Kjempeslekta

Kjempeslekta (Plantago) er ei planteslekt i kjempefamilien.


== Beskrivelse ==
Artene er ett-, to- eller flerårige urter, eller mer sjeldent små busker. De mangler som regel stengel, og bladene sitter i en grunnstilt rosett. Noen ganger kan plantene ha en opprett stengel med motsatte blad. Rota kan være ei pælerot, en rotstokk eller mange smårøtter. Bladene er enkle og eggformede, elliptiske, avlange, lansettformede, linjeformede eller sverdformede. Bladranden er hel, bølgende eller tannet; hos noen få arter kan bladene være fjær- eller håndflikete.Blomsterstanden sitter i enden av et langt skaft som vokser ut av rosetten, eller bladhjørnene på stengelen om den finnes. Blomstene er én- eller tvekjønnede og vindpollinerte. De er samlet i et aks, men hos noen arter sitter de enkeltvis. Krona er valse- eller rørformet med fire fliker. Det er fire pollenbærere, og fruktknuten har to eller fire rom. Frukten er nesten alltid en lokkapsel, men kan være en liten nøtt eller en kapsel som ikke åpner seg.


== Utbredelse ==
Kjempeslekta omfatter omtrent 250 arter og har en kosmopolitisk utbredelse. De vokser hovedsakelig i tempererte strøk, men finnes også i tropiske fjell. Mange isolerte øyer har endemiske arter, ofte med forvedet stamme. I Norge forekommer groblad, dunkjempe, smalkjempe og strandkjempe naturlig, og det er gjort tilfeldige funn av ballastgreinkjempe, flikkjempe og greinkjempe.


== Systematikk ==
Kjempeslekta tilhører stammen Plantagineae i kjempefamilien (Plantaginaceae). Plantago er typeslekta for familien Plantaginaceae. Familien omfattet tidligere bare de tre slektene Plantago, Bougueria og Littorella. Nyere systematiske studier har ført til at mange arter fra den gamle maskeblomstfamilien (Scrophulariaceae) er flyttet hit.Avgrensinga av kjempeslekta er ganske klar. Bougueria med én art fra Andesfjellene skiller seg ut morfologisk, men molekylærgenetiske data viser at den hører til midt i Plantago. I 1990-åra ble Littorella med tre akvatiske arter inkludert i Plantago, men molekylærgenetiske data viser at den er søstergruppen til Plantago i snever betydning og derfor ikke trenger å inkluderes.Hvis man ser bort fra Littorella, deles kjempeslekta i fire underslekter, og noen av disse deles igjen i flere seksjoner. Kladogrammet nedenfor viser slektskapsforholdene innenfor Plantagineae:


== Utvalgte arter ==

Følgende liste inneholder et utvalg av artene i slekta:
ballastgreinkjempe (P. afra) – middelhavslandene, Madeira, Sahara og videre sørover til Tanzania og østover til Pakistan; forvillet andre steder
Plantago albicans – middelhavslandene, Kanariøyene og videre sørover til Mauritania og Somalia og østover til Iran
Plantago alpina – fjell i Sør- og Mellom-Europa
Plantago altissima – Sørøst-Europa fra Østerrike til sørlige Russland, Algerie, Tunisia
Plantago amplexicaulis – sør i middelhavsområdet og videre sørover til Somalia og østover til Iran
Plantago arborescens – Kanariøyene, Madeira
Plantago asiatica – Asia fra Japan og Russlands fjerne østen sørover til Sri Lanka og Indonesia
Plantago atrata – Mellom- og Sør-Europa
Plantago aucklandica – Aucklandøyene sør for New Zealand
Plantago bellardii – middelhavslandene
Plantago camtschatica – Russlands fjerne østen, Japan, Korea, Liaoning i Kina
Plantago canescens – nordlige Sibir, Nord-Amerika fra Alaska til Montana
flikkjempe (P. coronopus) – Europa nordover til Færøyene, Danmark og Sør-Sverige, Makaronesia, middelhavslandene og sørover til Eritrea og østover til vestlige Pakistan og Sentral-Asia; forvillet andre steder
Plantago cretica – det østlige middelhavsområdet fra sørlige Hellas til Israel og Irak
Plantago depressa – Asia fra Sibir og Korea sørover til Himalaya
Plantago eriopoda – Nord-Amerika fra Alaska og Nordvestterritoriene sørover til nordlige Mexico
Plantago hawaiensis – Hawaii i Stillehavet
greinkjempe (P. indica [P. arenaria]) – Mellom- og Sør-Europa og østover til Iran, Sentral-Asia og Sibir, Nord-Afrika; forvillet andre steder
Plantago lagopus – Makaronesia, middelhavslandene, Vest-Asia østover til Pakistan
smalkjempe (P. lanceolata) – Makaronesia, Nord-Afrika, temperert Eurasia; forvillet andre steder
groblad (P. major) – opprinnelig Eurasia, Makaronesia, Nord-Afrika, sørlige Afrika; nå et kosmopolitisk ugras
strandkjempe (P. maritima) – Europa, Vest- og Sentral-Asia, Nord-Afrika, Nord- og Sør-Amerika
dunkjempe (P. media) – Europa og østover til Russlands fjerne østen og Iran; forvillet i Nord-Amerika og Chile
Plantago moorei – Falklandsøyene
Plantago nubicola [Bougueria nubicola] – Andesfjellene i sørlige Peru, Bolivia og nordvestlige Argentina
Plantago ovata – Sør-Spania, Nord-Afrika, Somalia, Vest- og Sør-Asia til India; forvillet andre steder
Plantago patagonica – Nord-Amerika fra sørlige Canada til nordlige Mexico, temperert Sør-Amerika
Plantago robusta – St. Helena i det sørlige Atlanterhavet
Plantago salsa – Sentral-Asia, sørlige Sibir, Mongolia, nordlige Kina; ofte regnet som underart av P. maritima
Plantago serraria – det vestlige og sentrale middelhavsområdet
Plantago stauntonii – Île Amsterdam i det sørlige Indiahavet
Plantago subulata – sørlige Mellom-Europa, middelhavsområdet
dvergkjempe (P. tenuiflora) – steppene i Øst-Europa og Asia fra Østerrike og Slovakia østover til Mongolia og Xinjiang og sørover til Iran og Irak, en isolert forekomst på Öland i Sverige
Plantago virginica – Nord-Amerika fra sørøstlige Canada til Mexico
Plantago webbii – Tenerife, La Palma og Gran Canaria i Kanariøyene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kjempeslekta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kjempeslekta i Encyclopedia of Life 
(en) kjempeslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kjempeslekta hos Artsdatabanken 
(sv) kjempeslekta hos Dyntaxa 
(en) kjempeslekta hos Fossilworks 
(en) kjempeslekta hos ITIS 
(en) kjempeslekta hos NCBI 
(en) kjempeslekta hos Panarctic Flora 
(en) kjempeslekta hos The International Plant Names Index 
(en) kjempeslekta hos Tropicos