jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aline MacMahon

Aline MacMahon, født 3. mai 1899 i McKeesport, Pennsylvania, død 23. desember 1991 i New York, var en amerikansk skuespillerinne. Hun ble nominert til Oscar for beste kvinnelige birolle for Dragon Seed i 1944, men utmerkelsen gikk til Ethel Barrymore for None But the Lonely Heart.


== Filmografi (utvalg) ==

1932 – Stillehavsnetter

1933 – Gold Diggers 1933

1955 – Mannen fra Laramie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aline MacMahon på Internet Movie Database 
(sv) Aline MacMahon i Svensk Filmdatabas 
(da) Aline MacMahon på Filmdatabasen 
(fr) Aline MacMahon på Allociné 
(en) Aline MacMahon på AllMovie 
(en) Aline MacMahon hos Turner Classic Movies 
(en) Aline MacMahon hos The Movie Database 
(en) Aline MacMahon hos Internet Broadway Database
Innokentij Smoktunovskij

Innokentij Mikhajlovitsj Smoktunovskij (russisk Иннокентий Михайлович Смоктуновский, født 28. mars 1925 i Sibir, Sovjetunionen, død 3. august 1994 i Moskva var en sovjetisk skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1956 – Soldaty
1960 – Brevet som ikke ble sendt
1962 – Ni dager av et år
1964 – Hamlet
1966 – Beregis avtomobilja
1969 – Det levende lik
1970 – Onkel Vanja
1970 – Forbrytelse og straff
1970 – Tsjajkovskij
1977 – Prinsessen på erten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Innokentij Smoktunovskij på Internet Movie Database 
(da) Innokentij Smoktunovskij på Filmdatabasen 
(en) Innokentij Smoktunovskij hos The Movie Database
Pipy Wolfs

Pipy Wolfs (født 26. april 2002 i Hengelo) er en nederlandsk håndballspiller, som spiller for den spanske klubben Elche og det nederlandske kvinnelandslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pipy Wolfs – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Pipy Wolfs på Instagram
Maxime Struijs

Maxime Struijs (født 24. mars 1994 i Landsmeer) er en nederlandsk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben Union Halle-Neustadt og det nederlandske kvinnelandslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maxime Struijs – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Maxime Struijs – Scoresway 
Maxime Struijs på Instagram
Kim Molenaar

Catharina Agatha Anna «Kim» Molenaar (født 28. april 2002 i Den Helder) er en nederlandsk håndballspiller, som spiller for den danske hovedstadsklubben København og det nederlandske kvinnelandslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim Molenaar – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Kim Molenaar på Instagram
Claudia Rompen

Claudia Rompen (født 27. januar 1997 i Mechelen) er en nederlandsk håndballmålvakt, som spiller for den danske klubben Horsens og det nederlandske kvinnelandslaget. Hun har tidligere spilt for Skanderborg og SønderjyskE.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Claudia Rompen på Instagram
Når en mann forelsker seg

Når en mann forelsker seg (originaltittel: Собственное мнение) er en sovjetisk film fra 1977, regissert av Julij Karasik.Når en mann forelsker seg ble vist første gang i Norge fredag 26. oktober 1979, i forbindelse med De sovjetiske filmdager i Oslo. Daværende kulturminister Einar Førde og en av filmens skuespillere, Ljudmila Tsjursina var tilstede.


== Handling ==
Noen psykologer, en mann og en kvinne, avdekker hvorfor veldig mange arbeidere ønsker å slutte i jobbene deres ved en bestemt fabrikk: den overdrevne strengheten til en ung arbeidsleder. Men han blir etter hvert overført til å håndtere bare maskiner, ikke menneskene.


== Skuespillere ==
Vladimir Menshov - Petrov
Ljudmila Tsjursina - Olga
Aleksandr Lazarev - Konstantinov
Jevgenij Karelskikh - Prokopenko
Jelena Proklova - Tatjana


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Når en mann forelsker seg på Internet Movie Database
Ljudmila Tsjursina

Ljudmila Tsjursina (russisk Людми́ла Алексе́евна Чурсина́, født 20. juli 1941 i Velikije Luki i Sovjetunionen) er en russisk skuespillerinne. Hennes ektemann var regissøren Vladimir Fetin


== Filmografi (utvalg) ==
1961 – Kogda derevja byli bolsjimi
1964 – Donskaja povest (Донская повесть)
1966 – God kak zjizn
1967 – Tumannost Andromedy
1968 – Zjuravusjka
1968 – Sjtsjit i metsj
1968 – Virineja (Виринея)
1977 – Når en mann forelsker seg (Собственное мнение)
1985 – Rus iznatsjalnaja (Русь изначальная)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ljudmila Tsjursina på Internet Movie Database 
(en) Ljudmila Tsjursina på AllMovie 
(en) Ljudmila Tsjursina hos The Movie Database
Alexia Hauf

Alexia Hauf (født 18. juli 1998 i Templin) er en tysk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben Blomberg-Lippe og det tyske kvinnelandslaget.
Hauf ble tatt ut bruttotroppen til Henk Groener foran Håndball-VM 2021 i Spania, men var ikke blant de 16 utvalgte. Året etter, ble hun tatt ut i 16-mannstroppen til Markus Gaugisch foran Håndball-EM 2022, som erstatning for skadede Antje Döll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexia Hauf – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
Alexia Hauf på Instagram
Kestutis Kevalas

Kęstutis Kėvalas (født 17. februar 1972 i Kaunas i Litauiske SSR i Sovjetunionen) er katolsk erkebiskop av Kaunas.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kęstutis Kėvalas studerte fra 1990 til 1992 ved Kaunas teknologiske universitets radioelektroniske fakultet. I 1993 begynte han på presteseminaret i Kaunas, og studerte filosofi og teologi der til 1997. Så fortsatte han studiene ved Seminary of St. Mary i Baltimore i USA, og der tok han lisensgraden i teologi.


=== Prest ===
Den 29. juni 2000 ble han presteviet i katedralbasilikaen St Peter og St Paulus.
Fra 2001 til 2005 var han leder av det erkebiskoppelige prepedeutiske seminar, og var bispedømmeungdomsprest. I 2003 påbegynte han doktorstudier i teologi ved Vytautas Magnus-universitetet i Kaunas, der han tok doktorgraden i 2008. Kevalas ble spiritual ved presteseminaret i Kaunas samme år.
Den 8. februar 2010 ble han programdirektør for Radio Maria i Litauen.


=== Hjelpebiskop i Kaunas ===
Den 27. september 2012 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av Abziri og hjelpebiskop i Kaunas, og han ble bispeviet av Sigitas Tamkevičius, erkebiskop av Kaunas (senere kreert til kardinal i 2019). Medkonsekrerende var den apostoliske nuntius i Litauen, erkebiskop Luigi Bonazzi, og den litauiske militærbiskop, Gintaras Linas Grušas.


=== Biskop av Telšiai ===
Den 20. april 2017 ble han utnevnt til koadjutorbiskop av Telšiai, og etterfulgte som ordinarie biskop der den 18. september, da biskop Jonas Boruta S.J. fratrådte.


=== Erkebiskop av Kaunas ===
Den 19. februar 2020 ble han promovert til erkebiskop av Kaunas. Han tok erkebispedømmet i besittelse den 24. juni 2020.[1]


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Biskop Michel d’Herbigny (1880-1957) *1926
Biskop Anton Malecki (1861-1935) *1926
Biskop Teofilius Matulionis (1873-1962) *1929
Kardinal Vincentas Sladkevičius (1920-2000) *1957
Erkebiskop Sigitas Tamkevičius S.J. (1938-) *1991
Erkebiskop Kestutis Kevalas (1972-) *2012


== Referanser ==
Tatjana Samojlova

Tatjana Samojlova (russisk Татья́на Евге́ньевна Само́йлова, (født 4. mai 1934 i Leningrad i Sovjetunionen, død 4. mai 2014 Russland) er en russisk og sovjetisk skuespillerinne.


== Filmer i utvalg ==
1957 – Og tranene flyr
1960 – Brevet som ikke ble sendt
1964 – Oni sjli na Vostok
1967 – Anna Karenina


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tatjana Samojlova på Internet Movie Database 
(sv) Tatjana Samojlova i Svensk Filmdatabas 
(da) Tatjana Samojlova på Filmdatabasen 
(fr) Tatjana Samojlova på Allociné 
(en) Tatjana Samojlova på AllMovie 
(en) Tatjana Samojlova på AllMovie 
(en) Tatjana Samojlova hos The Movie Database
Liste over ordførere i Nordfold

Liste over ordførere i Nordfold er en kronologisk oversikt over ordførere i de to tidligere kommunene Nordfolden-Kjerringø og Nordfold i Salten i Nordland fra og med 1887 til og med 1963. Nordfold kommune har siden 1. januar 1964 vært en del av Steigen kommune.
Nordfolden-Kjerringø kommune ble etablert 1. januar 1887, etter en deling av Folden kommune. 
Den 1. januar 1906 ble Nordfolden-Kjerringø delt i de to kommunene Nordfold (nordlig del) og Kjerringøy (sørlig del). 
Etter en kommunesammenslåing i 1964 ble Kjerringøy slått sammen med Bodin og Nordfold med Steigen.


== Ordførere 1887–1964 ==


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Fygle, Svein (1991). Steigen bygdebok. no: Steigen kommune. s. 472–475. ISBN 8274160290.
Siste tog til Påfuglland

Siste tog til Påfuglland er en norsk TV-film (video), som ble sendt i Fjernsynsteatret 5. juni 1984. Regien var ved Terje Mærli, som også bearbeidet Helge Hagerups skuespill fra 1979 for fjernsyn. I rollene så vi blant annet Lars Andreas Larssen, Sven Nordin, Anne Marie Ottersen, Liv Osa, Gunnar Olram og Kjell Stormoen.Filmen ble blant annet spilt inn ved Larvik stasjon og i Sandefjord.


== Handling ==
Ifølge NRKs nettsted skildret stykket den middelaldrende Antonius Adamsens forhold til sin egen ungdom, som han desperat forsøkte å gjenerobre, gjennom erindringen om Therese og forholdet til en ny ung kvinne som liknet på henne - værelsespiken.


== I rollene ==
Lars Andreas Larssen – Antonius Adamsen
Sven Nordin – den unge mannen
Anne Marie Ottersen – Maria
Liv Osa – Therese/Turid Gjertsvik
Gunnar Olram – Vårdal
Kjell Stormoen – Salvesen
Per Jansen – hotellverten
Erik Øksnes – Ove Gjertsvik som eldre
Øivind Bang Berven – Ove Gjertsvik som ung
Kjersti Holmen – serveringsdame på fin restaurant
Lella Nilssen – serveringsdame på avholdskafé
Nils Vogt – konduktør
Nils Ole Oftebro – full mann på hotell
Jorunn Kjellsby, Nils Sletta – par på hotell
Vibeke Falk – dame i resepsjon
Anders Hatlo – kelner på hotell
Henning Sommerro – en usigelig trist pianist
Arne Berg – stunt


== Stab ==
Terje Mærli – regi og bearbeidelse for fjernsyn
Bente Simonsen – regiassistent
Alan Ousbey – innspillingsleder
Tore Bergstrøm – produksjonsleder
Irmelin Wister – kontinuitet
Charles Almås, Tom Erik Andresen – lyd
Tom Erik Andresen – lydmiks
Ingolf Ramstad, Erik Jørgensen – lys
Gunnar Eriksen – kamerakontroll
Otto Valsø, Bjørg Kittelsen, Pål Andresen, Per Grønli, John Gunnerud, Rolf Marnburg, Knut Eilif Andersson – TV-kamera
Bjørn Fagersand, Nils Olav Ølnes, Stein Hafseng – teknisk ledelse
June Paalgard – sminke
Gerd Johnsrud – kostymer
Terje Langsrud, Berit Steen – rekvisitter
Christian Egemar, Hilde Johnsen – scenografi
Bjørn Edvardsen – elektronredigering
Bjørn Aass – fotograf


== Vurdering ==
Jo Ørjasæter skrev følgende om stykket i boka Nasjonalteatret til glede og forargelse: «Riktig vellykket var heller ikke Helge Hagerups siste tog til Påfuglland våren 1984. Til tross for Terje Mærlis velberegnede regi, varte det altfor lenge før mønstret i stykket gikk opp for seerne [...] Her var en mengde gode idéer og tilløp som viste Hagerups dramatiske håndlag og kunnen, men helheten ble merkelig triviell.»


== Musikk ==
Laila Dalseth, Lars Klevstrand, Henning Sommerro – vokalister
Bjørn Kjellemyr – bass
Rolf Malm, Arild Stav – altsaksofon
Medlemmer av Kringkastingsorkesteret under ledelse av Henning Sommerro
Arne Johnsen – musikkopptak


== Referanser ==
Liste over ordførere i Folden

Liste over ordførere i Folden er en kronologisk oversikt over ordførere i den tidligere Folden kommune i Salten i Nordland fra formannskapslovene tredde i kraft 1. januar 1838 til kommunen ble delt og opphørte å eksistere 31. desember 1886. Folden omfattet, grovt sett, områdene fra Folda i nord til Mistfjorden i sør og østover til svenskegrensen. Den 1. januar 1887 ble Folden delt i de to kommunene Sørfold og Nordfold-Kjerringøy.


== Ordførere 1838–1887 ==


== Relaterte ordførerlister ==
Ordførere i Sørfold
Ordførere i Nordfold-Kjerringøy
Ordførere i Kjerringøy
Ordførere i Bodin
Ordførere i Steigen


== Referanser ==


== Kilder ==
Fygle, Svein (1991). Steigen bygdebok. no: Steigen kommune. s. 286. ISBN 8274160290.
Kjerringa og musungen

Kjerringa og musungen var en forestilling fra Julian Strøms dukketeater, som ble sendt på NRK Fjernsyn 22. desember 1964. Stykket ble skrevet og fortalt av Alf Prøysen. Det ble bearbeidet for fjernsyn av Helge Sverre Nesheim. Stemmer: Rigmor Lange, Kalle Håkonsen, Synnøve Strigen og Julian Strøm. Dukkemaker var Gudrun Egemar. Musikken var skrevet av Bjarne Amdahl. Dekorasjonene var ved Herman Bendixen. Teknisk leder var Odd Rinnan. Instruktør var Birgit Strøm. Regien var ved Lise Foss.Lengde: 9 minutter, 51 sekunder.


== Referanser ==
Pseudopodabrus

Pseudopodabrus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) «storbløtvinger» i familiegruppen bløtvinger. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange bløtvinger, gjerne med mørke dekkvinger. Pronotum er gjerne gulaktig med svart midtflekk.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Kina og Thailand.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien  bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie «storbløtvinger» (Cantharinae)
Slekten Pseudopodabrus Pic, 1906
Pseudopodabrus atriceps (Pic, 1922)
Pseudopodabrus bezdeki Svihla, 2004
Pseudopodabrus biimpressus Wittmer, 1983
Pseudopodabrus brancuccii Wittmer, 1983
Pseudopodabrus foveatus Yang, Kopetz & Yang, 2012
Pseudopodabrus impressiceps Pic, 1906
Pseudopodabrus kabakovi Wittmer, 1983
Pseudopodabrus kubani Wittmer, 1995
Pseudopodabrus latoimpressus Wittmer, 1995
Pseudopodabrus malickyi Wittmer, 1995
Pseudopodabrus prudeki Svihla, 2004
Pseudopodabrus sulcatus Wittmer, 1983
Pseudopodabrus tuberculatus Wittmer, 1983


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudopodabrus i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudopodabrus i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudopodabrus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening
Daiphron

Daiphron er en slekt av biller blant bløtvingene.


== Utseende ==
Biller med bløte, eller lite kitiniserte dekkvinger. De har velutviklede flygevinger under de bløte dekkvingene. Hodet er ganske stort, fremstrakt, med små, runde, utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske lange og trådformede. Disse artene er gjerne middelsstore og farget i kombinasjoner av svart og rødt.


== Levevis ==
Disse artene etterligner trolig giftige biller i familien rødvinger (Lycidae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie Chauliognathinae LeConte, 1861
stamme Chauliognathini LeConte, 1861
slekten Daiphron Gorham, 1881
Daiphron abrahami Pic, 1927
Daiphron bipartitus Pic, 1934
Daiphron laticolle Pic, 1919
Daiphron lyciforme Gorham, 1881
Daiphron proteum Gorham, 1881
Daiphron unifasciatum Pic, 1924


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Elateriformia (Coleoptera) – Delta key
Erling Vindenes

Erling Johan Vindenes (født 1900 i Håsand i Nordfold-Kjerringøy, død 1984) var en norsk gårdbruker og politiker. Han var stortingsrepresentant for Nordland og partiet Venstre fra 1950 til 1961, medlem av fylkestinget i Nordland fra 1931 til 1951 og ordfører i Nordfold og Steigen kommuner.
Vindenes gikk på Vågan folkehøgskole fra 1918 til 1919, før han fullførte landbruksskolen i Bodin i 1921. Han arbeidet deretter som førskolelærer til 1924. I 1927 overtok han farsgården i Håsand, sørvest for Nordfold. Han var medlem av kommunestyret i Nordfold fra 1925 og ordfører i kommunen i periodene fra 1932 til 1942 og fra 1945 til 1951. Senere var han ordfører i Steigen i to år fra 1966 til 1967.
I 1949 ble Vindenes valgt inn på Stortinget som representant for Nordland Venstre. Han ble gjenvalgt i 1953 og i 1957. Han var medlem av Kommunalkomitéen 1950–1954, irke- og undervisningskomitéen 1954–1958 og Skog- og vassdragskomitéen 1958–1961. Fra 1953 til 1961 var han varamedlem i Stortingets delegasjon til Nordisk råd. Vindenes var medlem av Venstres landsstyre fra 1952 til 1968 og formann for Steigen Venstre fra 1964 til 1975.


== Referanser ==


== Kilder ==
Stortinget. Erling Johan Vindenes (nb)
Orsolya Csakvari

Orsolya Csakvari (født 1980) er en norsk bueskytter som representerer Sandefjord Bueskyttere.
Hun vant fem NM-gull og åtte NM-medaljer i perioden 2017–2022.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Afronycha

Afronycha er en slekt av biller blant bløtvingene.


== Utseende ==
Vanligvis små (under 6 millimeter) bløtvinger. De er avlange, gjerne svarte på farge, pronotum, antenner og bein kan være rødgule. Dekkvingene dekker hele bakkroppen. Antennene er tynne og trådformede, omtrent så lange som kroppen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien bløtvinger (Cantharidae)
underfamilie Dysmorphocerinae Brancucci, 1980
slekten Afronycha Wittmer, 1949
Afronycha albolateralis Wittmer, 1949
Afronycha altica
Afronycha argentea
Afronycha balfourbrownei
Afronycha basicornis Pic, 1955
Afronycha bilineata
Afronycha bisulcaticeps
Afronycha bivittata
Afronycha bohemani Wittmer, 1949
Afronycha caffra
Afronycha capeneri Wittmer, 1970
Afronycha circumdata
Afronycha emarginata
Afronycha fumosa (Schwartz, 1808)
Afronycha gibbosithorax
Afronycha gracilicornis
Afronycha hintoni
Afronycha incisa
Afronycha intermixta
Afronycha jonesi
Afronycha latioricollis Pic, 1956
Afronycha mackiei
Afronycha marshalli
Afronycha monstrosicornis
Afronycha natalensis
Afronycha nigrina
Afronycha nigrogeniculata
Afronycha oedemeroides
Afronycha pallidipennis
Afronycha picta (Wiedemann, 1821)
Afronycha polita
Afronycha puberula (Bourgeois, 1908)
Afronycha similis
Afronycha simplicicornis
Afronycha subemarginata
Afronycha trilineata
Afronycha unilineata
Afronycha verticalis
Afronycha violacea (Thunberg, 1784)
Afronycha virideolivacea
Afronycha zumpti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Reiner Fuellmich

Reiner Fuellmich (født 1958 i Bremen) er en tysk advokat og politiker.
Fuellmich hevder selv å ha hatt en viktig rolle i massesøksmålet mot Volkswagen etter at det ble avdekket at det var blitt jukset systematisk med utslippsdata.Han er mest kjent for å planlegge et massesøksmål mot myndighetene for deres angivelige gigantsvindel under covid-19-pandemien. Virksomheten har blitt organisert gjennom organisasjonen Stiftung Corona Ausschuss. Ifølge Fuellmich har verdens statsledere samarbeidet med forskningsinstitusjoner og media om å skape en falsk pandemi, og bedrifter og privatpersoner som hadde tapt penger på smitteverntiltakene ble invitert til å delta i massesøksmålet. Deltakerne måtte imidlertid betale inn på forskudd, og totalt har han samlet inn rundt halvannen million euro. Fuellmich og hans samarbeidspartnere har profilert det planlagte massesøksmålet som en oppfølger til Nürnberg-prosessen. I Norge har søksmålet blitt omtalt i alternative nyhetsmedier som Steigan.no, Document.no og Helse, Mat & Livsstil.
Høsten 2022 var det fortsatt ikke iverksatt noe søksmål, derimot hadde det oppstått interne stridigheter blant organisatorene. Fuellmich ble anklaget av sin medarbeider Viviane Fischer for å ha brukt betydelige deler av de innsamlede midlene på å berike seg selv. Han har besvart dette med tilsvarende anklager mot Fischer, og uttalt at anklagene skyldes at hun har psykiske utfordringer.Fuellmich har uttalt om Holocaust at det ikke var Adolf Hitler som stod bak dette, men det amerikanske finanssystemet. I Tyskland er holocaustbenektelse regulert i straffeloven, og Fuellmich ble i 2022 idømt en bot på 18 000 euro for dette.


== Referanser ==
Peace, Love & kråkegull

Peace, love & kråkegull er et musikkalbum utgitt av det norske rockebandet Blått & Rått i 2020. Platen fikk gode kritikker i media og ble av mange omtalt som bandets beste plate så langt. Platen ble innspilt i Utsikten studio og ble produsert av Ronald Alertsen
Yukon’s onde ånd

Yukon’s onde ånd er en norsk roman, utgitt som bok nummer 66 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1973, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 510 og kostet fire kroner. 
I Yukon’s onde ånd er handlingen lagt til 1897, og Kane har blitt 41 år. Boka er en slags fortsettelse av Alaska marshal, fra et Klondike der gullfeberen herjer. Nå befinner Kane (og Black-Jack Locasto) seg  på vannveiene nord i Canada, i kano, på vei over rolige sjøer og  ned de frådende strykene White Horse Rapids, fra Fort Bennet til Dawson City.  
Naturskildreren Hallbing viser leserne det mektige kanadiske landskapet, og beskriver det så nært at det gir leserne en følelse av å være tilstede. Mindre realisme er det i de, etter hvert, mer og mer utrolige hendelsene som inntreffer: Det dukker opp en mystisk ond ånd, Wolverinne, en ulv eller menneske som kastrerer menn... Kane mister revolveren ... Wyatt Earp (!) dukker opp og låner Kane sin...


== Mottagelsen av boka ==
Kane-serien var de første årene etter at den startet i 1966 blitt utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000, men fra 1969 hadde forlaget merket en økende interesse. Forleggeren Finn Arnesen beskriver utviklingen etter det som «rakettferden mot kjempeopplagene». Nå trykket forlaget et førsteopplag på 70 000.Seriens popularitet gjorde at Yukon’s onde ånd snart måtte trykkes i nye opplag. Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst tre opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge. 
Boka kom i 1978 i Danmark på Winther som Yukon’s onde ånd og året etter i Sverige som Blodigt offer.
I Finland kom den i 1980 på Otava som Kuoleman huuto. Også Island fikk sin utgave: Blóðug refsing.


== Senere utgivelser ==
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Yukon’s onde ånd i bok nr. 38, sammen med Alaska marshal. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Yukon’s onde ånd i 2008 som bok 74 i bind 73–74. 
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom den i 2015 med tittelen Yukons onde ånd (uten apostrof), som bok nr. 75 i serien, en utgivelse som i 2019 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.Den manglende genitivsapostrofen og plasseringen som bok 75 i serien er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2021, lest inn av Torgeir Reiten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Atle Nielsen, Kjell Jørgen Holbye m. fl.: Den store boka om Morgan Kane, Aller forlag 2014, side 256–257.
Jeanette Molvik

Jeanette Molvik (født 1984) er en norsk bueskytter som representerer Bergen BS.
Hun vant fem NM-gull i perioden 2016–2021.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Siw Caroline Avdal

Siw Caroline Avdal (født 1970) er en norsk bueskytter som representerer Hvaler IL.
Hun vant tre NM-gull og sju NM-medaljer i perioden 2014–2022.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==