Jahangir Mirza

Ghiyas-du-din Jahangir Mirza (persisk:|جہانگیر‎ میرزا), født 1356, død 1376, var sønn av det sentralasiatiske Timuridrikets grunnlegger, den tyrkisk-mongolske erobreren Timur Lenk. Han gjorde tidlig karriere i militærstyrken og var Timurs favoritt til å etterfølge ham som hersker, men han døde allerede i 1376, tjue år gammel. Timur selv døde i 1405.


== Bakgrunn: Mongolriket og Timuridriket ==

I 1206 fullførte den mongolske erobreren Djengis Khan samlingen av det enorme Mongolriket og ble utropt til «khagan», («herskernes hersker»). Djengis døde i 1227, og det oppsto maktkamper mellom hans fire sønner og de mange barnebarna hans. Det viste seg også vanskelig å holde det store riket som strakte seg fra Stillehavet til Middelhavet og Østersjøen samlet. Mongolene var erobrere og et krigførende folk, men «det lar seg nok gjøre å erobre et rike fra hesteryggen, men det kan ikke styres fra salen.» Etter Djengis’ død ble Mongolriket delt i flere riker og imperiet smuldret opp på 1300-tallet. I 1369 fullførte den tyrkisk-mongolske Timur Lenk en ny samling av det sentralasiatiske riket og grunnla timuriddynastiet. Timurs sønn Shah Rukh overtok makten etter sin far og videreutviklet det både militært og kulturelt sammen med sin kone Goharshad Begum.


== Biografi ==
Jahangir var en av Timurs fire sønner som levde opp, og han var den eneste som var født av en fri kvinne, Uljay-Turkan Aga. Kildene er usikre på om Jahangir eller broren Umar Shaikh var eldst, men forskere heller til at Jahangir var yngst av de to.. Hans mor var Timurs favorittkone og fulgte med ham på hans reiser. Hun var sannsynligvis datter av emir Kazagan, en av lederne i Tsjagataikhanatet.


== Krig mot Tsjagataikhanatet ==
Da Tuglugh Timur Khan i Tsjagataikhanatet døde i 1363 gjorde Timur fremstøt for å erobre hele khanatet. Han hadde tidligere skaffet seg herredømme over de vestlige delene av dette riket, og gikk i 1370 til krig mot Tulughs etterfølger Dughlat Khan som styrte i Moghulistan, den østlige delen. I 1375 hadde Dughlat Khan flyktet, og Jahangir ble sendt etter ham for å ta ham til fange. Han lyktes ikke med å ta Dughlat, men han tok hans kone Tuman Agha og hans datter Dilshad Agha til fange. Timur giftet seg senere med datteren.


== Ekteskap og barn ==
I 1372 invaderte Timur det tidligere Tsjagatai-territoriet Khorasan (Khoresm) som var kontrollert av Sufi-dynastiet under emir Husayn Sufi. Da Husayn døde ble han etterfulgt av sin bror Yusuf Sufi som gjorde en viss motstand i starten, men som underkastet seg Timurs overherredømme og lovte å sende sin niese Khanzada Begum for å giftes bort til Jahangir. Khanzada ble året etter sendt til Timurs hovedstad Samarkand (i dagens Usbekistan) medet stort følge og med rike gaver til Timur. Khanzada selv skal ha ridd på en hvit kamel.Jahangir og Khanzada ble gift i 1374 og de fikk to barn, sønnen Muhammad Sultan Mirza og datteren Yadigar Sultan. Etter Jahangirs død ble Muhammad Sultan utpekt av Timur til å overta tronen etter Timur. Muhammad Sultan døde imidlertid i 1403, to år før Timur. Jahangir fikk også sønnen Pir Muhammad som hersket over Timuridriket en kort periode etter at Timur Lenk døde i 1405. Pir Muhammad døde i 1407.


== Død ==
Jahangir døde av sykdom tjue år gammel i 1376, bare to år etter at han giftet seg. Timur skal ha vært utrøstelig da yndlingssønnen døde og det førte til et avbrekk i den store erobrerens stadige felttog.
Han ble begravet i Dorus-Saodat-mausoleet i Shahrisabz, Timur Lenks fødeby. Deler av bygningskomplekset som inneholder mausoleet er fortsatt intakt.


== Familie ==
Jahangir Mirza hadde seks barn med sine tre koner.Med Khanzada Begum, datter av Aq Sufi Qongirat:

Muhammad Sultan Mirza
Yadigar SultanMed Ruqayya Khanike, datter av Amir Kai-Khusrau Apardi:

Jahan SultanMed Bakht Malik Agha, datter av Ilyas Khwaja Tatar Yasauri:

Pir Muhammad, hersker i Timuridriket 1405-1407
Fatima Sultan
Payanda Sultan


== Referanser ==


== Kilder ==
Vasilii Vladimirovitch Barthold (1959). Four Studies on the History of Central Asia, Vol. 2. 
John King, John Noble, Andrew Humphreys (1996). Central Asia.: Kasachstan, Usbekistan, Turkmenien, Kirgisien, Tadschikistan. Lonely Planet Publications. ISBN 978-0-86442-358-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Justin Marozzi (2012). Tamerlane: Sword of Islam, Conqueror of the World. HarperCollins Publishers. ISBN 978-0-00-736973-7. 
Michael Prawdin (1952). Djingis Kán og det mongolske verdensrike. Dreyer. 
John E. Woods (1990). The Timurid Dynasty. Indiana University, Research Institute for Inner Asian Studies.