jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lavrans Kierulf

Lavrans Kierulf (født 21. oktober 1983 i Drammen) er en norsk politiker som representerer Fremskrittspartiet (FrP). Per april 2020 er han gruppeleder for Viken FrPs fylkestingsgruppe og kommunestyrerepresentant for Drammen FrP. 
Han startet sin politiske karriere i Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) hvor han hadde flere ulike tillitsverv i perioden 2001-2010, blant annet som leder av Drammen FpU og Buskerud FpU.  


== Fylkesting ==
Kierulf ble valgt inn i Fylkestinget første gang i 2007 som representant for Buskerud FrP. Fra 2015 var han gruppeleder i Buskerud FrP.
Da Buskerud, Akershus og Østfold slo seg sammen til Viken, ble han gruppeleder i Viken FrP etter valget i 2019. Han sitter som medlem i komiteen for utdanning og kompetanse. 


== Kommunestyret ==
Kierulf ble valgt inn i bystyret i Drammen første gang i 2003. Da ble han nestleder i komiteen for kultur, idrett og kirke, men han fungerte som komiteens leder fra 2005 til 2007. Neste periode satt han i komiteen for byutvikling og kultur, før han fra 2011 til 2015 var medlem av komiteen for helse, sosial og omsorg. Fra 2015 har han vært FrPs medlem i komiteen og hovedutvalget for oppvekst og utdanning.
Fra 2003 har Kierulf vært medlem av 17. mai-komiteen i Drammen; fra 2007 til 2019 var han 17. mai-komiteens leder. I 2019 var han med på å arrangere det første borgertoget byen hadde hatt på 100 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lavrans Kierulf hos Stortinget 
(no) Lavrans Kierulf hos Norsk senter for forskningsdata
UEFA Nations League Finale 2019

UEFA Nations League-finalen 2019 var en fotballkamp som avgjorde vinnerne av den endelige turneringen i UEFA Nations League 2018-2019. Det var den første finalen av den internasjonale fotballkonkurransen som involverte landslagene til medlemsforbundene til UEFA. Kampen ble avholdt 9. juni 2019 på Estádio do Dragão i Porto, Portugal, og ble spilt av vertene Portugal og Nederland.Portugal vant finalen 1–0 å bli de første mesterne i UEFA Nations League.


== Stadion ==
Finalen ble spilt på Estádio do Dragão i Porto, Portugal's andre størst by.
Stadion er hjemmebanen til FC Porto.


== Veien til finalen ==
Notat: I alle resultater under, målene til finalisten står først (H: hjemme; B: borte).


== Dommer ==

7. juni 2019 kunngjorde UEFA utnevnelsen av spanjolen Alberto Undiano Mallenco som dommer for finalen, i det som ville være hans siste kamp som profesjonell dommer. Han fikk selskap av landsmennene Roberto Alonso Fernández og Juan Yuste Jiménez som assistentdommer, Antonio Mateu Lahoz som fjerde dommer, og Raúl Cabañero Martínez som reserve assistentdommer. Alejandro Hernández Hernández fungerte som videodommer og Juan Martínez Munuera som assisterende videodommer.


== Kamp ==


=== Statistikk ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Ralph Bellamy

Ralph Rexford Bellamy (født 17. juni 1904 i Chicago, Illinois, død 29. november 1991 i Los Angeles) var en amerikansk skuespiller.


== Filmografi (i utvalg) ==
1931 – The Secret Six
1933 – Alltid i mine tanker
1937 – Hvor har du vært i natt?
1940 – Siste sensasjon
1941 – The Wolf Man
1942 – Ghost of Frankenstein
1968 – Rosemary's Baby
1983 – Rollebyttet
1990 – Pretty Woman


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ralph Bellamy på Internet Movie Database 
(sv) Ralph Bellamy i Svensk Filmdatabas 
(da) Ralph Bellamy på Filmdatabasen 
(da) Ralph Bellamy på Scope 
(fr) Ralph Bellamy på Allociné 
(en) Ralph Bellamy på AllMovie 
(en) Ralph Bellamy hos The Movie Database 
(en) Ralph Bellamy hos Internet Broadway Database
Anna Mossevig

Anna Dorothea Mossevig (født 24. april 1856 i Fredrikshald, død 22. august 1905 i Kristiania) var en norsk forretningskvinne og kvinnesaksforkjemper. Hun var første formann i Kristiania Kvinnelige Handelstands Forening.


== Liv og virke ==
Anna Mossevigs far var skipsfører på sitt eget skip i Fredrikstad. Etter at han gikk konkurs, flyttet familien til Kristiania. Der var Anna Mossevig i lære og arbeid i en tiårsperiode, blant annet hos mote- og manufakturforhandler Hanna Fresch på Grünerløkka, før hun i 1883 startet sin egen virksomhet. Hun begynte med en garn- og strikkehandel med adressen Grønland 18, før hun i 1885 sammen med barnedomsvenninnen Mathilde Theodora Nordby etablerte manufakturhandelen Anna Mossevig & Co. i Schweigaards gate 50. Denne virksomheten drev hun til sin død.
Hun var medstifter av Kvindestemmeretsforeningen i 1885, hvor hun også hadde flere verv. Hun engasjerte seg også i forretningskvinners kår, og deltok ved opprettelsen av Kristiania Kvinnelige Handelstands Forening i 1890. Hun ble foreningens første formann, et verv hun hadde til 1896.
Mossevig engasjerte seg i arbeidet for vanskeligstilte barn. I 1896 ble hun valgt inn i Kristianias skolestyre. Der satt også Anna Rogstad som lærerinnenes representant. Mossevig ble valgt inn som foreldrenes representant, til tross for at hun ikke selv hadde barn. Hun ble med det skolestyrets første folkevalgte kvinnelige medlem, og den første kvinne som besatte et folkevalgt verv i hovedstaden. I 1899 ble hun innvalgt i Fattigstyret i byen.
Etter en tids sykdom døde hun 22. august. 1905. Hun ble begravet 28. august på Gamlebyen gravlund. Der ble det i 1915 reist en bauta over henne. Den ble avduket 21. mars 1915, og bekostet av Kristiania Kvinnelige Handelstands Forening. Avdukingen ble foretatt av foreningens daværende formann, Carla Kjendlie. Den to og en halv meter høye granittstenen ble levert av Grønseth & Co., og prydes av en portrettmedaljong modellert av billedhugger Jo Visdal. Den ble støpt hos Kristiania kunststøperi.


== Familie ==
Anna Mossevig var datter av skipper Nils Egidius Mossevig og Marie Christiane Andersen. Hun forble ugift.


== Referanser ==


== Kilder ==
Nylænde. Christiania: Foreningen. 1905. s. 267 ff. 


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki: Anna Mossevig, besøkt 17/4 2020.
Jacques F. Acar

Jacques Fouad Acar (født 13. april 1931 i Dakar i Fransk Vest-Afrika, død 27. mars 2020 i Paris) var en fransk medisiner og mikrobiolog, med antibiotika som særlig fagfelt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Acar ble født i Senegal av libanesiske foreldre. Han forlot Afrika i 1948 for å studere medisin ved Faculté de médecine de Paris. Etter studiene gjorde han fra 1954 militærtjeneste som feltlege i subsaharisk Afrika.


=== Medisinsk karriere ===
Deretter ble han i 1962 klinikkleder for infeksjonssykdommer ved Hôpital Bichat–Claude-Bernard i Paris. Fra 1966 til 1999 ledet han avdelingen for mikrobiologi og infeksjonssykdommer ved Hôpital Saint-Joseph i samme by. Fra 1973 til 1980 var har professor for medisinisk mikrobiologi ved Université Pierre-et-Marie-Curie og deretter frem til 2000 dets instituttleder.Fra 1992 til 1996 var han president for arbeidsgruppen for antibiotikaresistens ved Verdens helseorganisasjon (WHO). Han var sjefredaktør for Clinical Microbiology and Infection fra 1995 til 2000. Dessuten var han fra 1999 til sin død rådgiver for Verdensorganisasjonen for dyrehelse (Office International des Epizooties - OIE) og fra 2015 for den den arbeidsgruppe som på minister Marisol Touraine medsatte i franske helseministeriets arbeidsgruppe for antibiotikaresistens.I løpet av sin karriere organiserte Acar seminarer og undervisning i mer enn tyve land verden rundt. Har forfattet mer enn 500 publikasjoner.Acar ble gift med Elisabeth de Langre i 1958. De fikk fire sønner og han hadde ved sin død seks barnebarn.  Acar var utenom det yrkesmessige sterkt interessert i historie, geopolitikk, teater, malerkunst og musikk - særlig opera. Han var selv begavet med en baryton.Den 27. mars 2020 døde Acar i en alder av 88 år under koronavirusepidemien som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon. Han var blitt innlagt på sykehus 22. mars 2020, etter å ha blitt smittet på en reise til USA.


== Referanser ==
Innfallsvinkel

Innenfor optikken er innfallsvinkel den vinkelen til lysstrålen som treffer for eksempel et speil. Det er altså hvilken vinkel lysstrålen treffer en gjenstand med. Refleksjonsvinkelen er vinkelen lyset reflekteres fra en gjenstand.
I refleksjonsloven er for eksempel refleksjons- og innfallsvinkelen lik.
Victor Batista Falla

Victor Batista Falla (født 1933 i Havanna i Cuba, død 12. april 2020 i Havanna) var en kubansk redaktør og publisist, en særlig velgjører for kubanske forfattere som etter den kubanske revolusjon levde i eksil.


== Biografi ==
Victor Batista Fallas far var forretningsmannen Agustín Batista y González de Mendoza, som grunnla Trust Company of Cuba. Moren var María Teresa Falla Bonet, som var datter av Laureano Falla Gutiérrez og arvet hans sukkerforetak og bank.Falla var onkel (morbror) til María Teresa Mestre, som i 1981 giftet seg med Henri av Luxembourg og dermed i 2000 ble storhertuginne av Luxembourg.
Falla flyktet fra Cuba etter det sosialistiske kuppet og slo seg ned i New York City. I USA finansierte han opprettelsen av magasinet Exilio, ment for å publisere kubanske forfattere i landflyktighet. Han grunnla forlaget Colibri i Madrid etter forslag fra forfatteren Jesús Díaz. Han bodde i Madrid resten av sitt liv.
Etter seksti års landflyktighet besøkte han i 2020 Cuba, der han ble rammet av covid-19 og døde.


== Referanser ==
Kohort (statistikk)

En kohort er en gruppe personer som er delt inn fra et felles kjennetegn for forsknings- eller analyseformål. Disse felles kjennetegnene kan for eksempel være at de er født i samme år eller at de har fullført en utdanning i samme årskull. Ofte brukes ordet synonymt med årsklasse, men det er også vanlig å inndele kohorter etter andre eller flere kriterier. 
Kohorter benyttes i fag som demografi, epidemiologi, samfunnsvitenskaplig statistikk og markedsføring for å avgrense gruppen det skal forskes på til en gruppe der individene kan antas å være forholdsvis like. Eksempler på kohorter kan være: 

(Kohorten av) ikke-røykeende pasienter i Norge som fikk hjerteoperasjon i 2020
(Kohorten av) elever som gikk på ungdomsskole med læreplaner fra Kunnskapsløftet
(Kohorten av) 14 år gamle jenter i Hordaland som i spørreundersøkelse oppgir at de har slanket seg siste år.En forskningsundersøkelse som deler inn populasjonen som analyseres i kohorter kalles en kohortstudie.
Grunnen til å dele inn i kohorter er å sikre at personene som undersøkes er likest mulig på flest mulig måter, utenom selve fenomenet som skal analysers (som for eksempel kan være årsak til en sykdom, nytten av en diett, læringseffekten av et kurs, virkningen av en reklamekampanje etc.). Ved å snevre inn hvem som undersøkes til personer på samme alder, unngår en at effekten som måles egentlig skyldes ulikhet i hvor gamle undersøkelsesobjektene er. 
Navnet kohort stammer fra en type romersk militæravdeling på bataljonsstørrelse som utgjorde en tidels legion. Fellesnevneren mellom romerske kohorter og kohortstudier, er at de romerske kohortene ofte var født eller innrullert på samme tid, og kjempet sammen. På samme måte som soldatene i kohortene ikke ble erstattet når noen falt, byttes ikke personer i kohortstudien med nye når noen faller ut av undersøkelsen (for eksempel ved at pasienter i kohorten dør eller flytter).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
sprakradet.no Kohort
Vandring med månen

Vandring med månen er en svensk film fra 1945, i regi av Hasse Ekman.
Hovedrollene spilles av Eva Henning og Alf Kjellin. 


== Handling ==
Den 19 år gamle Dan ønsker å forlate barndomshjemmet sitt etter en krangel med faren sin, og reiser på fottur.
Dan møter snart den 17 år gamle Pia som er skuespillerinne. De reiser sammen og møter flere merkelige karakterer, blant annet en prest, en kynisk funksjonshemmet mann, og en grusom sjømann. 


== Rolleliste (i utvalg) ==
Eva Henning - Pia Serner
Alf Kjellin - Dan Killander
Stig Järrel - "Luffaren", forfatter
Olof Molander - Fritz Diebolt
Hasse Ekman - Ernst
Margit Manstad - Marie Ohdén
Karl-Arne Holmsten - løjtnant Ekberg
Marianne Löfgren - Valborg Snäckendal
Sigge Fürst - Hugo Snäckendal
Hjördis Petterson - frøken Linda Fristedt
Anna-Lisa Baude - frøken Lola Oskarsson
Hilding Gavle - Johannes Törsleff
Douglas Håge - Alfredsson
Margot Ryding - Edit, Johannes søster
Signe Wirff - Tora, Johannes søster
Olle Hilding - Dans far


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vandring med månen på Internet Movie Database 
(no) Vandring med månen hos Filmfront 
(sv) Vandring med månen i Svensk Filmdatabas 
(en) Vandring med månen på Rotten Tomatoes
På en benk i en park

På en benk i en park er en svensk kriminalfilm fra 1960 i regi av Hasse Ekman. Hovedrollene spilles av Ekman, Sigge Fürst, Bengt Ekerot og Lena Granhagen. 


== Rolleliste (i utvalg) ==
Hasse Ekman - Stig Brender, teatersjef
Sigge Fürst - Envall, politi
Bengt Ekerot - Sam «Sampe» Persson
Lena Granhagen - Lena Vendel, Stig Brenders hustru
Ragnar Arvedson - Axel Forselius
Torsten Lilliecrona - teaterregissør
Olof Sandborg - lektor Strandmark
Fylgia Zadig - fru Conelli
Yngve Nordwall - docent Fris
Gertrud Danielsson - fru Johansson
John Norrman - Piss-Oskar
Manne Grünberger - herr Victorin
Eric Stolpe - nasaren
Allan Edwall - skummis
Gunnar Olsson - kyrkoherde Gustaf Andreas Wallin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) På en benk i en park på Internet Movie Database 
(no) På en benk i en park hos Filmfront 
(sv) På en benk i en park i Svensk Filmdatabas 
(nl) På en benk i en park på MovieMeter
Olav Ljøsne

Olav Ljøsne (født 1953 i Vågå) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker. 
Han er utdannet Cand. Mag. fra Universitetet i Oslo i 1978 med tilleggsstudier i Arabisk språk og internasjonal politikk. 
Olav Ljøsne var leder i Norges Unge Venstre 1976–1979 og satt i samme periode i partiet Venstres styre. Han var generalsekretær for Norges Unge Venstre 1975–1976 og sekretariatsleder for Venstres Stortingsgruppe i 1976–1977. Han hadde internasjonale lederroller European Liberal Youth og International Federation of Liberal Youth og var også styremedlem i Foreningen Norden og Norges Gymnasiastsamband. Olav Ljøsne satt i Oslo bystyre i perioden 1979–1983  og var regjeringsoppnevnt medlem av Statens Ungdomsråd 1979–1982.
Olav Ljøsne var ansatt i Handelsdepartementet fra 1978–1981, siste året som byråsjef da utenriksøkonomi ble underlagt Utenriksdepartementet, og var prosjektengasjert i Norges Eksportråd 1981–1982. Han var utsending ved de norske ambassadene i Irak, Saudi Arabia og Iran fra 1982 til 1989.  Han hadde ulike lederstillinger for Shell fra 1989 i Oslo, Stockholm, Haag, Lagos, London, Washington frem til 2014. 
Ljøsne var direktør for olje og gass i Burson-Marsteller Norge i 2014–2016.
Olav Ljøsne ble valgt til styreleder i Blodkreftforeningen i 2018. Han har innehatt en rekke styreverv både i Norge og internasjonalt, og var blant annet styremedlem for Den Norske Klub i London i 1995–1998, medlem i Afrika-rådet for the Woodrow Wilson Center, Washington, D.C. 2010–2014. Olav Ljønse er bidragsyter til boken Energy Futures, utgitt ved IMD, Lausanne i 2007.


== Referanser ==
Aake Anker-Ording

Aake Anker-Ording (født 18. desember 1899 i Nes på Romerike, død 9. juni 1979) var en norsk jurist og embetsmann.


== Liv ==
Han var sønn av legen Jørgen Flood Ording (1864–1947) og Gunhild Christine Kathrine Anker (født 1878–1926), og bror av offiseren Bjart Ording (1898–1975).
Anker-Ording ble student i 1918 og tok juridisk embetseksamen i 1924, da han begynte egen sakførervirksomhet i Oslo. Fra 1924 til 1928 var han i kompaniskap med Viggo Hansteen, og fra 1933 til 1940 med Brynjulf Bull. Som ung var han medlem av Mot Dag og foreningens organisasjonssekretær fra 1927 til 1934.
I mai 1940 ble han utnevnt til sekretær i Norges Banks direksjon og fulgte den norske regjeringen til London. Fra 1941 til mai 1945 var han byråsjef i Forsynings- og gjenreisingsdepartementet, og foretok tre reiser til USA i den norske regjeringens tjeneste.
I 1945 ble Anker-Ording utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet. Året etter var han medlem av den norske delegasjonen til FNs generalforsamling og ble utnevnt til direktør for FNs barnehjelpsaksjon i 1947. Fra 1951 til 1952 var han en av to generalsekretærer for Union of International Organizations (UIA) i Brussel. Han var direktør for innsamlingen til Indiahjelpen fra 1952 til 1953 og internasjonal sekretær for Det Norske Arbeiderparti fra 1954 til 1958. Fra 1958 var han stempelpapirforvalter.
Anker-Ording utga blant annet en bok om Bedriftsdemokratiet i 1962. Han interesserte seg for poesi og utga diktsamlingen Solskyer i 1919. Dessuten skrev han artikler for tidsskriftet Mot Dag og for Norsk Tidend i London.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentene fra 1918. Oslo: Bokkomitéen. 1950. 
Studentene fra 1918. Oslo. 1968. 
Hvem er hvem?. Oslo: Aschehoug. 1968.
Nomen nudum

Nomen nudum (Lat. for tomt navn eller nakent navn ) er et uttrykk innen taksonomien, spesielt innen zoologisk og botanisk nomenklatur, og første gang benyttet i 1881, som hevder at et foreslått navn er ugyldig fordi det kun ligner et vitenskapelig navn for en organisme, og opprinnelig kan ha hatt til hensikt å være vitenskapelig, men er ugyldig fordi det ikke er publisert sammen med en adekvat beskrivelse (eller en referanse til en slik beskrivelse). Dette gjør det foreslåtte navnet til et tomt eller nakent navn.


== Referanser ==
Follum tømmerterminal

Follum tømmerterminal er en privat tømmerterminal for bruk av Norske Skog Follum. Adressen er Follumveien 100, adkomst via fylkesvei 2872.


== Referanser ==
Miguel Ángel Tábet

Miguel Ángel Tábet Balady (født 24. desember 1941 i Caracas i Venezuela, død 7. april 2020 i Roma) var en venezuelansk teolog, katolsk prest, forfatter og ekseget.
Fader Tábet, som var av libanesisk venezuelansk avstamning, levde og virket i Roma. Han var professor i bibelsk hermeneutikk, som er studiet av fortolkningskriteriene aktuelle for Bibelen, ved  Pontificia Università della Santa Croce i Roma.Tabet døde av COVID-19 under koronaviruspandemien den 7. april 2020, i en alder av 78 år.


== Verker i utvalg ==
Tábet, Miguel Ángel (2019). Introducción general a la Biblia (spansk). Madrid: Palabra. ISBN 9788498404418. 
Tábet, Miguel Ángel (2019). Introducción al Antiguo Testamento. I: Pentateuco y libros históricos (spansk). Madrid: Palabra. ISBN 9788498404425. 
Tábet, Miguel Ángel (2018). Introducción al Antiguo Testamento. II: Libros proféticos (spansk). Madrid: Palabra. ISBN 9788498404432. 
Tábet, Miguel Ángel (2016). Introducción al Antiguo Testamento. III: Libros poéticos y sapienciales (spansk). Madrid: Palabra. ISBN 9788498404449. 
Tábet, Michelangelo (1999). La Sacra Scrittura anima della teologia (italiensk). Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana. 
Tábet, Michelangelo (2000). Tra Antico e Nuovo Testamento. Guida alla letteratura intertestamentaria (italiensk). Cinisello Balsamo: San Paolo. 
Tábet, Michelangelo (2003). Le trattazioni teologiche sulla Bibbia. Un approccio alla storia dell'esegesi (italiensk). Cinisello Balsamo: San Paolo. 
Tábet, Michelangelo (2007). Bibbia e storia della salvezza (italiensk). Roma: Edusc. 


== Referanser ==
Philippe Lécrivain

Philippe Lécrivain (født 1. august 1941 i Le Blanc i departementet Indre i Frankrike, død 13. april 2020 i Paris) var en fransk prest tilhørende jesuittordenen, katolsk teolog og historiker.


== Liv og virke ==
Lécrivain mottok etter sin teologiske utdannelse prestevielsen i 1968 for bispedømmet Rennes. I 1978 inntrådte han i jesuittenes novisiat i Lyon. Han studerte sosiologi, middelaldersk og moderne historie og tok teologisk doktorgrad. Fra 1985 til 1987 ledet han første syklus av jesuittenes sentrum i rue Blomet i Paris. Han underviste om kristendommens og spiritualitetens historie, og det religiøse livs historie og teologi fra 1987 til 2011 ved Centre Sèvres og ved Institut Catholique de Paris. Fra 1991 til 1996 var han også dosent ved Institut d'études politiques de Paris. Lécrivain ble ansett som ekspert på ordenslivets og jesuittordenens historie.Den 13. april 2020 døde Lécrivain i en alder av 78 år under COVID-19-pandemien i Frankrike i Hôpital Saint-Joseph i Paris som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon.


== Skrifter ==
« Des autorités au Magistère, la voie de l’éthique », Histoire des dogmes, sous la direction de Bernard Sesboüé, t. 2, « L’homme et son salut », Desclée, 1995, p. 483–589
« La fascination de l’Extrême-Orient, ou le rêve interrompu », Histoire du christianisme, t. 9, Desclée, 1997, p. 755–834
Les millénarismes du christianisme antique et médiéval, Dans Histoire raisonnée de la philosophie morale et politique, La Découverte, 2001
Pour une plus grande gloire de Dieu : Les missions jésuites, coll. « Découvertes Gallimard / Religions » (no 110), 1re éd. 1991, 2e éd. 2005
Paris au temps d'Ignace de Loyola (1528–1535), éd. Facultés jésuites de Paris, 2006
Comprendre le catholicisme, Eyrolles, 2008 mit Jean-Yves Calvez
Une manière de vivre : les religieux aujourd'hui, Lessius, 2009
Histoire des dogmes tome.2 ; l’homme et son salut, sous la direction de Bernard Sesboüé, Mame-Desclée, 2012,
Les Jésuites, Eyrolles, 2013
Les premiers siècles jésuites, Jalons pour une histoire (1540–1814), Lessius, 2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verk av eller om Philippe Lécrivain i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
Politikkåret 1749

Politikkåret 1749 er en oversikt over hendelser, valg, fødte og avdøde personer med tilknytning til politikk i 1749.


== Hendelser ==
Kong Frederik V besøker Christiania i mai og juni. Med seg i følget har han en fransk teatertrupp og et italiensk operaensemble.
En avtale inngås mellom Sverige og Danmark etter at Adolf Fredrik lovet å avstå sine krav på Holstein-Gottorp.


== Fødsler ==
14. januar – James Garrard, amerikansk politiker, guvernør i Kentucky 1796–1804 (død 1822)
24. januar – Charles James Fox, britisk politiker (død 1806)
9. mars – Mirabeau, fransk politiker (død 1791)
15. mai – Levi Lincoln, amerikansk politiker (demokrat-republikaner) (død 1820)
19. juni – Jean-Marie Collot d'Herbois, fransk revolusjonær (død 1796)
16. juli – Cyrus Griffin, den siste amerikanske for Den kontinentale kongressens president (død 1810)
30. september – Joseph Jérôme Siméon, fransk jurist og politiker (død 1842)
25. oktober – Erik Magnus Staël von Holstein, svensk adelsmann (friherre) og diplomat (død 1802)
23. november – Edward Rutledge, statsmann fra USA (død 1800)


== Dødsfall ==
11. februar – Philip Livingston, amerikansk politiker (født 1686)
12. juli – Charles de la Boische, guvernør for Ny-Frankrike (født ca. 1671)
14. september – Richard Temple, 1st Viscount Cobham, engelsk soldat og politiker (født 1675)
4. desember – Claudine Guérin de Tencin, politisk aktiv fransk salongvertinne, forfatterinne og adelsdame (født 1682)
		


== Referanser ==
Magne Nordnes

Magne Nordnes (født 23. juni 1969 i Levanger) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han spilte for eliteserien klubben Trondheim Ishockeyklubb med Strindheim IL som moderklubb.
Magne og tvillingbroren Kåre Nordnes ble hentet til Storhamar i 1986 av Lasse Beckman, og han spilte alle kampene for klubben det året. Han vendte tilbake til TIK etter den ene sesongen og avsluttet som aktiv spiller i 2. divisjonsklubben Stavanger Oilers i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spillerprofilen til Nordnes hos Storhamar
(en) Magne Nordnes – Eliteprospects.com