten er fabrikkeier, generalkonsul Rasmus Agerup Langaard (1860–1908), fabrikkeier Conrad Langaard (1890–1950) og fabrikkeier Rasmus Langaard (1925–2007).


== Kjente navn i familien ==
Lars Christensen Langaard (1714–1792), skipper i Lillesand. Gift med Maren Nielsdatter.
Niels Christian Larsen Langaard (1744–1816), skipskaptein. Gift med Dorthea Madsdatter Krog.
Mads Christian Langaaard (1774–1854), skipper og løytnant. Gift med Ellefine Ellefsen.
Mads Ellef Langaard (1815–1891), grosserer og grunnlegger av Frydenlunds Bryggeri. Gift med Lovise Jakobine Knudsen.
Knud Christian Langaard (1849–1922), grosserer og fabrikkeier. Gift 1) med sin kusine Ellevine Marie Langaard og 2) med Anna Louise Paaske.
Louise Henriette Langaard (f. 1878). Gift med grosserer Christian Theodor Radich (1873–1942 ).
Mads Conrad Langaard (1881–1950), offiser. Gift med 1) Borghild Bryhn (1883–1939) og 2) Ellen Isefiær.
Ella Langaard (f. 1882). Gift med Ivan Danielson.
Andrea «Lill» Christine Langaard (1883–1958). Gift med Jørgen Brunchorst (1862–1917).
Knut Christian Langaard (1886–1965), godseier. Gift 1) med Elisif Fearnley og 2) med Ingrid «Linge» Cappelen
Ella Marie Langaard.
Johan Henrik Langaard (1899–1988). Gift med Ingrid Lindbäck Langaard (1897–1982)
Karsten Fredrik Langaard (1900–1944).
Christian Langaard (1927–2020), industrimann.
Nils Christian Langaard (1817–1868), kjøpmann i Kristiania. Gift med Marte Sophie Sundby.
Fredrik Anton Christofer Langaard (1846–1916), grosserer og fabrikkeier. Gift med Karen Ragna Petersen.
Dorothea Marie Langaard (f. 1847).
Conrad Christian Parnemann Langaard (1823–1897), grunnlegger og eier av Conrad Langaards tobakksfabrikk. Gift 1) med Henriette Bull og 2) med Andrea Serene Jensen.
Nelly Rebekka Langaard (1858–1942). Gift med prost Herman Sofus Stranger Vangensten (1849–1934).
Ove Conrad Langaard Vangensten (1880–1946)
Rasmus Agerup Langaard (1860–1908), eier av Conrad Langaards tobakksfabrikk. Gift med Laura Nannestad Holmboe (1869–1945).
Conrad Langaard (1890–1950), eier av Conrad Langaards tobakksfabrikk. Gift med Andrea Margrethe Quisling.
Rasmus Langaard (1925–2007), fabrikkeier
Henriette Langaard (f. 1862). Gift med prest Nils Andreas Trap Segelcke.
Cathrine Antonie Langaard (f. 1863).


== Referanser ==
Calophaena

Calophaena  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Små, slanke, langbeinte, brokete fargede løpebiller.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Calophaenini  Jeannel, 1942
Slekten Calophaena Klug, 1821
Calophaena aculeata Chaudoir, 1861 
Calophaena acuminata (Olivier, 1790) 
Calophaena alboguttata Waterhouse, 1880 
Calophaena angusticollis Chaudoir, 1861 
Calophaena apicalis Chaudoir, 1861 
Calophaena apiceguttata Chaudoir, 1861 
Calophaena arcuata (Guerin-Meneville, 1844) 
Calophaena arrowi Liebke, 1930
Calophaena azurea Liebke, 1938 
Calophaena batesii Chaudoir, 1861 
Calophaena bicincta (Dejean & Boisduval, 1829) 
Calophaena bifasciata (Olivier, 1790) 
Calophaena bonvouloirii Chaudoir, 1872 
Calophaena buckleyi Liebke, 1930 
Calophaena caeruleofasciata Liebke, 1930 
Calophaena cincta (Gray, 1832) 
Calophaena cordicollis Chaudoir, 1861 
Calophaena costaricensis Liebke, 1930 
Calophaena cruciata Bates, 1878 
Calophaena dentatofasciata Chaudoir, 1861 
Calophaena distincta Chaudoir, 1861 
Calophaena dupuisi Liebke, 1930 
Calophaena ephippigera Liebke, 1930 
Calophaena gerstaeckeri Chaudoir, 1861 
Calophaena gounellei Liebke, 1935 
Calophaena grandispina Liebke, 1930 
Calophaena hieroglyphica Liebke, 1930 
Calophaena interrupta Liebke, 1938 
Calophaena laevigata Bates, 1878 
Calophaena lafertei Guerin-Meneville, 1844 
Calophaena latecincta Chaudoir, 1861 
Calophaena latefasciata Motschulsky, 1864 
Calophaena maculata (Dejean, 1825) 
Calophaena mimosa Reichardt, 1971 
Calophaena moseri Liebke, 1930 
Calophaena nevermanni Liebke, 1930  
Calophaena nigripennis Chaudoir, 1852 
Calophaena peruana Mateu, 1972 
Calophaena pleurostigma Chaudoir, 1861 
Calophaena quadrimaculata (Gory, 1830) 
Calophaena rutilicollis Liebke, 1930 
Calophaena schroederi Liebke, 1930 
Calophaena sexmaculata Liebke, 1930 
Calophaena unifasciata Chaudoir, 1861 
Calophaena virgata Liebke, 1930 
Calophaena viridipennis Bates, 1871 
Calophaena vitticollis Bates, 1883 
Calophaena xanthacra Chaudoir, 1861


== Eksterne lenker ==
(en) Calophaena i Encyclopedia of Life 
(en) Calophaena i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Calophaena hos NCBI 
(en) Kategori:Calophaena – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calophaena – detaljert informasjon på Wikispecies
Gulnazar Keldi

Gulnazar Keldi (tadsjikisk: Гулназар Келдӣ; født 20. september 1945 i Dardar i Den tadsjikiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen, død 13. august 2020 i Dusjanbe Tadsjikistan) var en tadsjikistansk dikter.Han var redaktør av publikasjonen Adabiyet va sanat.Det var Keldi som skrev teksten til den tadjikistanske nasjonalsangen «Surudi Milli».
Under COVID-19-pandemien ble han smittet, og fikk respiratorbehandlink på  Istiklol statlige medisinske behandlingssenter, og døde der 13. august 2020..


== Referanser ==
Steinar Andresen

Steinar Andresen (født 27. februar 1951) er norsk statsviter og seniorforsker ved Fridtjof Nansens Institutt på Polhøgda, Lysaker. Han var professor i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 2002-2006, og har også hatt en rekke opphold som gjesteforsker blant annet ved Princeton University, New Jersey; Brookings Institution i Washington, D.C., og International Institute of Applied Systems Analysis i Østerrike.
Andresen har særlig forsket på oppbygging og design av internasjonale avtaler og organisasjoner, ikke minst knyttet til internasjonal miljø- og ressurs-forvaltning. Han har jobbet mye med regimeteori, og undersøkt hvordan design og lederskap innen ulike avtaleverk påvirker hvorvidt avtalene har effekt eller ikke. I de senere år har Andresen også vært opptatt av internasjonalt helse- og vaksinesamarbeid, og har blant annet forsket på vaksineinitiativer som GAVI-stiftelsen og CEPI.Andresen sitter i dag i redaksjonsstyret for de tidskriftene Climate Law, International Environmental Agreements og Global Environmental Politics.


== Utvalgte publikasjoner ==
E. Miles, A Underdal, S. Andresen, J. Wettestad, J.B. Skjærseth and E. Carlin, Environmental regime effectiveness, MIT Press, 2002.
S. Andersen and S. Agrawala, Leaders, pushers and laggards in the making of the climate regime, Global Environmental Change, 12 (2002) 41-51. 
S. Andresen, T. Skodvin, A Underdal and J Wettestad, Science and policy in international environmental regimes, Manchester University Press, 2000.
S. Andresen, E.L. Boasson and G. Hønneland (eds.), International Environmental Agreements, Routledge, 2012
N. Kanie, S. Andresen and P. Haas (eds), Improving Global Environmental Governance, Routledge, 2014.
S. Andresen, Guest editor, International Environmental Agreements (INEA), special issue: The Role of the UN in Global Environmental Governance, Springer, Vol.7, No 4, 2007     
K.I. Sandberg, S. Andresen and G. Bjune, A new approach to global health institutions? A case study of new vaccine introduction and the formation of the GAVI Alliance, Social Science and Medicine, 71, 2010, 1349-1356.
F. Biermann, K. Abbot, S. Andresen et al Navigating the Anthropocene: Improving Earth System Governance, Science, Vol. 335, 2012, 1306-7.


== Referanser ==
Bystropogon

Bystropogon er ei slekt med eviggrønne busker i leppeblomstfamilien.
De dufter sterkt. Bladene er enkle og har av og til bølgende rand. Blomstene er små, hvite eller rosa, og er samlet i tette blomsterstander.  Begeret har fem ganske like tenner. Krona er delt i over- og underleppe. Overleppa har to fliker eller to små tenner, og underleppa har tre fliker.
Bystropogon er endemisk for Makaronesia. Slekta har oppstått på Kanariøyene der det er fem arter, og har deretter kolonisert Madeira som har to arter. Artene vokser i ulike vegetasjonssoner som laurbærskog, kanarifuruskog og i det tørre lavlandet. 


== Litteratur ==
David Bramwell og Zoë I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 193–194. ISBN 0-85950-010-1. 
Jennifer L. Trusty m.fl. (2005). «Molecular phylogenetics of the Macaronesian‐endemic genus Bystropogon (Lamiaceae): palaeo‐islands, ecological shifts and interisland colonizations». Molecular Ecology. 14 (4): 1177–1189. ISSN 1365-294X. doi:10.1111/j.1365-294X.2005.02487.x. 
World Checklist of Selected Plant Families (2010). «Bystropogon». In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 14. august 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bystropogon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Bystropogon hos NCBI 
(en) Bystropogon hos The International Plant Names Index 
(en) Bystropogon hos Tropicos 
(en) Kategori:Bystropogon – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bystropogon – detaljert informasjon på Wikispecies
Cœur Défense

Coeur Défense er et kontorkompleks som ligger i forretningsområdet La Défense, i utkanten av Frankrikes hovedstad Paris, på territoriet til kommunen Courbevoie. Med 350.000 m2 er det eiendomskomplekset med den største anvendbare overflaten i Europa, kun tangert av parlamentspalasset i Bucureşti.


== Se også ==
Liste over skyskrapere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cœur Défense – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sineraria

Sineraria (Pericallis × hybrida) er en flerårig urt i kurvplantefamilien.
Den har store, hjerteformede, hårete, mørkegrønne blad. Stenglene er opprette, og planten kan bli 30–70 cm høy. Blomsterkurvene sitter i brede, endestilte halvskjermer som nesten skjuler bladene. Randkronene kan være røde, fiolette, blå, rosa eller hvite. Skivekronene har samme farger som randkronene, men er ofte mørkere.
Sineraria er en kulturplante som er dyrket fram ved å krysse ville Pericallis-arter fra Kanariøyene. I Norge dyrkes sineraria som en ettårig stueplante som kastes etter blomstring, men i andre land brukes den også som hageplante. Den angripes ofte av bladlus og kalles derfor spøkefullt luseraria.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
T. Kristoffersen (1970). Stueplantene i farger. Aschehoug. s. 256–257. 
«Pericallis hybrida». Flora of China. Besøkt 14. august 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sineraria – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sineraria i Encyclopedia of Life 
(en) Sineraria i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sineraria hos ITIS 
(en) Sineraria hos NCBI 
(en) Sineraria hos The International Plant Names Index 
(en) Sineraria hos Tropicos 
(en) Kategori:Pericallis × hybrida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pericallis × hybrida – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pericallis × hybrida – detaljert informasjon på Wikispecies
Western & Southern Open 2020

Western & Southern Open 2020 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2020, som fant sted i New York i USA fra 22. til 28. august 2020. Den var også en del av WTA-touren 2020.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn og kvinner på hardcourt.
Nordmannen Casper Ruud møtte 9.-seedede Diego Schwartzman fra Argentina i første runde av singelturneringen, men tapte i strake sett og får dermed hvile foran US Open. Ruud spilte med chileneren Cristian Garín i dobbelturneringen, men røk ut allerede i første runde mot det 3.-seedede paret bestående av Rajeev Ram fra USA og Joe Salisbury fra Storbritannia.


== Singel ==


=== Seeding ===
Utøverne ble seedet etter plassering på ATPs verdensranking fra 16. mars 2020 og WTAs verdensranking fra 17. august 2020.


=== Resultater, menn ===


=== Resultater, kvinner ===


== Dobbel ==


=== Seeding ===
Utøverne ble seedet etter plassering på ATPs verdensranking fra 10. august 2020 og WTAs verdensranking fra 17. august 2020.


=== Resultater, menn ===


=== Resultater, kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) 2020 Western & Southern Open – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
WTAs verdensranking

WTAs verdensranking er et system for å gradere prestasjonsnivået til internasjonale kvinnelige tennisspillere, og tilsvarer ATPs verdensranking for menn. Systemet ble introdusert av Women's Tennis Association (WTA) i november 1975 og brukes til å bestemme kvalifisering og seeding til WTA-turneringer.Rankingen blir oppdatert hver mandag. Grand Slam-turneringer gir mest poeng, og man mister poeng 52 uker etter at de har blitt vunnet.


== Nåværende singelranking ==
WTAs singelranking per 13. juni  2022 (2022 -06-13)
Øvrige norske tennisspillere
Ulrikke Eikeri
Malene Helgø
Melanie Stokke
Lilly Elida Håseth
Astrid Wanja Brune Olsen
Emilie Elde


== Nåværende dobbelranking ==
WTAs dobbelranking per 13. juni  2022 (2022 -06-13)
Øvrige norske tennisspillere
Ulrikke Eikeri
Malene Helgø
Melanie Stokke
Astrid Wanja Brune Olsen
Lilly Elida Håseth


== Se også ==
ATPs verdensranking


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Christian Christensen (politiker)

Christian Christensen  (født 20. januar 1925 i Nørre Bork, død 30. september 1988) var en dansk politiker (Kristeligt Folkeparti), lærer og skoledirektør. Han var medlem av Folketinget fra folketingsvalget den 4. desember 1973 til 3. juni 1988.Christensen var miljøminister og minister for nordiske anliggender i Poul Schlüters første regjering fra 10. september 1982 til 10. september 1987 og miljøminister i Poul Schlüters andre regjering fra  10. september 1987 til 3. juni 1988.


== Referanser ==
Gjør det sjøl

Gjør det sjøl  er en Gjør-det-selv-serie på NRK hvor barn får tips om enkle og artige aktiviteter. Programleder Morten Strand og hunden Saft Suse viser blant annet hvordan enkelt forvandle helt vanlige ting, som finnes i alle hjem, til morsomme og kule leker, hvordan lage enkle matretter og fine gaver. Med seg som side-kick har han hunden Saft Suse.  


== Episoder ==


=== Sesong 1 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Serien på NRK Super
Serien på NRK TV
Dicaelus

Dicaelus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (11-27 millimeter), mørke løpebiller, kan ha metallisk glans. Kroppsformen er forholdsvis bredt oval. Hoder er bredt og firkantet med nokså små, flate fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet, ved roten på sidene er det noe forlenget bakover slik at det dekker roten av dekkvingene.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er hovedsakelig utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Licininae Bonelli, 1810
Stammen Licinini  Bonelli, 1810 
Gruppen Dicaelina Ball, 1959
Slekten Dicaelus Bonelli, 1813
Dicaelus alternans Dejean, 1826 
Dicaelus ambiguus Laferte-Senectere, 1841 
Dicaelus chermocki Ball, 1959 
Dicaelus costatus Leconte, 1848 
Dicaelus crenatus Leconte, 1853
Dicaelus dilatatus Say, 1823 
Dicaelus elongatus Bonelli, 1813 
Dicaelus franclemonti Ball, 1991 
Dicaelus furvus Dejean, 1826 
Dicaelus laevipennis Leconte, 1848 
Dicaelus politus Dejean, 1826 
Dicaelus purpuratus Bonelli, 1813 
Dicaelus sculptilis Say, 1823 
Dicaelus suffusus (Sasey, 1913) 
Dicaelus teter Bonelli, 1813 


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamnerikanske insekter
(en) Dicaelus i Encyclopedia of Life 
(en) Dicaelus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dicaelus hos Fossilworks 
(en) Dicaelus hos ITIS 
(en) Dicaelus hos NCBI 
(en) Kategori:Dicaelus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dicaelus – detaljert informasjon på Wikispecies
Saint Elias Mountains

Saint Elias Mountains (fransk: Chaîne Saint-Élie) er en fjellkjede i Nord-Amerika, mellom det sørøstlige Alaska i USA og det sørvestlige Yukon og nordvestlige Britisk Columbia i Canada. Fjellkjeden strekker seg nesten 400 km sørøstover fra Wrangell Mountains til Cross Sound. Saint Elias Mountains omfatter deler av nasjonalparkene Wrangell-St.Elias i Alaska og Kluane i Yukon og hele Glacier Bay nasjonalpark i Alaska. Fjellkjedens høyeste punkt er Mount Logan, som ligger 5959 meter over havet.Fjellkjeden er oppkalt etter Mount St. Elias (5488 moh.), som ble oppkalt av Vitus Bering på St. Elias dag i 1741.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saint Elias Mountains – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cymbionotum

Cymbionotum  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, nokså lange og smale, mørke løpebiller, dekkvingene kan ha rødlige tegninger. Hodet er forholdsvis stort, firkantet, med små fasettøyne og kraftige kjever. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er våpenskjold-formet, omtrent så langt som bredt, blankt, kraftig punktert. Dekkvingene er smale og jevnbrede, jevnt, ikke radvis punkterte. Beina er nokså korte.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika, Asia og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Melaeninae
Slekten Cymbionotum Baudi di Selva, 1864
Underslekten Cymbionotum ( i snever forstand).- Gamle verden
Cymbionotum basale Dejean, 1831
Cymbionotum candidum Andrewes, 1935
Cymbionotum capicola Peringuey, 1908
Cymbionotum fasciatum Dejean, 1831
Cymbionotum fasciger Chaudoir, 1852
Cymbionotum fluviale Andrewes, 1935
Cymbionotum helferi Chaudoir, 1850
Cymbionotum mandli (Jedlicka, 1963)
Cymbionotum mesopotamicum Csiki, 1929
Cymbionotum microphthalmum Chaudoir, 1876
Cymbionotum namwala Ball & Shpeley, 2005
Cymbionotum pictulum Bates, 1874
Cymbionotum rufotestaceum Fairmaire, 1903
Cymbionotum schueppelii Dejean, 1825
Cymbionotum semelederi (Chaudoir, 1861) 
Cymbionotum semirubricum Reitter, 1914
Cymbionotum striatum Reitter, 1894
Cymbionotum subcaecum Ball & Shpeley, 2005 
Cymbionotum transcaspicum Semenov, 1891
Underslekten Procoscinia Ball & Shpeley, 2005 - Sør-Amerika
Cymbionotum fernandezi Ball & Shpeley, 2005
Cymbionotum negrei Perrault, 1994 


== Eksterne lenker ==
(en) Cymbionotum i Encyclopedia of Life 
(en) Cymbionotum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cymbionotum hos Fauna Europaea 
(en) Cymbionotum hos NCBI 
(en) Kategori:Cymbionotum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cymbionotum – detaljert informasjon på Wikispecies
Sameti

Denne siden er om grenda i Finnmark. For Marcello Haugens hytte ved Odda, se Marcello Haugen#Sameti.Sameti (kvensk: Sametti) er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger ved Sametielva i Pasvikdalen, rundt 15 kilometer sørvest for Svanvik. Fylkesvei 8850 går gjennom bygda.


== Referanser ==
Phyllis (slekt)

Phyllis er ei slekt i maurefamilien.
Artene er små halvbusker med motsatte eller kransstilte blad. Blomstene er små og hvite, og de er samlet i topper i bladhjørnene eller endestilt. Frukten er tørr og svart, og den deler seg i to deler.
Phyllis er endemisk for Makaronesia. To arter forekommer på Kanariøyene, og en av dem, Phyllis nobla, finnes også på Madeira inkludert Porto Santo og Desertasøyene. Slekta tilhører stammen Anthospermeae, som stort sett forekommer på den sørlige halvkule, og som helt mangler i Europa og middelhavslandene.


== Litteratur ==
David Bramwell og Zoë I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 178–179. ISBN 0-85950-010-1. 
K. Marhold (2011). «Phyllis». Rubiaceae (pro parte majore). In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 14. august 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Phyllis i Encyclopedia of Life 
(en) Phyllis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Phyllis hos Artsdatabanken 
(en) Phyllis hos NCBI 
(en) Phyllis hos The International Plant Names Index 
(en) Phyllis hos Tropicos 
(en) Kategori:Phyllis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phyllis – detaljert informasjon på Wikispecies
Alan Patterson (landhockeyspiller)

Alan Patterson (født 19. januar 1941) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan J. Patterson – Olympics.com 
(en) Alan J. Patterson – Olympic.org 
(en) Alan J. Patterson – Olympedia 
(en) Alan J. Patterson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alan J. Patterson – New Zealands olympiske komité
Ted Salmon

Ted Salmon (født 19. desember 1943) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ted Salmon – Olympics.com 
(en) Ted Salmon – Olympic.org 
(en) Ted Salmon – Olympedia 
(en) Ted Salmon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ted Salmon – New Zealands olympiske komité
Keith Thomson

Keith Thomson (født 26. februar 1941, Methven i Canterbury i New Zealand, død 26. januar 2023 i Christchurch) var en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Keith Thomson – Olympics.com 
(en) Keith Thomson – Olympic.org 
(en) Keith Thomson – Olympedia 
(en) Keith Thomson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Keith Thomson – New Zealands olympiske komité 
(en) Keith Thomson – ESPNcricinfo.com
Ross McPherson

Ross McPherson (født 24. oktober 1938, død 4. september 2016) var en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ross McPherson – Olympedia 
(en) Ross McPherson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ross McPherson – ESPNcricinfo.com
John Hicks (landhockeyspiller)

John Hicks (født 14. november 1938) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Hicks – Olympedia 
(en) John Hicks – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Bruce Judge

Bruce Judge (født 3. april 1942) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bruce Judge – Olympedia 
(en) Bruce Judge – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
John Anslow

John Anslow (født 6. oktober 1935) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Anslow – Olympedia 
(en) John Anslow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Jan Borren

Jan Borren (født 27. september 1947) er en newzealandsk landhockeyspiller.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Borren – Olympedia 
(en) Jan Borren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)