jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Agathispa

Agathispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
En nokså liten (ca. 4 millimeter), avlang, gul og svart bladbille. Dekkvingene er kraftig punkterte. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, krfatig punktert. Antennene består av 11 ledd og tilspisset ytterst. Dekkvingene er utvidet mot spissen og har 8 punktstriper som blir uregelmessige i den bakre delen, punktene grove og noe spredte, med én buet, opphøyd lengderibbe.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Vertsplanten er ukjent.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra den Dominikanske republikken.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Agathispa Weise, 1905
Agathispa dimidiata (Olivier, 1808)


== Litteratur ==
Agathispa på ITIS
Hispines of the World - Agathispa


== Eksterne lenker ==
(en) Agathispa i Encyclopedia of Life 
(en) Agathispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Agathispa hos ITIS 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bruchia

Bruchia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Små, avlange, matt brunlige bladbiller. Dekkvingene er kraftig punkterte. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 7 ledd og er korte og noe utvidet mot spissen. Dekkvingene er avrundet firkantede, ca. tre ganger så lange som pronotum, og har 8 punktstriper og to oppbrutte lengderibber, punktene grove og noe spredte.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Slektens vertsarter er ukjente.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Costa Rica i nord til Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Bruchia Weise, 1906
Bruchia armata Staines, 2007
Bruchia fulvipes (Baly, 1885)
Bruchia scapularis Staines, 2007
Bruchia sparsa Weise, 1906


== Litteratur ==
Bruchia på ITIS
Hispines of the World - Bruchia


== Eksterne lenker ==
Bilde av Bruchia sp.
(en) Bruchia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bruchia hos Artsdatabanken 
(en) Bruchia hos ITIS 
Bruchia (Chrysomelidae) – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guo Ziyi

Guo Ziyi (eller Kuo Tzu-i; tradisjonell kinesisk: 郭子儀, forenklet kinesisk: 郭子仪, Hanyu Pinyin: Guō Zǐyí, Wade-Giles: Kuo1 Tzu3-i2; født 29. januar 698 i prefekturet Hua i Kina, død 9. juli 781), formelt prins Zhongwu av Fenyang (汾陽忠武王), var den Tang-generalen som til slutt fikk slått ned An Lushan-opprøret (An-Shi-opprøret). Han var dessuten med på felttog mot Uighur-khaganatet og mot Det tibetanske rike. Han ble ansett som en av de mest mektige av Tang-dynastiets generaler både før og etter An-Shi-opprøret. Guo Ziyi er avbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av Jin Guliang. 


=== Stjernen Lu ===
Etter sin død ble han æret i kinesisk mytologi som en «udødelig», som guddommen for rikdom og lykke (stjernen Lu innen Fu Lu Shou). Dette var neppe noe som var opp hans gate, for i levende live var han nestoriansk kristen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tangshu, vol. 120.
Xin Tangshu, vol. 137.
John C.H. Wu (1972). The Four Seasons of Tang Poetry. Rutland, Vermont: Charles E. Tuttle. ISBN 978-0-8048-0197-3.
Zizhi Tongjian, vols. 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227.


== Eksterne lenker ==
(en) Guo Ziyi（郭子儀） – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Geshu Han

Geshu Han (kinesisk: 哥舒翰; pinyin: Gēshū Hàn, født 699, død 1. desember 757 i Luoyang), formelt prins Wumin av Xiping (西平武愍王), var en general i Tang-dynastiets Kina. Han var av türgesjisk slekt.  
Han ble en mektig general mot slutten av keiser Xuanzong av Tangs regjeringstid, og hadde i 756 ansvaret for forvaret av Tong-passet mot An Lushans opprørsstyrker.
Etter at Tan-kansleren Yang Guozhong presset ham å gå til kamp mot An Lushans styrker ble han beseiret, og deretter ble han tatt til fange av sin egen underordnede,  Huoba Guiren (火拔歸仁), og bragt til An Lushans leir. An Lushan forsøkte å bbruke han til å få hans underordnede generaler Li Guangbi, Lai Tian (來瑱) og Lu Gui (魯炅) til å overgi seg, men det nektet disse generalene å gjøre. Da Ble Geshu Han satt i husarrest i Luoyang, hovedstaden i Ans nyetablerte stat Store Yan.
I 757, etter at An Lushans sønn og etterfølger An Qingxu ble beseiret av Tang-styrkene og måtte forlate Luoyang, rakk An Qingxu først å henretted Geshu og omkring tretti andre Tang-generaler som var i fangenskap der. 


== Referanser ==
Heptispa

Heptispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Små (4 - 5 millimeter), avlange og slanke, mørke bladbiller, gjerne med metallglan. Dekkvingene er kraftig punkterte. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 7 ledd og er korte og noe utvidet mot spissen. Dekkvingene er jevnbrede, ca. tre ganger så lange som pronotum, og har 7 hele og en forkortet punktstripe, stripene er ordnet parvis, og tre opphøyde lengderibber, punktene grove og noe spredte.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Slekten kan finnes på planter fra flere ulike familier.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Heptispa Weise, 1906
Heptispa bilineatithorax (Pic, 1929)
Heptispa doncikeri (Pic, 1929)
Heptispa limbata (Baly, 1885)
Heptispa lineaticollis (Pic, 1928)
Heptispa ruficornis (Pic, 1929)
Heptispa solarii (Weise, 1906)


== Litteratur ==
Heptispa på ITIS
Hispines of the World - Heptispa


== Eksterne lenker ==
(en) Heptispa i Encyclopedia of Life 
(en) Heptispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Heptispa hos ITIS 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tong-passet

Tongguan eller Tong-passet (tradisjonell kinesisk: 潼關; forenklet kinesisk: 潼关) var et tidligere fjellpass med en festning som lå sør for elvemøtet mellom Wei og Gulelven, i det som nå er  Tongguan fylke i provinsen Shaanxi i Kina. 
Passet var en viktig flaskehals hvorfra det var mulig å beskytte Xi'an og den omliggende Guanzhongregionen fra angrep fra den nordkinesiske slette. Tongpassets befestninger ble bygd i 196 e.Kr. av krigsherren Cao Cao mot slutten av Han-dynastiets tid. Fortet var sete for Tongguan fylke. Det ble revet i 1960-årene i forbindelse med anlegget av Sanmenxiareservoaret.


== Historie ==
Den tidlige kinesiske sivilisasjon hadde sin vugge i områdene rundt elvene Weis, Luos og Gulelvens dalfører gjennom løsplatået før de rant ned til «barbarene» som behersket Den nordkinesiske slette. Staten Qin befestet Hangupasset øst for Tongguan som sin østligste grenseutpost, og det fortsatte å beskytte det kinesiske kjerneområde fra angrep under Qin- og Han-dynastiene. 
Under det østlige Han-dynasti som etterfulgte Wang Mangs kortlivede Xin-dynastiet snudde vaktholdet ved Hangu helt rundt og var nå grensevernet som beskyttet Luoyang ute på slettelandet mot angrep fra vest. Men fra og med tiden for slaget ved Tongguan i 211, overtok Tongguan fra Hangu-passet som det viktigste strategiske forsvarspunkt mellom Guanzhongområdet og den nordkinesiske slette. 
Under Tang var det fallet av Tongguan til An Lushans opprørsstyrker som direkte førte til erobringen av hovedstaden Chang'an (nå Xi'an i Shaanxi).


== Referanser ==
Tamara Todevska

Tamara Todevska (makedonsk: Тамара Тодевска, født 1. juni 1985 i Skopje i Den sosialistiske republikken Makedonia i Jugoslavia), kjent under artistnavnet Tamara, er en makedonsk popsanger. Hun representerte Nord-Makedonia i Eurovision Song Contest 2008, og representerte landet på nytt i Eurovision Song Contest 2019 med låten «Proud».


== Bakgrunn ==
Todevskas far er fra Nord-Makedonia, mens moren opprinnelig er fra Serbia. Søsteren Tijana Daptsjevikj er også en kjent popartist i Nord-Makedonia.
Hun deltok i Eurovision Song Contest 2008 sammen med Rade Vrtsjakovski og Adrian Gaxha. Trioen sang låten «Let Me Love You», men kvalifiserte seg ikke til finalen. Hun deltok også i den makedonske nasjonale finalen i 2007, men endte på andreplass med låten «Kazi koj si ti». I januar 2019 kunngjorde den makedonske kringkasteren MRT at Todevska skulle representere Nord-Makedonia i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel med låten «Proud».I januar 2019 ble Nord-Makedonia trukket til å delta i semifinale 2 av Eurovision Song Contest. Semifinalen ble arrangert i Expo Tel Aviv i Israel torsdag 16. mai, og Nord-Makedonia hadde startnummer 14. I avstemningen ble Todevska blant de ti beste i semifinalen, og kvalifiserte seg dermed til finalen lørdag 18. mai. I finalen vant sangen juryavstemningen og endte på syvendplass sammenlagt, landets beste plassering i konkurransen til da.


== Diskografi ==


=== Album ===
Sino (2005)
Eden den (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tamara Todevska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tamara Todevska på Internet Movie Database 
(en) Tamara Todevska på Discogs 
(en) Tamara Todevska på MusicBrainz 
(en) Tamara Todevska på Spotify 
(en) Tamara Todevska på Last.fm 
(en) Tamara Todevska på Genius — sangtekster 
(en) Tamara Todevska på AllMusic 
Tamara Todevska på Twitter 
Tamara Todevska på Facebook 
Tamara Todevska på Instagram
Norgesmesterskapet på ski 2019

Norgesmesterskapet på ski 2019 var sesongens norgesmesterskap i de nordiske grenene hopp, kombinert og langrenn.


== Medaljevinnere ==


=== Hopp ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


=== Kombinert ===


=== Menn ===


=== Kvinner ===


=== Langrenn ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


== Referanser ==
Ormegård

Ormegård, ormegrav eller  ormegrop er et hull i bakken, et inngjerda område eller et annet avlukke med levende giftslanger der dødsdømte blir plassert for å bli bitt ihjel. Ormegårder er kjent fra sagn og kvad fra germansk og norrøn oldtid og fra gamle folkeeventyr.


== I germanske og norrøne myter ==


=== Gunnar i ormegården ===
I Volsungesaga blir det fortalt at Atle, kongen i Hunaland, tok Gunnar Gjukesson fra Kongeriket Burgund til fange og kasta ham til ormene. Volsungesaga er en førkristen fornaldersaga som ble skrevet ned på Island på 1200-tallet og bygger på germanske myter kjent gjennom det tyske helteeposet Nivlungesangen (Nibelungenlied eller Vølsungesagnet). Historien forteller at Gunnar hadde myrda svogeren Sigurd Fåvnesbane og gjemt gullet hans. Atle, som hadde hogd hjertet ut av Hogne, broren til Gunnar, ville tvinge fangen til å røpe hvor skatten var skjult. Gunnar hadde hendene bundet på ryggen i ormegropa, men klarte å spille harpe med tærne slik at alle ormene i hullet sovna – bortsett fra den ene som til sist drepte ham og gjorde det umulig å få vite gjemmestedet.Heltedikta om dragedreperen Sigurd (Siegfried på tysk), de burgundiske fyrstene, gjukungene Gunnar (Gunther) og Hogne, våpenbroren kong Atle (hunerkongen Atilla) som lot dem drepe, og alle de andre sagnfigurene bygger trolig delvis på historiske hendelser og personer. Nikulás Sæmundsson ved Tingøyrar kloster på Island oppga at Atles ormegård skulle ligge ved byen Luna i Italia i den veiviseren den lærde abbeden skrev på 1100-tallet for pilegrimer på valfart mot Jerusalem.«Gunnar i ormegården» (på svensk Gunnar i ormgropen) var et populært motiv i norsk og svensk middelalderkunst. Bildestoffet er blant annet gjengitt på Hylestadportalen, to rikt utskårne dørstolper fra omkring 1175, og på annen ornamental treskurd med figurer og scener henta fra Sigurd-diktninga.

		
		


=== Ragnar Lodbrok ===
Også den dansk-svenske sagnkongen Ragnar Lodbrok, som ifølge Ragnar Lodbroks saga forsøkte å erobre Northumbria i år 865, skal ha endt sine dager i en ormegrop. Den engelske kong Ella fanga Ragnar og kasta ham i en grav med slanger der han døde etter ett døgn. Før den modige heltekongen ble bitt i hjel, lo han og kvad han at «grynte ville grisene, om de visste hva galten lider» (Gnyðja mundu grísir, ef galtar hag vissi). Blant ormene skal Ragnar også ha dikta sin «dødssang» Krákumál, et færøysk skaldekvad som forteller om bragdene til den nordiske sagnkongen og er eldre enn sagaen om ham. For øvrig tok sønnene til Ragnar, som er blant de siste sagnkongene, en grusom hevn over Atle.


== I eventyr ==

Ormegårder blir nevnt i flere eventyr. Det gjelder blant annet Asbjørnsen og Moes folkeeventyr De tolv villendene, Gjete kongens harer, Lillekort, Rødrev og Askeladden og Buskebrura.


== Annet ==

I overført betydning kan «ormegård» bety «et farlig sted», på samme måte som «løvens hule».Henrettelser og drap ved hjelp av giftige slanger, edderkopper og skorpioner er kjent fra flere kulturer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) snake pit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Line Rosvoll

Line Rosvoll (født 1967 i Oslo) er utdannet sceneinstruktør ved Statens Teaterhøgskole, og ved Akademi for figurteater / Divadlo Drak, Tsjekkia. Hun debuterte i 1994 med stykket «Amputasjon» av Jens Bjørneboe, i samarbeid med Thesbi-teatret. 
Hun har satt opp en rekke forestillinger, blant disse William Shakespeare og Jon Fosse. Hun dramatiserte Markus-bøkene 
til Klaus Hagerup for Radioteatret. Hun har hatt en rekke styreverv i teatersammenheng. 
Fra 1998 var hun leder, dramaturg og jurymedlem for Norsk Dramatikkfestval. Hun var juryleder for Ibsen Awards fra 2012–2015. Fra 2014 har hun vært ansatt som kunstnerisk leder ved Dramatikkens hus  i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Line Rosvoll hos Nationaltheatret
Anisostena

Anisostena er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Nokså små (4 - 6 millimeter), smale, mørke bladbiller, ofte med metallisk glans, pronotum kan være rødt. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, noe fortykkede mot spissen, med 11 ledd. Pronotum er avrundet firkantet, svært kraftig punktert, blankt. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale, jevnbrede, med 8 rader av grove punkter og tre opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Vertsplantene er ulike slags gress.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Amerika, fra Canada i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Anisostena Weise, 1910
underslekten Anisostena (i snever forstand)
Anisostena ariadne (Newman, 1841)
Anisostena arizonica (Schaeffer, 1933)
Anisostena bellula (Baly, 1864)
Anisostena bicolor (Smith, 1885)
Anisostena californica (Van Dyke, 1925)
Anisostena confusa Staines, 1994
Anisostena cyanea (Staines, 1994)
Anisostena cyanoptera (Suffrian, 1868)
Anisostena daguerrei Uhmann, 1938
Anisostena elegantula (Baly, 1864)
Anisostena fasciata Maulik, 1930
Anisostena funesta (Baly, 1885)
Anisostena gracilis (Horn, 1883)
Anisostena kansana (Schaeffer, 1933)
Anisostena lecontii (Baly, 1864)
Anisostena nigrita (Olivier, 1808)
Anisostena nunenmacheri (Weise, 1907)
Anisostena perspicua (Horn, 1883)
Anisostena pileati (Baly, 1864)
Anisostena promta Weise, 1910
Anisostena scapularis Uhmann, 1964
Anisostena suturalis (Weise, 1907)
Anisostena texana (Schaeffer, 1933)
Anisostena trilineata (Baly, 1864)
Anisostena vittata Staines, 1994
Anisostena warchalowskii Staines, 1932
underslekten Apostena Staines, 1993
Anisostena angustata Pic, 1934
Anisostena missionensis Monrós & Viana, 1947
underslekten Neostena Monrós & Viana, 1947
Anisostena bicoloriceps Pic, 1928
Anisostena bondari (Maulik, 1929)
Anisostena breveapicalis Pic, 1934


== Litteratur ==
Anisostena på ITIS
Hispines of the World - Agathispa


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Anisostena i Encyclopedia of Life 
(en) Anisostena i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anisostena hos ITIS 
(en) Anisostena hos NCBI 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chalepotatus

Chalepotatus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore (10 - 12 millimeter), avlange, gule og svarte bladbiller. Antennene er forhioldsvis laneg og kraftige, med 11 ledd. Pronotum er trapesformet, bredere enn langt. Dekkvingene er utvidete bakover, med 10 rader av grove punkter og to fullstendige opphøyde lengderibber (i tillegg én kort ved "skuldrene"), bakkanten med pigger.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Vertsplantene er ukjente.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Chalepotatus Weise, 1910
underslekten Chalepotatus (i snever forstand)
Chalepotatus coarctatus (Chapuis, 1877)
Chalepotatus integer Uhmann, 1935
Chalepotatus minor Weise, 1910
underslekten Macrochalepus Pic, 1929
Chalepotatus antennalis (Weise, 1912)


== Litteratur ==
Chalepotatus på ITIS
Hispines of the World - Chalepotatus


== Eksterne lenker ==
(en) Chalepotatus i Encyclopedia of Life 
(en) Chalepotatus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Chalepotatus hos ITIS 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Craspedonispa

Craspedonispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange, mørke bladbiller med rødgult pronotum. Antennene er forhioldsvis lange og slanke, med 11 ledd. Pronotum er rundet, bredere enn langt, fint og tett punktert. Dekkvingene er nokså jevnbrede, med 10 rader av forholdsvis fine punkter, uten påfallende, opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på. Artene lever på sukkerrør (neppe den opprinnelige vertsplanten da den ikke er innfødt i Amerika).


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Trinidad og Tobago og Brasil.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Chalepini Weise, 1910
slekten Craspedonispa Weise, 1910
Craspedonispa modesta Weise, 1910
Craspedonispa saccharina Maulik, 1930


== Litteratur ==
Craspedonispa på ITIS
Hispines of the World - Craspedonispa


== Eksterne lenker ==
(en) Craspedonispa i Encyclopedia of Life 
(en) Craspedonispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Craspedonispa hos ITIS 
(en) Chalepini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons