jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elsa Jacobsen

Elsa Hedvig Helene Jacobsen (født 7. desember 1892 i Hamburg, død 18. mai 1991 i Bærum) var en tysk-norsk forfatter og kostholdsekspert. 


== Liv og virke ==
Elsa Jacobsen tilbrakte barne- og ungdomsårene i Tyskland, før familien flyttet til Kristiania, hvor hun ble elev ved Otto Treiders Handelsskole. Hun arbeidet siden som kontorassistent og sekretær, før hun ble ansatt i Norsk Hydro. Der vikarierte hun en periode som sekretær for Sam Eyde.
Sammen med faren og søsteren reiste hun i 1922 til Tyskland og etablerte en pensjonatskole for unge piker. Der ble hun senere gift med en av lærerne. I 1932 flyttet hun tilbake til Hamburg, hvor hun engasjerte seg i Internasjonal Arbeiderhjelp og den kommunistiske motstanden mot Hitler. Noen år senere vendte hun tilbake til Oslo med sin sønn Tom. Der tok hun eksamen som statsautorisert translatør. Under okkupasjonen flyktet hun til Sverige. Hun markerte seg senere som motstander av atomvåpen.
I 1950-årene utga Elsa Jacobsen to barnebøker – Unge helter (1958) og Jeg vil være med!, begge med handling fra andre verdenskrig.
Hun ble i 1970-årene regnet blant Norges fremste kostholdseksperter. Hun var i flere tiår plaget av invalidiserende leddgikt, og under en behandling ved Alma Nissens behandlingshjem i Sverige oppdaget hun at hun ved kostholdets hjelp fikk tilbake førligheten på kort tid. Deretter oppsøkte hun vitenskapsfolk i Tyskland, Østerrike og Sveits for å fordype seg i emnet. I 1960-årene startet hun Norsk Pasientforening for Helhetsterapi. I 1971 utga hun Den lille grønne, som var et anklageskrift mot skolemedisinen.I 1976 kom boken Kjerringa Mot strømmen. Den handler om Elsa Jacobsens liv, og ble skrevet av Jo-Bech Karlsen.


== Familie ==
Elsa Jacobsen var datter klokkeimportør Louis Jacobsen og hans hustru Bertha Concordia. Hun ble 2. oktober 1913 gift med juristen Odd Arthur Hanning Rønnow, og skilt i 1916 med ansvaret for sønnen Thomas «Tom» von Westen Rønnow.


== Bibliografi ==
1958: Unge helter : fortelling fra okkupasjonstiden, Tiden, Oslo
1959: Jeg vil være med!, Tiden, Oslo
1971: Den lille grønne, Normannaforlaget, Oslo
1974: Bli slank og frisk - uten å sulte!, Normannaforlaget, Oslo
1974: Tannråte : botemidlet: brønnforgiftning eller riktig kost, Norsk Pasientforening for Helhetsterapi
1980: Bli friskere - gjør det selv!, Arbeidslag for helhetsmedisin, Rykkin
1982: Celleterapi og andre biologisk-medisinske behandlingsformer, Lanser Forlag, Oslo


== Referanser ==
Slaget ved Sardarapat

Slaget ved Sardarapat (armensk: Սարդարապատի ճակատամարտ, Sardarapati č̣akatamart; tyrkisk: Serdarabad Muharebesi) var et slag i Kaukasus-kampene under første verdenskrig som fant sted nær Sardarapat i Armenia fra 21. til 29. mai 1918, mellom regulære armenske militærenheter og milits på den ene siden, og den osmanske armeen, som hadde invadert Øst-Armenia, på den andre. Ettersom Sardarapat ligger ca. 40 km vest for hovedstaden Jerevan, stanset ikke bare slaget en osmansk fremrykning inn i resten av Armenia. Hadde armenerne tapt dette slaget, påpeker Christopher J. Walker, "er det fullt mulig at ordet Armenia heretter bare ville vært en antikk geografisk betegnelse."


== Etterspill ==
Med de osmanske styrkene i full tilbaketrekning, ønsket general Silikjan å utnytte fordelen i håp om å fordrive osmanene fra Aleksandropol og Kars. Men nesten umiddelbart ble han informert om de pågående forhandlingene mellom det osmanske lederskapet og det armenske nasjonalrådet i Tbilisi, og han fikk beskjed av sjef for armékorpset, Tovmas Nazarbekjan, om å stanse militære operasjoner i regionen. Selv om medlemmer av nasjonalrådet ble svært kritisert for å utstede ordren, ble beslutningen tatt fordi ammunisjonslagrene nesten var tømt og de osmanske kommandørene hadde fått nye forsterkninger.
Det ni dager lange slaget ved Sardarapat endte med full seier til Armenia, med det resultat at fienden ble drevet tilbake 50–65 km og at den overhengende trusselen mot Jerevan ble fjernet. Seieren var av stor betydning for at den tyrkiske invasjonen i Øst-Armenia ble en delvis fiasko, og for å sikre en fremgangsrik motoffensiv i Bash Aparan og en heltemodig motstand i Karakilisa. Slaget ved Sardarapat reddet lokalbefolkningen og vest-armenske flyktninger fra å bli massakrert. Seieren bidrog også til å forsterke rollen til politiske og sosiale organisasjoner i Jerevan, så vel som til lokale myndigheter og ledende personer. Denne triumfen la faktisk grunnlaget for opprettelsen av et nytt, uavhengig Armenia.
De osmanske tapene ved Sardarapat, Bash Aparan og Karakilisa forhindret en tilintetgjørelse av den armenske nasjonen, og de armenske seirene her var medvirkende til at det armenske nasjonalrådet fikk muligheten til å erklære Den demokratiske republikken Armenia uavhengig den 30. mai. Selv om betingelsene som Armenia gikk med på i Batumi-avtalen (4. juni 1918) var svært harde, var den lille republikken i stand til å holde ut helt til osmanene ble tvunget til å trekke seg tilbake fra regionen da første verdenskrig endte i slutten av 1918.


== Referanser ==
Thomas Robertsen

Thomas Robertsen (født 3. august 1989) er en norsk profesjonell MMA-utøver som konkurrerer i både weltervekt og mellomvektsklassen.
Robertsen startet sin karriere som amatør med en rekord på 3–1, der han blant annet vant tittelen i BCMMA under mellomvekt. Han debuterte profesjonelt året etter. I 2017 signerte Robertsen kontrakt med Cage Warriors, og møtte engelske James Webb i en tittelkamp i mellomvektsklassen.Til daglig jobber Robertsen som politimann.


== MMA-karriere ==


== Referanser ==
Boys Over Flowers

Boys Over Flowers (hangul koreansk: 꽃보다 남자; romanisert koreansk: Kkotboda Namja) er en sørkoreansk TV-serie produsert og sendt av KBS2 i 2009.


== Roller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boys Over Flowers på Internet Movie Database
Glykolsyre

Glykolsyre (hydroeddiksyre eller hydroksyeddiksyre); kjemisk formel C2H4O3 (også skrevet som HOCH2CO2H), som er den minste α-hydroksysyren (). Dette fargeløse, luktfrie og hygroskopiske krystallinske faststoffet er svært løselig i vann. Den brukes i forskjellige hudpleieprodukter. Glykolsyre finnes i noen sukkerplanter. Et glykolat eller glykollat ​​er et salt eller ester av glykolsyre.


== Historie ==
Navnet "glykolsyre" ble laget i 1848 av den franske kjemikeren Auguste Laurent (1807-1853). Han foreslo at aminosyren glysin - som senere ble kalt glykokolle - kunne være aminosyren til en hypotetisk syre, som han kalte "glykolsyre" (glykoliksyre). [5]
Glykolsyre ble først fremstilt i 1851 av den tyske kjemikeren Adolph Strecker (1822-1871) og den russiske kjemikeren Nikolai Nikolaevich Sokolov (1826-1877). De produserte den ved å behandle hippursyre med salpetersyre og nitrogendioksid for å danne estere av benzoesyre og glykolsyre (C6H5C (= O) OCH2COOH), som de kalte "benzoglykolsyre" (Benzoglykolsäure), (også benzoylglykolsyre). De koker esteren i flere dager med fortynnet svovelsyre, og oppnår derved benzoesyre og glykolsyre (Glykolsäure).


== Referanser ==
Marit Nordang

Marit Nordang (født 25. november 1932 i Ørsta er en norsk barnebokforfatter.


== Liv og virke ==
Marit Nordang kom med sin første barnebok, Tik-tal-taj, i 1963. Boken er illustrert av Unni-Lise Jonsmoen. Boken fikk Kirke- og undervisningsdepartementets litteraturpremie for barnebøker (3. premie) samme år.Jonsmoen illustrerte også Nordangs bøker om den afrikanske gutten Bimbam: Bimbam i jungelen (1965) og Bimbam i den kvite kralen (1966). Disse bøkene er preget av samtidens stereotypier: «Bimbam er ein liten negergutav Chop-chop-stamma. Han har heimen sin langt inne i jungelen i Vest-Afrika. Bror hans heiter Strykejarn.»I 1962 skrev Nordang manus til én ukes barnetimer i radio. Disse barnetimene ble sendt hver morgen, og hadde ulike manusforfattere.Foruten å skrive, arbeidet Marit Nordang som telegrafist.


== Familie ==
Marit Nordang er datter av lærer og gårdbruker Olav J. Nordang og Mali Skamfersæter. Hun ble gift med Paul William Celestina Brachthuizen (1942–2011).


== Bibliografi ==
1963: Tik-tal-taj, Samlaget, Oslo
1965: Bimbam i jungelen, Samlaget, Oslo
1966: Bimbam i den kvite kralen, Samlaget, Oslo


== Referanser ==


== Kilder ==
Håndlykken, Bernt M. (1996). Fem slekter frå Hjørundfjord. [K. Rønning]. s. 116–117. ISBN 8299372208.
Rotesanger

Rotesanger (Phylloscopus rotiensis) er en monotypisk art som inngår i bladsangerfamilien (Phylloscopidae) og er endemisk for øya Roti i Indonesia, like sør for sørspissen av Timor. BirdLife International regner arten som nær truet.


== Taksonomi ==
Rotesanger ble først oppdaget sent i 2004, men til å begynne med ble den antatt å være en underart av timorsanger (P. presbytes). En nylig undersøkelse av fuglen avdekket imidlertid en lang rekke av morfologiske særegenheter, som klart skiller rotesangeren fra alle andre arter i bladsangerslekten. Den anerkjennes derfor nå som en selvstendig art, i henhold til Ng et al. (2018).Studien av rotesanger viste at forskjellen i mitokondrielt DNA utgjorde 3,6 % mellom timorsanger og rotesanger. Likeledes viste avviksverdiene mellom rotesangeren og alle andre bladsangere i Wallacea en forskjell på 5–6 %.


== Biologi ==
Rotesangeren skiller seg fra alle andre indonesiske bladsangere, gjennom et betydelig lengre nebb. I forhold til timorsangeren er rotesangerens nebb cirka 15 % lenger. Arten blir cirka 10,3 cm lang, hvorav nebbet utgjør cirka 1,63 cm og stjerten cirka 3,8 cm. Vekten ligger rundt 7,5 g.Arten er bare utbredt på den indonesiske øye Roti i De små Sundaøyene, der den er best kjent fra østsiden av øya. Den trives i primær løvskog og sekundærskog, i alle elevasjoner, men arten blir oftest observert i de tørrere skogene nordøst på øya.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn i parentes er midlertidige og mangler et offisielt norsk navn.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Sylvioidea
Phylloscopidae, bladsangerfamilien
Phylloscopus, bladsangere
P. rotiensis, rotesanger monotypisk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rotesanger i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Phylloscopus rotiensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phylloscopus rotiensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Superspredningshendelse

En superspredningshendelse er en hendelse som har ført til et vesentlig høyere antall overføringer av en smittsom sykdom enn andre smitteoverføringshendelser.
I matematiske modeller er det vanlig å rangere alle smitteoverføringshendelser etter antall smittede per hendelse og så definere de som ligger øverst på lista som superspredningshendelser. Antallet superspredningshendelser er vanligvis definert som en prosentandel av totalt antall hendelser.


== Kjennetegn ==
Hva som fører til superspredning varierer fra sykdom til sykdom, men det er noen fellestrekk:

Tilstedeværelse av superspredere.
Mange mennesker, samlet på et fysisk begrenset område over et visst tidsrom.
God stemning: synging, klemming og lignende.
Bruk av alkohol og andre rusmidler.
Dårlig ventilasjon.


== Referanser ==
Haplaner

Haplaner er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
Middelsstore, nokså kraftige, blankt svarte løpebiller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Haplaner Chaudoir, 1878
Haplaner australis (Blackburn, 1888)
Haplaner insulicola Blackburn, 1901
Haplaner velox (Castelnau, 1867)


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Haplaner [1]
(en) Haplaner i Global Biodiversity Information Facility 
Haplaner – detaljert informasjon på Wikispecies
Syllectus

Syllectus er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (6-7 millimeter), halvblanke, mørkt brunlige løpebiller. Hodet er firkantet, litt lengre enn bredt, med små fasettøyne og kjever som ikke er forstørrede. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er ovalt, lengre enn bredt. Dekkvingene er ovale, mye bredere enn forkroppen, med dype punktstriper.


== Levevis ==
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.


== Utbredelse ==
Slekten er endemisk for New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
Stammen Harpalini Bonelli, 1810
Gruppen Pelmatellina Bates, 1882
Slekten  Syllectus Bates, 1878
Syllectus anomalus Bates, 1878
Syllectus gouleti Larochelle & Lariviere, 2005
Syllectus magnus Britton, 1964


== Referanser ==
<references>


== Eksterne lenker ==
(en) Syllectus i Encyclopedia of Life 
(en) Syllectus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Syllectus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Syllectus – detaljert informasjon på Wikispecies
Selina (bille)

Selina  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
En liten, brunlig, særpreget utseende løpebiller. Hodet er bredt ovalt, bak med en langt uttrukket, tynn "hals". Fasettøynene er nokså store, ikke utstående, kjevene ikke forstørrede. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. De innerste leddene er lysbrune, de midterste mørke og de ytterste gulhvite. Pornotum er ovalt (nesten sirkelrundt), ganske lite. Dekkvingene er litt pæreformede, ved roten sterkt innsnevret slik at det blir en "stilk" mellom pronotum og dekkvinger. De mangler punktrader, men har noen lange, oppstående børster. Beina er lysbrune, forholdsvis lange.


== Levevis ==
Denne arten klatrer i vegetasjonen.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lachnophorini  LeConte, 1853 
Slekten Selina Motschulsky, 1858
Selina westermanni Motschulsky, 1858


== Eksterne lenker ==
(en) Selina (bille) i Encyclopedia of Life 
(en) Selina (bille) i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Selina westermanni – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Selina westermanni – detaljert informasjon på Wikispecies
Ulf Brunnberg

Hans Ulf Brunnberg (født 7. april 1947 i Stockholm) er en svensk skuespiller. Ulf Brunnberg spilte figuren Ragnar Vanheden i de første Jönssonligan-filmene.


== Utvalgt filmografi ==
Father to Be (1979)
Varning för Jönssonligan (1981)
Jönssonligan och Dynamit-Harry (1982)
Jönssonligan får guldfeber (1984)
Jönssonligan dyker upp igen (1986)
Jönssonligan på Mallorca (1989)
Jönssonligan och den svarta diamanten (1992)
Jönssonligans största kupp (1994)
Jönssonligan spelar högt (2000)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulf Brunnberg på Internet Movie Database 
(no) Ulf Brunnberg hos Filmfront 
(sv) Ulf Brunnberg i Svensk Filmdatabas 
(fr) Ulf Brunnberg på Allociné 
(en) Ulf Brunnberg på AllMovie 
(en) Ulf Brunnberg hos Rotten Tomatoes 
(en) Ulf Brunnberg hos The Movie Database
Essex Junction (Vermont)

Essex Junction er en amerikansk by som ligger i Essex i Vermont.
Den har 8 591 innbyggere (2010) og dekker et areal på 12,28 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Essex Junction, Vermont – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Den georgisk-armenske krig

Den georgisk-armenske krig var en kortvarig grensekonflikt utkjempet i desember 1918 mellom nylig uavhengige Den demokratiske republikken Georgia og Den demokratiske republikken Armenia, hovedsakelig over kontrollen over tidligere distrikter i Tiflis-guvernementet, i Borchaly (Lori) og Akhalkalaki.
I mars 1918 undertegnet Russland Brest-Litovsk-avtalen, og gikk dermed med på å gi tilbake til Det osmanske riket territorium vunnet under den russisk-tyrkiske krig 1877-78. Disse landområdene var imidlertid ikke lenger under den russiske sentralregjeringens funksjonelle kontroll. De ble snarere administrert i fellesskap av georgierne, armenerne og aserbajdsjanerne gjennom det transkaukasiske kommissariatet. Fredskonferansen i Trabzon hadde til hensikt å løse konflikten, men da konferansen ikke lyktes i å komme frem til en beslutning, satset osmanene på et felttog for å få kontroll over de omstridte landområdene. Under vedvarende angrep ble omsider det transkaukasiske kommissariatet oppløst ved at georgierne, armenerne og aserbajdsjanerne erklærte uavhengige nasjonalstater i rask rekkefølge i slutten av mai 1918. Den 4. juni undertegnet Det osmanske riket Batumi-avtalen med hver av de tre transkaukasiske statene, som førte til en slutt på konflikten og tildelte osmanene den sydlige delen av den etnisk armenske provinsen Lori og distriktet Akhalkalaki. Mot Armenias ønsker, besatte Georgia, støttet av tyske offiserer, den nordlige delen av Lori og opprettet militære utposter langs elven Dzoraget.
Da osmanene undertegnet våpenhvilen i Moudros i oktober, var de deretter pålagt å trekke seg tilbake fra regionen. Armenia tok fort kontroll over landområdet som tidligere var kontrollert av osmanene, og trefninger mellom Armenia og Georgia oppstod fra og med 18. oktober. Åpen krig startet tidlig i desember, etter at diplomatiske forsøk ikke lyktes i å løse tvisten om den omstridte grensen, og fortsatte frem til 31. desember, da det ble undertegnet en våpenhvile, fremforhandlet av britene og franskmennene, som lot det omstridte landområdet være under felles georgisk og armensk administrasjon.


== Etterspill ==
Begge parter undertegnet en fredsavtale i januar 1919, fremforhandlet av britene og franskmennene. Armenske og georgiske tropper forlot territoriet, og begge sider ble enige om å påbegynne samtaler om å utforme en nøytral sone. Den nøytrale sonen ble delt mellom den armenske sovjetrepublikken og den georgiske sovjetrepublikken i 1921.
Lichnasthenus

Lichnasthenus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
En ganske liten (3 millimeter) løpebille.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Arten lever i Sentral-Afrika (Gabon, Kongo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini Bonelli, 1810
Gruppen Lichnasthenina Thomson, 1858
Slekten Lichnasthenus J.Thomson, 1858
Lichnasthenus armiventris J.Thomson, 1858


== Eksterne lenker ==
(en) Lichnasthenus i Encyclopedia of Life 
(en) Lichnasthenus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Lichnasthenus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lichnasthenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Parkersburg (Vest-Virginia)

Parkersburg er en amerikansk by som ligger i Wood County i Vest-Virginia.
Den har 29 738 innbyggere (2020) og dekker et areal på 31,91 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Parkersburg, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Wheeling (Vest-Virginia)

Wheeling er en amerikansk by som ligger i Ohio County i Vest-Virginia.
Den har 27 052 innbyggere (2020) og dekker et areal på 41,47 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wheeling, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Weirton (Vest-Virginia)

Weirton er en amerikansk by som ligger i Hancock County i Vest-Virginia.
Den har 19 163 innbyggere (2020) og dekker et areal på 49,91 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Weirton, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Oldemia Bargiela

Oldemia Bargiela er en argentinsk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp. Hun deltok i Sommer-OL 1948, og ble søramerikansk mester på 100 meter i 1945 og på 200 meter i 1956.


== Idrettskarriere ==
Bargiela ble argentinsk mester på 100 og 200 meter i 1954. deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1945, og fikk der sølv på 200 meter, bak Elizabeth Müller, og hun fikk bronse på 100 meter. Argentina vant 4 x 100 meter stafett i dette mesterskapet, og Bargelia løp der sammen med Camila Gomez, Elsa Irigoyen og Noëmi Simonetto.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
(en) Oldemia Bargiela - Athletics Podium
Fairmont (Vest-Virginia)

Fairmont er en amerikansk by som ligger i Marion County i Vest-Virginia.
Den har 18 416 innbyggere (2020) og dekker et areal på 23,24 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fairmont, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Martinsburg (Vest-Virginia)

Martinsburg er en amerikansk by som ligger i Berkeley County i Vest-Virginia.
Den har 18 777 innbyggere (2020) og dekker et areal på 6,67 kvadratmile.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Martinsburg, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Beckley (Vest-Virginia)

Beckley er en amerikansk by som ligger i Raleigh County i Vest-Virginia.
Den har 17 286 innbyggere (2020) og dekker et areal på 24,63 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Beckley, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Suffolk (Virginia)

Suffolk er en amerikansk by som ligger i Virginia. Byen har status som selvstendig by.
Den har 94 324 innbyggere (2020) og dekker et areal på 1 110,86 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Suffolk, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Harrisonburg (Virginia)

Harrisonburg er en amerikansk by som ligger i Rockingham County i Virginia.
Den har 51 814 innbyggere (2020) og dekker et areal på 45,04 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Harrisonburg, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Leesburg (Virginia)

Leesburg er en amerikansk by som ligger i Loudoun County i Virginia.
Den har 42 616 innbyggere (2010) og dekker et areal på 12,5 kvadratmile.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Leesburg, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Manassas (Virginia)

Manassas er en amerikansk by som ligger i Virginia. Byen har status som selvstendig by.
Den har 42 772 innbyggere (2020) og dekker et areal på 25,73 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Manassas, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Petersburg (Virginia)

Petersburg er en amerikansk by som ligger i Virginia. Byen har status som selvstendig by.
Den har 33 458 innbyggere (2020) og dekker et areal på 60,04 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Petersburg, Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau