jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Amplectopus

Amplectopus er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.


== Utseende ==
Små, ovale, vanligvis ganske flate biller. De kan kjennes på at antennene er trådformede, brystskjoldet (pronotum) er ganske kort og kroppen vanligvis dekket av korte hår. Hodet er gjerne noe nedbøyd og knapt synlig ovenfra. Langs sidene går et par skarpe kinn-lister. Antennene er 11-leddete, trådformede og når omtrent til bakkanten av brystskjoldet. Brystskjoldet (pronotum) er ganske kort og mye bredere enn langt. Dekkvingene er vanligvis avflatet midt på, sett ovenfra ovale eller jevnbrede, tre til åtte ganger så lange som pronotum. De mangler tydelige punktrekker. Beina er temmelig tynne og skjøre (faller lett av), noen har fortykkede baklår og lange sporer på bakleggen. Larvene er avflatede, skrukketroll-lignende, bakkroppen langt tilspisset. De skiller seg fra andre billelarver ved at de har lange, flerleddete antenner. De kryper på bunnen og på vannplanter, svømmer ikke.


== Levevis ==
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. Artene i slekten Scirtes kan hoppe. Hårbillene er ganske vanlige i tempererte områder, mindre vanlige i tropene.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk innedling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hår- og dvergbiller, Eucinetoidea (=Scirtoidea)
Familien hårbiller, Scirtidae (=Elodidae, Helodidae)
Underfamilien Scirtinae (=Cyphoninae)
Slekten Amplectopus Sharp, 1886Amplectopus fuscus Broun, 1893
Amplectopus latulus Broun, 1893
Amplectopus ovalis Sharp, 1886
Amplectopus pallicornis Broun, 1893


== Referanser ==


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A., Zurcher, E.J. Elateriformia (Coleoptera). [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Amplectopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amplectopus hos NCBI 
(en) Kategori:Amplectopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amplectopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Korol Lir

Korol Lir (originaltittel: Король Лир) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Grigorij Kozintsev.


== Skuespillere ==
Jüri Järvet
Elza Radziņa som Goneril
Galina Voltjek som Regan
Valentina Sjendrikova som Cordelia
Oleg Dahl


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Korol Lir på Internet Movie Database 
(sv) Korol Lir i Svensk Filmdatabas 
(fr) Korol Lir på Allociné 
(nl) Korol Lir på MovieMeter 
(en) Korol Lir på AllMovie 
(en) Korol Lir på Rotten Tomatoes
Langt farvel

Langt farvel (originaltittel: Долгие проводы) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Kira Muratova.


== Skuespillere ==
Zinaida Sjarko som Jevgenija Vasiljevna Ustinova
Oleg Vladimirskij som Sasja Ustinov
Jurij Kajurov som Nikolaj Sergejevitsj
Lidia Dranovskaja som Vykhodtseva
Viktor Iltsjenko som Pavel Konstantinovitsj


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langt farvel på Internet Movie Database 
(sv) Langt farvel i Svensk Filmdatabas 
(fr) Langt farvel på Allociné 
(nl) Langt farvel på MovieMeter 
(en) Langt farvel på AllMovie 
(en) Langt farvel på Rotten Tomatoes
Losjarik

Losjarik (originaltittel: Лошарик) er en sovjetisk animert film fra 1971, regissert av Ivan Ufimtsev.


== Handling ==
En gjøgler ved et sirkus drømmer om en dag å begynne som løvetemmer. En dag når han sjonglerer, kommer alle kulene han sjonglerer med sammen, og danner en levende trebeint hestelignende skapning. Denne skapningen presenterer seg selv som "Losharik" og det godmodige dyret leker med gjøgleren. Når sirkus-direktøren får øye på dette, tilbyr han sjongløren en mulighet til å opptre som en løvetemmer - sammen med sirkusets løve og tiger. Men når løven og tigeren møter Losharik, avviser de ham fordi de mener at dette ikke noe ekte dyr. Den motløse Losharik forlater derfor sirkuset og demonterer seg selv, og gir ballene som utgjør dens form til en gruppe barn.
Sjøgleren, nå sirkusets løvetemmer, dukker opp i ringen og gjennomfører en rutine med løven og tigeren. Barna i publikum begynner å rope etter Losharik. Forvirret påpeker sirkus-personalet at Losharik ikke var noe ekte dyr. Men barna mener at Losharik er snill, og derfor det mest ekte dyret av alle dyrene. Barna kaster ballene de hadde mottatt inn i sirkus-ringen, og Losharik blir satt sammen igjen. Losharik og gjøgleren gjenforenes, til stor glede for publikum.


== Skuespillere ==
Rina Zeljonaja som Losjarik
Anatolij Papanov
Georgij Vitsin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Losjarik på Internet Movie Database
Ivan Ufimtsev

Ivan Vasiljevitsj Ufimtsev (russisk: Ива́н Васи́льевич Уфи́мцев; født 1928 i Jekaterinburg i Sovjetunionen, død 2010 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1971 – Losjarik (Лошарик)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Ufimtsev på Internet Movie Database 
(en) Ivan Ufimtsev hos The Movie Database
Arctobyrrhus

Arctobyrrhus er en slekt av biller som hører til familien pillebiller (Byrrhidae). De kjennes særlig på at de hvis de blir skremt, trekker bein og antenner inn i furer på undersiden, slik at hele kroppen blir glatt og jevn, pille-lignende. Et annet særtrekk er at både larver og voksne biller lever av mose, noe som er ganske uvanlig mellom "høyere" insekter.


== Utseende ==
Små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Europa (Norge, Sverige, Finland) og Nord-Amerika. Den er en av relativt få slekter av insekter som først er beskrevet fra Norge (Dovrefjell), den er også funnet noen andre steder i Trøndelag.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Byrrhini
Slekten Arctobyrrhus Münster, 1902Arctobyrrhus dovrensis Münster, 1902
Arctobyrrhus subcanus (LeConte, 1878)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Arctobyrrhus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Arctobyrrhus hos Artsdatabanken 
(sv) Arctobyrrhus hos Dyntaxa 
(en) Arctobyrrhus hos Fossilworks 
(en) Arctobyrrhus hos ITIS 
(en) Arctobyrrhus hos NCBI 
(en) Kategori:Arctobyrrhus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Arctobyrrhus – detaljert informasjon på Wikispecies
Prezjdevremennyj tsjelovek

Prezjdevremennyj tsjelovek (originaltittel: Преждевременный человек) er en sovjetisk film fra 1971, regissert av Abram Room.


== Handling ==
Filmen er lagt til Karadag-kysten av Krim, på begynnelsen av 1900-tallet.
Historien forteller om ingeniøren Bogomolov, som er så lidenskapelig opptatt av arbeidet sitt, at han ikke legger merke til hvordan hans kone er utro mot ham - eller at vennene hans forråder ham.


== Skuespillere ==
Igor Kvasha som Yakov Bogomolov
Anastasiya Vertinskaya som Olga Borisovna.
Aleksandr Kalyagin som Nikon Bukeyev.
Boris Ivanov som onkel Jean.
Nina Shatskaya som Nina Arkadyevna
Valentin Smirnitskiy som Boris Ladygin
Irina Varley som Verochka
Anatoliy Adoskin som Naum
Tatyana Lukyanova som Dunyasha.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prezjdevremennyj tsjelovek på Internet Movie Database 
(en) Prezjdevremennyj tsjelovek på AllMovie
Green Power gasskraftverk

Green Power gasskraftverk kan vise til et av to gasskraftverk i Texas City i USA:

Green Power 2 gasskraftverk
Green Power 4 gasskraftverk
Guillaume Marie van Zuylen

Guillaume-Marie van Zuylen (født 4. januar 1910 in Argenteau (Visé) i Belgia; død 2. april 2004 i Liège i Belgia) var en belgisk katolsk prelat og den 89. biskop av Liège fra 1961 til 1986.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Guillaume Marie van Zuylen kom fra en velberget familie forretningsfolk. Etter skoleårene studerte han i Visé, i Liège, ved presteseminaret i Sint-Truiden og ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma.


=== Prest ===
Han ble presteviet 11. september 1932 for bispedømmet Liège. I 1936 ble han professor ved presteseminaret i Liège. I 1940 havnet han i krigsfangenskap. Deretter ble han almosenier for Geheim Leger, en belgisk modstandsbevegelse under andre Verdenskrig. Etter krigen ble han i 1945 rektor for presteseminaret i Liège og i 1949 generalvikar.


=== Biskop ===
Pave Pius XII utnevnte ham den 9. juli 1951 til titulærbiskop av Druas og hjelpebiskop i Liège. Bispevielsen ble foretatt av biskopen av Liège, Louis-Joseph Kerkhofs, den 8. september samme år. medkonsekrerende bat biskopen av Tournai, Charles-Marie Himmer, og hjelpebiskop Oscar Jozef Joliet i Gent.
Da Louis-Joseph Kerkhofs' fratrådte den 7. desember 1961 overtok han som biskop av Liège. Han deltok på alle sesjoner av Andre Vatikankonsil.
Pave Johannes Paul II innvilget den 17. mars 1986 hans alderbetingede avskjedssøknad.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
Biskop Johann Jakob von Mayer (1677–1749) *1719
Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
Erkebiskop Max Franz von Havsburg-Lothringen (1756–1801) *1785
Biskop Kaspar Max Droste zu Vischering (1770–1846) *1795
Biskop Clemens August Droste zu Vischering (1773–1845) *1827
Biskop Josef Ludwig Alois von Hommer  (1760-1826) *1824
Biskop Nicolas-Alexis Ondernard (1756-1831) *1828
Biskop Jean-Joseph Delplancq (1767-1834) *1829
Kardinal Engelbert Sterckx (1792-1867) *1832
Biskop Jean Joseph Faict (1813-1894) *1864
Kardinal Pierre-Lambert Goossens (1827-1906) *1883
Biskop Martin-Hubert Rutten (1841-1927) *1902
Biskop Louis-Joseph Kerkhofs (1878-1972) *1925
Biskop Guillaume Marie van Zuylen (1910-2004) *1951


== Referanser ==
Ofitsery

Ofitsery (originaltittel: Офицеры) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Vladimir Rogovoj.


== Skuespillere ==
Georgij Jumatov som Aleksej Trofimov
Vasilij Lanovoj som Ivan Varavva
Alina Pokrovskaja som Ljubov Trofimova
Aleksandr Voevodin som Georgij Trofimov
Vladimir Druzjnikov som Georgij Petrovitsj


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ofitsery på Internet Movie Database 
(nl) Ofitsery på MovieMeter 
(en) Ofitsery på AllMovie
Vladimir Rogovoj

Vladimir Abramovitsj Rogovoj (russisk: Влади́мир Абра́мович (Авраа́мович) Рогово́й; født 1923 i Kyiv i Sovjetunionen, død 1983 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1971 – Ofitsery (Офицеры)
1973 – Junga Severnogo flota (Юнга Северного флота)
1975 – Gorozjane (Горожане)
1976 – Nesoversjennoletnije (Несовершеннолетние)
1978 – Balamut (Баламут)
1980 – U matrosov net voprosov (У матросов нет вопросов)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Rogovoj på Internet Movie Database 
(en) Vladimir Rogovoj på AllMovie 
(en) Vladimir Rogovoj hos The Movie Database
Okh uzj eta Nastja!

Okh uzj eta Nastja! (originaltittel: Ох уж эта Настя!) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Jurij Pobedonostsev.


== Skuespillere ==
Irina Volkova som Nastja
Tatjana Nevskaja som Ljuba Sitnikova
Sergej Kuskov som Edik Syrojegin
Natalja Gvozdikova som Sveta Rjabinina
Aleksandr Kharitonov som Sasja Zjarikov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Okh uzj eta Nastja! på Internet Movie Database 
(en) Okh uzj eta Nastja! på AllMovie
Dostojanije respubliki

Dostojanije respubliki (originaltittel: Достоя́ние респу́блики) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Vladimir Bytsjkov.


== Skuespillere ==
Oleg Tabakov som Makar Ovtjinnikov
Andrej Mironov som Sjilovskij
Vitja Galkin som Kesjka
Jevgenij Jevstignejev som Carl Genrikhovitj Vitol
Spartak Misjulin som Ilja Tarakanov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dostojanije respubliki på Internet Movie Database 
(nl) Dostojanije respubliki på MovieMeter 
(en) Dostojanije respubliki på AllMovie
Vladimir Bytsjkov

Vladimir Sergejevitsj Bytsjkov (russisk: Владимир Сергеевич Бычко́в; født 1929 i Moskva i Sovjetunionen, død 2004 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1971 – Dostojanije respubliki (Достоя́ние респу́блики)
1976 – Rusalotsjka (Русалочка)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Bytsjkov på Internet Movie Database 
(en) Vladimir Bytsjkov på AllMovie 
(en) Vladimir Bytsjkov hos The Movie Database
Esolus

Esolus er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5 millimeter), avlange, blanke, mørke elvebiller, kan gjerne ha litt bronseaktig glans. Antenner og bein er gjerne gulbrune. Antennene er ganske tynne. Pronotum er avrundet firkantet, med en skarp lengdefure på hver side. Dekkvingene er nokså jevnbrede, jevnt punkterte. Beina er ikke spesielt lange, uten forstørrede fotledd eller klør.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Vest-Europa nord til det sørlige Sverige, forekommer også i Nepal.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
Slekten Esolus Mulsant & Rey, 1872
Esolus angustatus (Müller, 1821)
Esolus berthelemyi Olmi, 1975
Esolus bicuspidatus Alluaud, 1922
Esolus brevis Kuwert, 1890
Esolus czwalinae Kuwert, 1889
Esolus filum (Fairmaire, 1871)
Esolus nepalensis Jäch, 1982
Esolus parallelepipedus (Müller, 1806)
Esolus pygmaeus (Müller, 1806)
Esolus taurus Jäch, 1982
Esolus theryi Alluaud, 1922


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Esolus i Encyclopedia of Life 
(en) Esolus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Esolus hos Artsdatabanken 
(sv) Esolus hos Dyntaxa 
(en) Esolus hos Fauna Europaea 
(en) Esolus hos Fossilworks 
(en) Esolus hos ITIS 
(en) Esolus hos NCBI 
(en) Kategori:Esolus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Min kone er uskyldig

Min kone er uskyldig (dansk: Min kone er uskyldig) er en dansk filmkomedie fra 1950 regissert av Johan Jacobsen og med Poul Reichhardt i hovedrollen. Manuset ble skrevet av Arvid Müller.


== Handling ==
Den unge arkitekten Frederik Lund har overtrukket sin bankkonto og behandlet betrodde midler lettsindig. Han fingerer et selvmord for å slippe  unna og utgir seg senere for å være sin bror, Claus, fra Chile.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Poul Reichhardt – arkitekt Frederik Lund / Claus Lund
Bodil Kjer – Betty Lund, Frederiks kone
Gunnar Lauring – landsretssagfører Herbert Thomsen
Karin Nellemose – Lise Born, innehaver av hattesalong
Preben Mahrt – forsikringsmann, Lise Borns forlovede
Svend Bille – direktør
Carl Struve – gjest på hotell i Norge
Sossen Krohg – gjest på hotell i Norge (som Sossen Schjelderup)
Nils Reinhardt Christensen – konas elsker
Knud Heglund – direktør
Bjarne Forchhammer – kreditor
Aage Winther-Jørgensen – kriminalbetjent


== Eksterne lenker ==
(en) Min kone er uskyldig på Internet Movie Database 
(no) Min kone er uskyldig hos Filmfront 
(da) Min kone er uskyldig i Danmark Nationale Filminstitut
Ten (1971)

Ten (originaltittel: Тень) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Nadezjda Kosjeverova.


== Skuespillere ==
Oleg Dal som Khristian-Teodor
Konstantin Adasjevskij
Vladimir Etusj som Pietro
Sergej Filippov
Zinovij Gerdt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ten på Internet Movie Database 
(nl) Ten på MovieMeter 
(en) Ten på AllMovie
Prisjol soldat s fronta

Prisjol soldat s fronta (originaltittel: Пришёл солдат с фронта) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Nikolaj Gubenko.


== Skuespillere ==
Mikhail Gluzskij som Ivan Mensjikov
Irina Mirosjnitsjenko som Vera Kurkina
Nikolaj Gubenko som Nikolaj Maksimovitsj Jegorov
Lena Smirnova som Nadenka Jegorova
Misja Rodjakov som Lesjenka


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prisjol soldat s fronta på Internet Movie Database
Nikolaj Gubenko

Nikolaj Nikolajevitsj Gubenko (russisk: Никола́й Никола́евич Губе́нко; født 1941 i Odesa i Sovjetunionen, død 2020 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.


== Filmografi (utvalg) ==
1971 – Prisjol soldat s fronta (Пришёл солдат с фронта)
1977 – De foreldreløse (Подранки)
1980 – Iz zjizni otdykhajusjtsjikh (Из жизни отдыхающих)
1983 – Etter et langt liv (И жизнь, и слёзы, и любовь)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikolaj Gubenko på Internet Movie Database 
(sv) Nikolaj Gubenko i Svensk Filmdatabas 
(da) Nikolaj Gubenko på Filmdatabasen 
(fr) Nikolaj Gubenko på Allociné 
(en) Nikolaj Gubenko på AllMovie 
(en) Nikolaj Gubenko hos The Movie Database
Fri (TV-film)

Fri er en norsk dramafilm produsert av Fjernsynsteatret som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1987. Filmen handler om en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Hovedrollen spilles av Marianne Krogh. Regi er ved Carl Jørgen Kiønig. Produksjonen er basert på Marsha Normans skuespill Getting Out fra 1978.Filmen ble belønnet med to Amandapriser: Beste fjernsynsproduksjon (Kiønig) og beste kvinnelige hovedrolle (Krogh). 


== Handling ==
Arlene Holsclaw er en ung kvinne i slutten av 20-årene som slippes ut av fengsel etter en lang straff for ran og drap. Til tross for sin unge alder har hun en fortid som hardbarket kriminell og prostituert, og har tilbrakt flere år innenfor institusjoner og fengsler. Tilbakeblikk på hennes liv avdekker årsakssammenhengen til hennes kriminalitet. Den Arlene som kommer ut av fengselet er en annen enn den forherdede tenåringen som ble satt inn. Hun står nå foran en ny framtid, det blir avgjørende hvordan hun mestrer sin første dag som fri.


== Roller ==
Marianne Krogh (Arlene / Arlie)
Bjørn Floberg (Bennie)
Torfinn Nag (Carl)
Kari Simonsen (Moren)
Marie Louise Tank (Ruby)
Sverre Bentzen (Bestyreren / Fengselsdirektøren)
Rolf Arly Lund (En fengselsbetjent)
John S. Kristensen (En fengselsbetjent)
Henrik Scheele (Legen)
Lieselotte Holmene (Overlæreren)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Fri på NRK TV
Charles-Marie Himmer

Charles-Marie Himmer (født 10. april 1902 i Dinant i Belgia; † 13. februar 1994 i Fleurus) var en katolsk prelat som fra 1948 til 1977 var biskop av Tournai.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Charles-Marie Himmer studerte i Dinant og Roma og ble presteviet den 15. august 1926 i Namur av biskop Thomas-Louis Heylen O.Praem.


=== Biskop ===
Pave Pius XII utnevnte ham den 29. desember 1948 som etterfølger etter avdøde Étienne Carton de Wiart til biskop av Tournai. Erkebiskopen av Mechelen, kardinal Jozef-Ernest Van Roey, bispeviet ham den 24. februar 1949 i Tournai; medkonsekrantene var biskopen av Namur, André Marie Charue, og biskopen av Brugge, Henricus Lamiroy.
Han deltok på alle fire sesjoner av Andre Vatikankonsil. Mot slutten av konsilet var han i november 1965 blant de førti førsteundertegnere av den såkalte katakombepakten.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926
Biskop Charles-Marie Himmer (1902-1994) *1950 


== Referanser ==
Telegramma

Telegramma (originaltittel: Телеграмма) er en sovjetisk film fra 1971 regissert av Rolan Bykov.


== Skuespillere ==
Nina Arkhipova som Katja Inozemtseva
Jurij Nikulin som Fjodor Fjodorovitsj
Valentina Berezutskaja
Nikolaj Burljaev som Gleb
Rolan Bykov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Telegramma på Internet Movie Database 
(en) Telegramma på AllMovie