jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tsjekkias kvinnelandslag i volleyball

Tsjekkias kvinnelandslag i volleyball er det tsjekkiske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Tsjekkia under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 23 på FIVBs verdensranking.


== Se også ==
Tsjekkias herrelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Czech Republic women's national volleyball team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Profil hos FIVB.org
Tsjekkias herrelandslag i volleyball

Tsjekkias herrelandslag i volleyball er det tsjekkiske landslaget i volleyball for herrer som konkurrerer for Tsjekkia under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 27 på FIVBs verdensranking.


== Se også ==
Tsjekkias kvinnelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Profil hos FIVB.org
Pilostenaspis

Pilostenaspis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 13 millimeter), avlange, matte, brunsvarte trebukker, dekkvingene kan ha gulaktige eller oransje tverrbånd. Antennene er kraftige, litt sagtakkede, noe kortere enn kroppen. Pronotum er avrundet, med markerte bakhjørner, sidekantene kan være oransje. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange, lårene slanke.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mexico og Texas.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Trachyderini
Slekten Pilostenaspis Eya, 2015
Pilostenaspis copei Eya, 2015
Pilostenaspis lateralis (LeConte, 1884)
Pilostenaspis pilosella (Bates, 1882)


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over arter, med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
bugguide.net - Bildedatabase for nordamerikanske arter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
(en) Pilostenaspis i Global Biodiversity Information Facility 
Pilostenaspis – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cerambycinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Megapurpuricenus

Megapurpuricenus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En stor (30-40 millimeter), litt bred, halvmatt, oransje og svart trebukk. Antenenne, hodets fremre del og leggene og føttene på beina er svarte, hodets bakre del og pronotum er oransje med svarte flekker, dekkvingene svarte med to buede, gule til rødoransje tverrbånd. Antennene er tynne, litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er firkantet, med en kraftig, litt bakoverrettet tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange, lårene slanke.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mexico (Chihuahua) og Arizona.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Trachyderini
Slekten Megapurpuricenus Eya, 2015
Megapurpuricenus magnificus (LeConte, 1875)


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over arter, med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
bugguide.net, bildedatabase over nordamerikanske insekter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
(en) Megapurpuricenus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Megapurpuricenus hos NCBI 
Megapurpuricenus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cerambycinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Callistochroma

Callistochroma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Nokså store, avlange, blanke, mørke trebukker, dekkvingene kan ha metallglans eller gule tverrbånd. Antennene er tynne, kortere enn kroppen hos hunnene og lengre enn kroppen hos hannene. Pronotum er avrundet sekskantet, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover. Beina er middels lange, lårene slanke.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Peru i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Trachyderini
Slekten Callistochroma Eya, 2015
Callistochroma cacicus (Bates, 1885)
Callistochroma chrysiptera Eya, 2015
Callistochroma flavofasciata (Chemsak & Hovore, 2011)
Callistochroma lampros (Bates, 1885)
Callistochroma rutilans (Bates, 1869)
Callistochroma viridipennis (Latreille, 1811)
Callistochroma viridipurpurea Eya, 2015


== Referanser ==


== Kilder ==
B.K. Eya (2015) Revision of the Genus Crioprosopus Audinet-Serville, and description of three new genera of Trachyderini (Coleoptera: Cerambycidae: Cerambycinae). Zootaxa 3914: 351-405. [1]
Liste over arter, med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
bugguide.net, bildedatabase over nordamerikanske insekter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
(en) Callistochroma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Callistochroma hos NCBI 
Callistochroma – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cerambycinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arapari

Arapari er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, halvmatt, svart trebukk med blålig metallglans. Antennene er tynne, kortere enn kroppen. Pronotum er avrundet, kraftig punktert. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er middels lange, lårene slanke.


== Utbredelse ==
Arten lever i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Trachyderini
Slekten Arapari Martins, Galileo & Santos-Silva, 2015
Arapari bellus Martins, Galileo & Santos-Silva, 2015


== Referanser ==


== Kilder ==
Liste over arter, med utbredelsesdata Arkivert 8. august 2017 hos Wayback Machine.
bugguide.net, bildedatabase over nordamerikanske insekter


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
(en) Arapari i Global Biodiversity Information Facility 
Arapari – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cerambycinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kyrsten Sinema

Kyrsten Lea Sinema (født 12. juli 1976) er en amerikansk politiker som siden desember 2022 er en uavhengig politiker. Hun representerte Demokratene fra 2004. Fra 2019 representerer hun Arizona i USAs senat. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Sinema ble født i Tucson i Arizona i 1976. Hennes foreldre skilte seg da hun var barn. Da hennes stefar mistet jobben sin, bodde familien i tre år i en forlatt bensinstasjon i Florida uten rennende vann eller elektrisitet. Sinema ble oppdratt som medlem av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige.


=== Utdannelse ===
Sinema ble uteksaminert som toppstudent da hun var 16 år og avla kandidateksamen fra Brigham Young University i 1995 da hun var 18 år. Hun forlot mormonkirken etter eksamen fra BYU. Sinema avla mastereksamen i sosialt arbeid fra Arizona State University i 1999. I 2004 avla hun juristeksamen ved Arizona State University. I 2012 avla hun filosofisk doktorseksamen, også det ved Arizona State.


=== Karriere ===
Sinema var sosialarbeider fra 1995 til 2002. I 2000 jobbet hun med Ralph Naders presidentkampanje. Hun tjenestegjorde som assisterende professor ved Arizona Summit Law School. Sinema ble deretter forsvarsadvokat i 2005. 


=== Toppolitikken ===
Hun var medlem av USAs representanthus fra 2013 til 2019. Sinema vant senatsvalget i Arizona i 2018 for å erstatte Jeff Flake. Hun er den første kvinnelige senatoren fra Arizona, den første åpent biseksuelle personen valgt til det amerikanske senatet og den andre åpne HBTQ-personen noensinne i senatet, etter Tammy Baldwin. Sinema er den første demokraten som er valgt til det amerikanske senatet fra Arizona siden Dennis DeConcini i 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en-US) Offisielt nettsted 
(en) Kyrsten Sinema – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kyrsten Sinema på Internet Movie Database 
Kyrsten Sinema på Twitter 
Kyrsten Sinema på Twitter 
Kyrsten Sinema på Facebook 
Kyrsten Sinema på Instagram 
Kyrsten Sinema på Instagram 
Kyrsten Sinema på YouTube 
(en) Kyrsten Sinema hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Norgesmesterskapet på ski 1964

Norgesmesterskapet på ski 1964 var norgesmesterskapet i de nordiske grenene skihopping, langrenn og kombinert.
Mesterskapet ble arrangert på Voss og Furnes.


== Langrenn ==


=== Kvinner ===


==== 5 km ====

Dato: 23. februarSted: Furnes


==== 10 km ====

Dato: 22. februarSted: Furnes


=== Menn ===


==== 15 km ====

Dato: 15. februarSted: Voss


==== 30 km ====

Dato: 13. februarSted: Voss


==== 50 km ====

Dato: 23. februarSted: Furnes


==== 3 x 10 km stafett ====

Dato: 21. februarSted: Furnes


== Spesielt hopprenn ==

Dato: 16. februarSted: Voss


== Kombinert ==

Dato: 14.-15. februarSted: Voss


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1964, s. 35-66. Norsk Kunstforlag.
Flying Squad

Flying Squad er et avsnitt i Metropolitan Police Service, opprettet i 1918 for å bekjempe en økning av ran, innbrudd og utpressing i London. Den første sjefen for avsnittet var kriminalførstebetjent Frederick Wensley, en meget anerkjent politimann som hadde utvist betydelig tapperhet under Sidney Street-beleiringen da han reddet en kollega fra et tak under et regn av kuler.
I juli 1920 ble avsnittet det første til å bli utstyrt med biler, etter at to Crossley-vogner, tidligere brukt av Royal Flying Corps under første verdenskrig, var kjøpt inn av politiet.
Organisatorisk er Flying Squad underlagt Serious and Organised Crime Command (SCD7).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Håvundvegen (Skien)

Håvundvegen (1–385, 22–380) er en 8,8 km lang vei i Skien. 500 meter av veien ligger i Porsgrunn kommune. 6,5 kilometer av Håvundveien hører til Fylkesvei 31.


== Referanser ==
Trigonarthris

Trigonarthris er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
Middelsstore (13-20 millimeter), mørke trebukker, dekkvingene oftest lyst rødbrune eller gulbrune (dette kan være forskjellig mellom hann og hunn). Kroppsformen er noe bred, bredest ved dekkvingenes rot. Kroppen er kledt med fine, gulaktige hår. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, smalere enn dekkvingene som er tydelig avsmalnende bakover. Beina er mørke, nokså lange og tynne.


== Levevis ==
De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika, mot vest til Texas.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Slekten Trigonarthris Haldeman, 1847
Trigonarthris atrata (LeConte, 1850)
Trigonarthris proxima (Say, 1824)
Trigonarthris subpubescens (Kirby, 1837) (= minnesotana (Casey, 1913))


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Trigonarthris i Encyclopedia of Life 
(en) Trigonarthris i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Trigonarthris hos ITIS 
(en) Trigonarthris hos NCBI 
(en) Kategori:Trigonarthris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trigonarthris – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Trigonarthris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery - Lepturinae [2] Stort bildegalleri.
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Bildegalleri, Amerikanske arter Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
Stenelytrana

Stenelytrana er en slekt av biller som hører til underfamilien blomsterbukker i den artsrike familien trebukker.


== Utseende ==
Store (30-40 millimeter), svarte trebukker, dekkvingene gulbrune eller brunrøde med svart spiss. Kroppsformen er noe bred, bredest ved dekkvingenes rot. Antennene er tynne og kortere enn kroppen, noe sagtakkede. Pronotum er mer eller mindre klokkeformet, utvidet ved roten, smalere enn dekkvingene som er tydelig avsmalnende bakover. Beina er mørke, nokså lange og tynne. Artene etterligner muligens store veivepser i slekten Pepsis (såkalte tarantula hawks).


== Levevis ==
De aller fleste blomsterbukkene har larver som lever i død ved, men det finnes også enkelte som lever i urter, i nedfalne kongler etc. Ingen angriper levende planter. De voksne billene, som oftest er aktive midt på sommeren, besøker gjerne blomster, særlig skjermplanter og andre planter med hvite, åpne blomster. Dette gjelder dog ikke alle artene. Blomsterbukkene er livlige insekter i motsetning til de fleste andre trebukker som virker ganske trege.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Mexico og sørlige USA. Typelokaliteten for Stenelytrana bonarensis oppgis å være i Argentina, men det er tvilsomt om dette er korrekt.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien blomsterbukker, Lepturinae Latreille, 1802
Stammen Lepturini Latreille, 1802
Slekten Stenelytrana Gistel, 1848
Stenelytrana bonaerensis (Burmeister, 1865)
Stenelytrana emarginata (Fabricius, 1787)
Stenelytrana gigas (LeConte, 1873)
Stenelytrana splendens (Knull, 1935)


== Kilder ==
Cerambycidae of the World - Lepturini [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Stenelytrana i Encyclopedia of Life 
(en) Stenelytrana i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stenelytrana hos ITIS 
(en) Stenelytrana hos NCBI 
(en) Kategori:Stenelytrana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stenelytrana – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Stenelytrana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Worldwide Cerambycoidea Photo Gallery - Lepturinae [2] Stort bildegalleri.
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Bildegalleri, Amerikanske arter Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.
Klubbentunnelen (Gjesdal)

Klubbentunnelen er en veitunnel på 111 meter langs fylkesvei 450 i Gjesdal kommune i Rogaland. Den ble åpnet i 1974.


== Kilder ==
Vegvesenets vegkart
Solico

Solico Group of Companies (Solico) (etablert i 1979) er et iransk konglomerat innen næringsmiddelindustri. Selskapet har forgreninger over store deler av Midtøsten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Siste møte

Siste møte, (originaltittel: Ultimo incontro) er en italiensk dramafim  fra 1951 regissert av Gianni Franciolini med manus fritt etter romanen La biondina av Marco Praga.
Hovedrollene spilles av Alida Valli og Amedeo Nazzari.


== Rollebesetning ==
Alida Valli: Lina Castelli
Amedeo Nazzari: Piero Castelli
Jean-Pierre Aumont: Michele Bonesi
Leda Gloria: Bianca
Vittorio Sanipoli: Augusto
Giovanna Galletti: Flora
Harry Weedon: Hermans
Laura Carli: Maria
Michele Riccardini:  Lodi (stasjonsmester)
Michele Malaspina: Vincenzi
Nino Farina: seg selv
Juan Manuel Fangio: seg selv
Consalvo Sanesi: seg selv
Felice Bonetto: seg selv
Hans von Stuck: seg selv
Luigi Fagioli: seg selv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siste møte på Internet Movie Database 
(sv) Siste møte i Svensk Filmdatabas 
(fr) Siste møte på Allociné 
(en) Siste møte på AllMovie
Amedeo Nazzari

Amedeo Nazzari (født 10. desember 1907 i Cagliari i Italia, død 5. november 1979 i Roma) var en italiensk skuespiller.


== Filmer i utvalg ==
1943 : Harlem
1946 : Loven dømmer deg (Il bandito)
1949 : Lenker
1949 : Ulven fra Silafjellene
1950 : Tormento
1951 : De gjorde meg til forbryter
1951 : Utstøtt (I figli di nessuno)
1951 : Siste møte
1952 : Vi er alle mordere (Nous sommes tous des Assassins)
1952 : Ondskapens by (Processo alla città)
1952 : Herlige tider
1955 : Den hvite engel (L'angelo bianco)
1957 : Cabirias netter
1958 : Anna fra Brooklyn
1960 : Kartago i flammer
1960 : Nefertiti, Nilens dronning
1961 : Min venn, fienden
1961 : Sicilianerklanen
1972 : Valachi-saken


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amedeo Nazzari på Internet Movie Database 
(sv) Amedeo Nazzari i Svensk Filmdatabas 
(da) Amedeo Nazzari på Filmdatabasen 
(fr) Amedeo Nazzari på Allociné 
(en) Amedeo Nazzari på AllMovie 
(en) Amedeo Nazzari hos The Movie Database
Ion (gresk mytologi)

Ion (gresk: Ἴων) var i gresk mytologi en (muligens uekte) sønn av Kreousa (datter av Erekhteus) som var gift med Xuthos Han er, ifølge mytologien, stamfar til jonerne, en av de fire opprinnelige greske folkestammene. I greske sagn er Xuthos sønn av Hellen og nymfen Orseis. Hellen var sønn av Devkalion og Pyrrha som ifølge den greske mytologien var de to som overlevde denne mytologiens variant av syndfloden.  Hellen og Orseis fikk tre sønner, Doros, Xuthos og Aiolos som ble stamfedre til de fire hovedgreinene i den hellenske nasjonen. Doros ga opphav til dorerne, Xuthos' sønner Achaios og Ion ga opphav til akhaiere og jonere, og Aiolos ga opphav til aiolerne.


== I mytologien ==
En variant av historien som fortelles om ham står i den greske tragedien Ion av Evripides, skrevet ca. 414-412 f.Kr. Her fremstilles Ion som sønn av den athenske prinsessen Kreousa og guden Apollon som hadde voldtatt henne. Kreousa forlot barnet som, på Apollons ordre, ble hentet av Hermes og oppfostret av prestinnene ved oraklet i Delfi. Da Kreousas ektemann Xouthos besøkte oraklet fikk han beskjed fra Apollon om at den første han møtte på veien ut var hans sønn. Xouthos tolket det som at han var far til barnet, men Apollon ga ham Ion som adoptivsønn. Kreousa planla å drepe barnet av sjalusi, fordi det var Xuthos’ barn mens hun selv var barnløs. Ion på sin side tok Kreousa til fange for å drepe henne, men hun fant ut at Ion var hennes egen sønn. Gudinnen Athene stadfestet dette, og Ion forliktes med sin mor.
Ifølge andre kilder var Ion grunnleggeren av den antikke greske byen Helike i Akhaia. Ion fremstilles som sønn av Xouthos som var tilkalt til Akhaia av kong Selinus. Ion ble her gift med Selinus’ datter Helike som var tronarving. Han regnes for å ha grunnlagt byen Eliki, oppkalt etter sin hustru, som ble kongedømmets hovedstad. Han skal ha ført krig mot Eleusis (i nåværende Vest-Attikí) i allianse med Athen, men han falt under kampene.
Ion er regnet som stamfar til jonerne, en av de fire primærstammene av grekere. Han blir ofte identifisert med Javan som nevnes i Det gamle testamente og i Tanákh, den hebraiske bibelen. I Første Mosebok sies det at Javan (Ion) hadde fire sønner, Elisa, Tarsis, Kittin og Dodanim. Javan var sønn av Jafet, sønn av Noah.Sammenhengen med de overlevende etter syndfloden framkommer også i den greske mytologien. Ions far Xuthos skal her være sønn av Hellen (en mytisk stamfar for hellenerne), og han var sønn av Devkalion og Pyrrha, de to eneste som overlevde den greske utgaven av myten om syndfloden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Apollodorus (2008). The Library of Greek Mythology (engelsk). Oversatt av Robin Hard. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-953632-0. 
Aiskhylos; Sofokles; Evripides (2005). De grekiska tragedierna. Södermalm: Vertigo förlag. s. 386-410. ISBN 91-973099-1-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
EM i terrengtriatlon 2018

EM i terrengtriatlon 2018 (ETU Cross Triathlon European Championships) ble arrangert 25. oktober 2018, som en del av EM i multisport. Mesterskapet ble arrangert på Ibiza i Spania. 


== Resultater menn ==


=== Senior ===

33 utøvere deltok.


=== U23 ===

12 utøvere deltok.


=== Junior ===

14 utøvere deltok. 


== Resultater kvinner ==


=== Senior ===

14 utøvere deltok.


=== U23 ===

Seks utøvere deltok. 


=== Junior ===

Fire utøvere deltok. 


== Resultater paratriatlon ==


=== Menn ===


==== PTS2 ====

Kun én utøver deltok.


==== PTS3 ====

Kun to utøvere deltok. 


==== PTS4 ====


== Kilder ==
Resultater mennSenior - U23 - junior - PTS2 - PTS3 - PTS4Resultater kvinnerSenior - U23 - junior


== Eksterne lenker ==
International Triathlon Union
Jostein Skurdal

Jostein Skurdal (født 10. juni 1953  i Sør Fron) er en norsk biolog, forsker og leder. Han er arbeidende styreleder i Stiftelsen Nasjonalt Villakssenter.
Skurdal ble cand. real i zoologi i 1981  og dr. philos. i biologi i 1994 ved Universitetet i Oslo.
Han har vært forskningsleder ved Østlandsforskning og Norsk institutt for naturforskning, forskningsdirektør ved Høgskolen i Oslo/Akershus, høgskoledirektør ved Høgskolen i Lillehammer og adm. direktør Stiftelsen Lillehammer museum. Han var professor II ved Karlstads Universitet i anvendt økologi i 2007 - 2020. Skurdal har et bredt interessefelt og har skrevet mer enn 100 fagartikler og en mengde andre publikasjoner.
Skurdal har hatt en rekke verv innen miljø og forskning:

Forskningsutvalget til Universitets- og Høgskolerådet, Miljøalliansen, Forskningsinstituttenes Fellesarena og Norges Forskningsråd (programstyreleder og -medlem).
Æresmedlem og tildigere president for International Association of Astacology.
Sekretær for Villaksutvalget (NOU 1999:9 Til laks åt alle?).
Redaksjonsmedlem i Norsk Museumstidsskrift og leder for forskningsseksjonen i Norges Museumsforbund.


== Bibliografi ==
Kreps og krepsing i Jakt, Fiske og Friluftsliv Bd. 4, Tiden Norsk Forlag, Oslo, 1986.
Storørret. Landbruksforlaget. 1997. Sammen med Børre K. Dervo og Trond Taugbøl.
Forvaltning og lovverk i Innlandsfiske. Landbruksforlaget. 1998.
Astacus i Biology of freshwater crayfish, Blackwell Science, Oxford. ISBN 0-632-05431-X. 2002.
Krepsing i Aschehoug og Gyldendals jakt, fiske og friluftsliv i Norge. ISBN 82-573-1408-0. 2003. Sammen med Trond Taugbøl.
Gode venner gjennom 75 år. De Sandvigske Samlingers Venner. 2007. Sammen med Arnfinn Engen og Asbjørn Ringen.
Atlantic Salmon Ecology Arkivert 14. november 2018 hos Wayback Machine.. Wiley-Blackwell. ISBN 978-1-4051-9769-4. http://www.ebooks-share.net/jostein-skurdal/. 2011. Sammen med Øystein Aas, Anders Klemetsen og Sigurd Einum.
Venner gjennom 80 år. Anders Sandvik og Maihaugen. Hertervig Akademiske ISBN 978-8217-202-8. 2012. Sammen med Arnfinn Engen og Asbjørn Ringen.


== Referanser ==