jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Galge-ekspressen

Galge-ekspressen er en norsk roman, utgitt som bok nummer 19 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1968, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 361 og kostet tre kroner og femti øre.
I Galge-ekspressen er Kane rundt 40 år. Handlingen foregår trolig høsten 1890, og er lagt til den vesle byen Fort Hancock sør for El Paso. Den mektige og forhatte ranscheieren Jason Jaeger som har regjert småbyen har blitt arrestert av byens ferske bymashal Line Carriuzo. Men byens befolkningen vil ha hevn, og Kane må trå til for å få fangen trygt fra lynsjemobben til rettsaken og galgen. Carriuzos og Kanes innsats for å sikre fangetransporten og statens voldsmonopol blir utfordrende nok. Underveis i boka dreper Kane en revolvermann, en bølle, to som ligger i bakhold og et par til. Vi introduseres til damene Litz Hunter, Betty Crane og enken Therese Williams, men Kane ligger kun med enkefruen.


== Mottagelsen av boka ==
Galge-ekspressen kom ut før Kane-serien var blitt den store salgsuksessen, da bøkene fortsatt ble utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000. Men da serien for alvor slo an et par år senere måtte Galge-ekspressen trykkes på nytt og på nytt... Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst fire opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge. Etter hvert kom Galge-ekspressen på flere språk. I 1972 kom den i England på Corgi Books som The gallows express, samme året i Sverige på B. Wahlströms Bokförlag som Den laglösa staden. I 1973 kom den i Danmark på Winther som  Galge-ekspressen og året etter i Finland på Otava som Pikavuoro hirteen. Også Island fikk sin Gálga-hraðlestin.


== Senere utgivelser ==
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Galge-ekspressen i et dobbeltbind, i bok nr. 18, sammen med De piskede. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Galge-ekspressen i 2004 som bok 33 i bind 33–34. 
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer, Nå kom Galge-ekspressen i 2012 som bok nr. 36, en utgivelse som året etter ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.Plasseringen som bok 36 i serien er også beholdt i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2020, lest inn av Torgeir Reiten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Atle Nielsen, Kjell Jørgen Holbye m. fl.: Den store boka om Morgan Kane, Aller forlag 2014, side 126–127.
Alice Guy-Blaché

Alice Ida Antoinette Guy-Blaché (født Guy; fransk uttale: ​[alis gi blɑʃe] ; født 1. juli 1873, død 24. mars 1968) var en fransk filmskaper. Hun var en av de første filmskaperne som laget filmer som fortalte en hstorie, og var også verdens første kvinnelige filmregissør. Fra 1896 til 1906 var hun trolig verdens eneste kvinnelige filmskaper. Hun eksperimenterte med Gaumonts Chronophone sync-sound system, med å legge farge på film, med å bruke både hvite og fargede skuespillere i samme film, og med å bruke spesialeffekter.


== Filmografi (utvalg) ==
Disse filmene ble produsert av selskapene Gaumont (1896–1907), Solax (1910–1913) og andre (1914–1920).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alice Guy på Internet Movie Database 
(sv) Alice Guy i Svensk Filmdatabas 
(da) Alice Guy på Filmdatabasen 
(fr) Alice Guy på Allociné 
(en) Alice Guy på AllMovie 
(en) Alice Guy hos The Movie Database
Maggie Reese

Margaret "Maggie" Reese Voigt (tidligere Margaret Reese) er en amerikansk sportsskytter som deltok i sesong 2 av History Channel sin TV-serie Top Shot som ble sendt i 2011. Hun er bosatt i San Diego (California), og er gradert som mester i USPSA. I 2009 og 2010 tok hun gull i Open Lady-kategorien i det amerikanske USPSA multigun-mesterskapet, og samme året vant hun Open Lady-kategorien i Superstition Mountain Mystery 3-Gun. I 2010 kom hun på 5. plass i kvinneklassen i Bianchi Cup. I januar 2016 giftet Maggie seg med sportsskytteren Michael Voigt.


== Referanser ==
Peter Cattaneo

Peter Joseph Cattaneo (født 1964) er en britisk filmregissør.
Han debuterte som regissør med kortfilmen Dear Rosie i 1990, og ble for den nominert til både Oscar og BAFTA for beste kortfilm. Hans første spillefilm var filmkomedien I blanke messingen fra 1997. Filmen vant fire priser under den britiske BAFTA-utdelingen og Oscar for beste originalmusikk.  Cattaneo ble selv nominert til Oscar for beste regi og BAFTA for beste regi. Filmen ble også nominert til Amandaprisen 1998 i klassen beste utenlandske spillefilm.Han er utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE) i 1998.


== Filmografi ==
1990: Dear Rosie (kortfilm)
1993: Teenage Health Freak, TV-serie (6 episoder)
1993–1994: The Bill, TV-serie (2 episoder)
1997: I blanke messingen
2001: Lucky Break
2006: Opal Dream
2008: The Rocker
2010–2012: Little Crackers, TV-serie (4 episoder)
2010–2014: Rev., TV-serie (19 episoder)
2016: The A Word, TV-serie (3 episoder)
2017: Diana & I, TV-film
2019: Sangklubben
2022: Siste kapitel, TV-serie (6 episoder)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Cattaneo på Internet Movie Database 
(sv) Peter Cattaneo i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Cattaneo på Filmdatabasen 
(fr) Peter Cattaneo på Allociné 
(en) Peter Cattaneo på AllMovie 
(en) Peter Cattaneo hos The Movie Database
Lyder Nilssen

Lyder Johan Nilssen (1922–2011) var en norsk fisker og politiker (Ap) fra Tranøy i Troms. Han var ordfører i heimkommunen 1971–1978 og møte som stortingsrepresentant 1978–79 mens Kirsten Myklevoll var statsråd i Odvar Nordlis regjering.  
Han begynte som fisker fra 11-årsalderen, og tok kystskippereksamen i 1942. Han arbeidet som fisker og småbruker på Stonglandet fra 1945-1992 og var de siste ti årene også involvert i fiskeoppdrett. Han satt i kommunestyret i Tranøy 1963–82, og hadde flere andre verv i partiet, lokalsamfunnet og næringa. Han var styremedlem i Norges Råfisklag 1972-1984, og hadde verv i Fiskernes Bank, Fiskeribladet og Fiskernes Fellessalg A/L.Nilssen fikk kongens fortjenstmedalje i sølv i 2001. Som pensjonist skrev han flere artikler i Årbok for Senja.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lyder Johan Nilssen hos Stortinget 
(no) Lyder Johan Nilssen hos Norsk senter for forskningsdata
Omar Bully Drammeh

Omar Bully Drammeh (født 21. november 2002) er en norsk fotballspiller som spiller for Vålerenga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Omar Bully Drammeh – Transfermarkt 
(en) Omar Bully Drammeh – Soccerway 
(no) Omar Bully Drammeh – Norges Fotballforbund
Redeemed Christian Church of God

Redeemed Christian Church of God er et trossamfunn innen pinsebevegelsen som har sitt utspring i Nigeria.
RCCG ble grunnlagt av Baba Josiah Olufemi Akindayomi i 1952. I 1990 opprettet trossamfunnet sin egen bibelskole.Trossamfunnet har fått utbredelse til en rekke andre land, i hovedsak gjennom personer med tilknytning til Nigeria. I Norge er RCCG etablert i syv byer. I 2016 ble trossamfunnet innlemmet i Pinsebevegelsen i Norge.I RCCG sin forkynnelse legges det vekt på personlig fromhet og å avstå fra «verdslighet», og helbredelse ved bønn er også et sentralt element.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Jan Eilert Bjørnstad

Jan Eilert Bjørnstad (født 1938) er en norsk industriarbeider og politiker (Ap) fra Moss. Han møtte som stortingsrepresentant 1980–81 mens Arvid Johanson var statsråd.
Han begynte som lærling på Moss Verft i 1953, tok fagbrev i 1956 og arbeidet ved «Værven» til 1984. Han var klubbleder 1972–84 og var også akitv i Moss Jern- og metallarbeiderforening. Han var verneleder 1984-86, og driftsleder ved Kværner Rosenberg Holding / Kværner Eiendom fra 1986 til 2001. Han har fartstid i kommunepolitikken både i Rygge 1975–81 og i Moss fra 1983. Blant annet har han vært leder av havnestyret i Moss.
Bjørnstad fikk Medaljen for lang og tro tjeneste i 1983 og KS-medaljen i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jan Eilert Bjørnstad hos Stortinget 
(no) Jan Eilert Bjørnstad hos Norsk senter for forskningsdata
Grane Idrettslag

Grane Idrettslag (stiftet 5. september 1945) er et idrettslag fra Grane i Nordland, med grupper for fotball, ski og trim.


== Fotball ==
Klubbens A-lag i fotball spiller 2022-sesongen i 5. divisjon.


== Kjente utøvere ==
Marcus & Martinus, fotball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(no) Grane Idrettslag – Norges Fotballforbund
Bruce Emms

Bruce John Anders Emms (født 19. desember 1948 i London, død 18. august 2022 i Älvsborgs distrikt i Göteborg) var en britisk musiker og platebutikkeier. Han drev musikkhandelen Musik Utan Gränser (MUG) ved Kaserntorget i Göteborg fra 1973 til sin død i 2022.Han ble ofte omtalt som en av de viktigste personene i Göteborgs musikkliv, og samarbeidet med blant andre Håkan Hellström, The Soundtrack of Our Lives, Björn Olsson, Mattias Hellberg, Timo Räisänen, Broder Daniel og Bad Cash Quartet.
Den 9. september 2022 ble det gjennomført en gallakonsert til hans minne på Pustervik i Göteborg. På denne konserten gjenforentes medlemmene i bandet The Soundtrack of Our Lives, og bandet Triple & Touch opptrådte sammen med Lasse Kronér for første gang på 22 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Vilde Winge

Vilde Winge (født 2003) er en norsk tegnspråktolker som vant Norske Talenter i 2017. Hun gikk medielinjen på Thor Heyerdahl Videregående skole.


== Bakgrunn ==
Tegnspråk er Winge sitt morsmål, da hun har en far som er døv. Hun startet med tegnspråktolkning på skoleavslutninger slik at faren kunne få med seg det samme som de andre foreldrene.I 2014 vant hun Andebu Talenter med en tolket versjon av Ylvis-låta "The Fox".


== Norske Talenter ==
Winge var den første tegnspråktolkeren på Norske Talenter, og hun tegnspråktolket "Ring Meg" av Gabrielle i sin første audition. Tolkningen skapte sterke følelser blant dommerne, og hun gikk rett videre til semi-finalen da hun fikk gullknappen av Linn Skåber.I semi-finalen tolket hun sangen "La meg være ung" av SERVED. I finalen ble sangen "Stjernene" av Lars Vaular og Ingebjørg Bratland tolket av Winge. Denne tolkningen gjorde at hun tok seieren av sesong 8 av Norske Talenter.


== Karriere ==
I 2017 framførte hun sanger hun hadde tolket på Norske Talenter under Fjordfesten i Sandefjord. Under samme festival delte hun scenen med Bjarne Brøndbo, som var en av dommerne som ble rørt da hun var på Norske Talenter.17. mai samme år tolket hun nasjonalsangen på God Morgen Norge sammen med et kvinnekor.Jørn Hoel og Winge framførte sammen på Allsang på grensen 6. juli, hvor Hoel sang og Winge tolket sangen "Har en drøm".


== Referanser ==
Maraton-VM i terrengsykling 2022

Maraton-VM i terrengsykling 2022 ble arrangert i Haderslev i Danmark den 17. september 2022.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Coyoteros!

Coyoteros! er en norsk roman, utgitt som bok nummer 25 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1969, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 385 og kostet tre kroner og femti øre.
Coyoteros! er en indianer og hvit-bok, der Hallbing bringer oss inn i San Carlos-reservatet i Arizona. I reservatet er apachekrigerne nå er redusert til sankere og jordbrukere. En voldtekt av en indianerjente, smuglerbrennevin og arme apachebarn er opptakten i boka. Kane må finne ut hvor brennevin og apachebarn er på vei, og viser underveis barnekjære sider og anlegg for omsorg i møtet med den lille apachepiken Bianca. Spor etter den som står bak udåden fører like lukt inn i de hvites Fort Benson, og Kane må til for å finne ut hva kjeltringene og El Coyotéro har fore. Kane dreper revolvermennene og/eller skurkene Georg Gallagher og Dan Yarnell og en sheriff og noen andre, i alt 17. Til gjengjeld ligger han bare med to, Liliana Shearer og Miranda Zalazar.


== Mottagelsen av boka ==
Coyoteros! kom ut før Kane-serien var blitt den store salgsuksessen, da bøkene fortsatt ble utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000. I 1969 merket imidlertid forlaget en økende etterspørsel, og da Kane-serien for alvor slo an i 1970 måtte Coyoteros! de nærmeste årene trykkes i stadig nye opplag... Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst fire opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge. Boka kom i Sverige i 1973 på B. Wahlströms Bokförlag som Dödens gräns. 
I 1974 kom den i England på Corgi Books som  Coyoteros, samme året i Danmark på Winther som Coyotéros I 1975 kom den i Finland på Otava som Coyoteros!. Også Island fikk sin utgave: Coyoteros!.


== Senere utgivelser ==
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Coyoteros! i et dobbeltbind, i bok nr. 21, sammen med Helvete under null. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Coyoteros! i 2004 som bok 39 i bind 39–40. 
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom boka i 2012 som bok nr. 40 i serien, en utgivelse som i 2014 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen. Aller hadde imidlertid endret litt på tittelen - utropstegnet manglet.
Plasseringen som bok 40 i serien og det manglende utropstegnet er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2020, lest inn av Torgeir Reiten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Atle Nielsen, Kjell Jørgen Holbye m. fl.: Den store boka om Morgan Kane, Aller forlag 2014, side 148–149.
Aleksandr Sjatravka

Aleksandr («Sasja») Ivanovitsj Sjatravka (født 6. oktober 1950 i Asjkhabad) (russisk: Александр Шатравка; engelsk transkripsjon: Alexander (Sasha) Shatravka) er en sovjetiskfødt amerikansk fredsaktivist og tidligere sovjetisk dissident, bosatt i USA siden 1986. Han er kjent for sitt forsøk på å flykte fra Sovjetunionen som 24-åring ved å krysse grensen til Finland i 1974 og som tidligere politisk fange i Sovjetunionen. Han tilbragte ni år i sovjetiske Gulagleire og som politisk fange i psykiatriske sykehus, fra 1974 til 1979 og fra 1982 til 1986. I 1983 ble han dømt til tre års fangenskap for å dele ut en oppfordring om universell avskaffelse av atomvåpen. Han slapp fri i 1986, i tide for glasnost og perestrojka. Han klarte til slutt å komme seg til vesten, og vitnet om politisk misbruk av psykiatri i Sovjetunionen for Commission on Security and Cooperation in Europe i USA. Han har bodd i USA siden 1986, og ble amerikansk statsborger i 1992. Selvbiografien Escape from Paradise ble utgitt på russisk i 2010 og på engelsk i 2019.


== Bibliografi ==
Shatravka, Alexander (2019). Escape from Paradise: A Russian Dissident's Journey From The Gulag To The West. Academica Press. ISBN 978-1680534849. 
Shatravka, Alexander (2010). Pobeg iz Raya. ISBN 9781312792104. 


== Referanser ==
Walther Bros

Walther Bros er et norsk filmproduksjonsselskap etablert i 2019 av brødrene Martin A. Walther og Finn Walther. Selskapet produserer dokumentarfilm, kortfilm og podkast for et norsk og internasjonalt publikum.Brødrene er begge utdannet dokumentarfilm-regissører fra Høyskolen i Lillehammer.
Siden selskapet ble etablert har brødrenes produksjonsselskap produsert tre prisvinnende kortfilmer og én podkast. Dokumentaren Skyggen har også farge (2020) ble kåret til årets reportasje web-TV ved Årets mediepriser 2020. Dokumentaren Hytteforbud (2020) (engelsk tittel: Cabin Ban) har vunnet tre førstepriser på festivaler utenfor Norge. Dokumentaren Psyklisten mottok Ildflugeprisen for beste korte/mellomlange dokumentar under Den Norske Dokumentarfilmfestivalen 2022.


== Produksjoner ==
2019: Togrøvere (podkast med utgangspunkt i Martin A. Walthers spillefilm Togrøvere fra 2019)
2020: Hytteforbud
2020: Psyklisten
2020: Skyggen har også farge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside. Besøkt 31. oktober 2022.
Om Walther Bros AS i filmdatabasen IMDb. Besøkt 31. oktober 2022.
Walther Bros' kanal på plattformen Vimeo. Besøkt 31. oktober 2022.
Helvete under null

Helvete under null er en norsk roman, utgitt som bok nummer 26 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1969, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 389 og kostet tre kroner og femti øre.
I Helvete under null er handlingen lagt til 1885-1886, og Kane er i slutten av tredveårene. I denne boka befinner han seg til en forandring i villmarka i grensetraktene mellom Canada og Nord-Dakota, der kulda biter og de minus 30 gradene byr på utfordringer. Som om det ikke er ille nok forsyner noen indianerne der med brennevin og overfaller både pelsjegere og indianere. I denne boka møter Kane en brutal virkelighet: Kulde, brann, brennevin, lemlestelse, skalperinger og bortføring av kvinne - med andre ord også klare lovbrudd han må rydde opp i. Samtidig må han redde den blonde, vakre Valerie Fremont. Kane dreper 19, inklusive skurken Tremaine Lawerne, chippwaen Grå Ulv og halvindianeren Charlie. Og ligger med den blonde, vakre.


== Mottagelsen av boka ==
Helvete under null kom ut før Kane-serien var blitt den store salgsuksessen, da bøkene fortsatt ble utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000. I 1969 merket imidlertid forlaget en økende etterspørsel, og da Kane-serien for alvor slo an i 1970 måtte Helvete under null de neste årene trykkes i stadig nye opplag... Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst fire opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge. Boka kom i Sverige i 1973 på B. Wahlströms Bokförlag som Flammande hat. 
I 1974 kom den i England på Corgi Books som Hell below zero, samme året i Danmark på Winther som Et iskoldt helvede. I 1975 kom den i Finland på Otava som Pakkashelvetti. Også Island fikk sin utgave: Helkuldi á norðurslóð.


== Senere utgivelser ==
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Helvete under null i et dobbeltbind, i bok nr. 21, sammen med Coyoteros!. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Helvete under null i 2004 som bok 40 i bind 39–40. 
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom boka i 2012 som bok nr. 41 i serien, en utgivelse som i 2014 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.Plasseringen som bok 41 i serien og det manglende utropstegnet er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2020, lest inn av Torgeir Reiten.


== Referanser ==


== Kilder ==
Atle Nielsen, Kjell Jørgen Holbye m. fl.: Den store boka om Morgan Kane, Aller forlag 2014, side 150–151.
I Want to Eat Your Pancreas (film)

I Want to Eat Your Pancreas er en japansk animasjonsfilm. Den kom ut i 2018 og er basert på lettromanen I Want to Eat Your Pancreas av Yoru Sumino. Den ble animert av Studio VOLN og gitt ut av Aniplex med Shinichiro Ushijima som regissør.Filmen ble først forhåndsvist i Tokyo 24. juli 2018, og kom ut på kino i Japan 1. september. Den tjente inn 107 millioner yen i løpet av den første uken etter den kom ut i Japan. Under Sitges Film Festival i Spania i september 2018 ble filmen nominert til beste animerte film. Under Scotland Loves Anime-festivalen i oktober 2018 vant filmen publikumsprisen.


== Handling ==
Filmen handler om Haruki Shiga, en tenåringsgutt uten venner, som finner en liten notatbok som tilhører, Sakura Yamauchi. Når han gir den tilbake til henne, forteller hun han at hun har bukspyttkjertelkreft, men Haruki bryr seg ikke stort. Denne reaksjonen gjør at Sakura begynner å følge han rundt og prøver på bli venn med han. De utvikler etter hvert et forhold, hvilket gjør Kyoko, Sakuras bestevenninne, sjalu, men hun vet ikke at Sakura har kreft. Etter å ha dratt på tur sammen, blir Sakura mye sykere og legges inn på sykehus. Dagen etter hun blir lagt inn sniker hun seg ut av sykehuset for å se på fyrverkeriet sammen med Haruki.Etter hvert utskrives hun fra sykehuset. For å feire dette, planlegger de å møtes på den første kafeen de dro sammen til. Sakura dukker ikke opp, og når Haruki kommer hjem igjen, finner han ut av at dette er fordi Sakura har dødd. På vei til kafeen ble hun knivstukket av en fremmed. Haruki blir knust og drar ikke til begravelsen hennes. Når Haruki til slutt klarer å akseptere at hun har dødd, drar hun hjem til Sakura og møter moren hennes. Hun gir han dagboken hennes og leser gjennom det siste hun hadde skrevet om han og ser det for seg som et siste møte med henne.Etter å ha lest dagboken, tar Haruki kontakt med Kyoko. Han viser henne dagboken til Sakura, hvorpå Kyoko blir sint for at Haruki ikke fortalte henne sannheten og løper vekk. Haruki følger etter. Til tross for Kyokos negative reaksjon, håper han at de til slutt kan bli venner, noe Sakura ønsket. Ett år senere besøker de graven til Sakura sammen som venner.


=== Rolleliste ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(ja) Offisielt nettsted 
(en) I Want to Eat Your Pancreas på Internet Movie Database 
(en) I Want to Eat Your Pancreas på Rotten Tomatoes 
(en) I Want to Eat Your Pancreas på Box Office Mojo
Jean-Hugues Anglade

Maurice Barrier (født 29. juli 1955 i Thouars i departementet Deux-Sèvres i Frankrike er en fransk regissør, manusforfatter og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==

1983 – Den sårede mannen

1984 – Farlig trekk

1986 – Betty Blue – 37,2 om morgenen 

1990 – Nikita

1993 – Oppdrag i Paris

1994 – Dronning Margot

1995 – Vennskap og kjærlighet

1996 – Skjebnesvanger tiltrekning

1996 – Maximum Risk

2002 – The Sopranos (TV)

2002 – Den beste dagen i mitt liv

2013 – Tid for mord


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Hugues Anglade på Internet Movie Database 
(sv) Jean-Hugues Anglade i Svensk Filmdatabas 
(da) Jean-Hugues Anglade på Filmdatabasen 
(da) Jean-Hugues Anglade på Scope 
(fr) Jean-Hugues Anglade på Allociné 
(en) Jean-Hugues Anglade på AllMovie 
(en) Jean-Hugues Anglade hos The Movie Database
Lisa Kreuzer

Lisa Kreuzer (født 2. desember 1945 i Hof) er en tysk skuespillerinne.


== Filmografi (utvalg) ==

1974 – Alice i byene

1975 – Falsk bevegelse

1977 – Med døden som innsats

1983 – Den sårede mannen

2013 – Den femte statsmakt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lisa Kreuzer på Internet Movie Database 
(sv) Lisa Kreuzer i Svensk Filmdatabas 
(sv) Lisa Kreuzer i Svensk Filmdatabas 
(da) Lisa Kreuzer på Filmdatabasen 
(da) Lisa Kreuzer på Filmdatabasen 
(da) Lisa Kreuzer på Scope 
(fr) Lisa Kreuzer på Allociné 
(en) Lisa Kreuzer på AllMovie 
(en) Lisa Kreuzer på AllMovie 
(en) Lisa Kreuzer hos The Movie Database