jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adrocerus

Adrocerus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (gjerne 1,5-2 millimeter), brunlige køllebiller med svært kraftige, klubbeformede antenner.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Goniacerini Reitter, 1882
Slekten Adrocerus Raffray, 1890 Adrocerus cavicornis Raffray, 1890


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrocerus i Global Biodiversity Information Facility 
Adrocerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Apoplectus

Apoplectus er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.


== Utseende ==
Små, ganske brede køllebiller. Oversiden er ofte grovt punktert, eller med påfallende groper eller furer. Hodet er forholdsvis stort og bredt med velutviklede fasettøyne. Antennene er forholdsvis korte, de to ytterste leddene danner en kraftig klubbe. Palpene er små og lite påfallende. Pronotum er mer eller mindre rundet, omtrent så bredt som hodet, dekkvingene bredt rundede, forholdsvis korte.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene lever i huler.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt på Ny-Guinea, Australia, Filippinene og Seychellene.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Iniocyphini Park, 1951Understammen Natypleurina Newton & Thayer, 1992Slekten Apoplectus Raffray, 1890 - 8 arter
Apoplectus asperatus (Raffray, 1903)
Apoplectus australis Chandler, 2001
Apoplectus crassus (Raffray, 1882)
Apoplectus latus (Raffray, 1903)
Apoplectus microphthalmus (Raffray, 1903)
Apoplectus obesus Raffray, 1913
Apoplectus punctatus (Raffray, 1903)
Apoplectus variabilis Raffray, 1918


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apoplectus i Global Biodiversity Information Facility 
Apoplectus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudoterus

Pseudoterus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
En ganske liten (litt over 1 millimeter), brunrød køllebille. Antennene er kraftige med et stort, spoleformet ytterste ledd. Fasettøynene er nokså store. Pornotum er rundet, bredere enn langt, med fem lengdefurer. Dekkvingene er rundede, hver med én lengdefure, bakkroppen er kort avrundet.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Sumatra og Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Proterini Jeannel, 1949
Slekten Pseudoterus Raffray, 1893Pseudoterus crassicornis Raffray, 1893
Pseudoterus euplectiformis Chandler, 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Pseudoterus euplectiformis [1]
(en) Pseudoterus i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudoterus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lucifotychus

Lucifotychus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5 millimeter), brunrøde køllebiller.Antennene er kraftige og klubbeformede, hodet er omtrent så langt som bredt med utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er rundede, uten påfallende furer eller groper. Bakkroppen er oval.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Tychini Raffray, 1904
Slekten Lucifotychus Park & Wagner, 1962
Lucifotychus agomphius Grigarick & Schuster, 1962
Lucifotychus bipuncticeps (Casey, 1887)
Lucifotychus cognatus (LeConte, 1874)
Lucifotychus confusus (Chandler, 1983)
Lucifotychus cornus (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus dentatus (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus hirsutus Chandler, 1991
Lucifotychus impellus Park & Wagner, 1962
Lucifotychus inornatus Grigarick & Schuster, 1964
Lucifotychus intellectus (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus lisowskii  Owens & Carlton, 2015
Lucifotychus newelli Park & Wagner, 1962
Lucifotychus plumas (Chandler, 1983)
Lucifotychus puberulus (LeConte, 1851)
Lucifotychus quirsfeldi Chandler, 1991
Lucifotychus remipennis (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus schuhi (Chandler, 1986)
Lucifotychus simplicis (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus stellatus (Grigarick & Schuster, 1962)
Lucifotychus testaceus (Casey, 1884)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Lucifotychus i Encyclopedia of Life 
(en) Lucifotychus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lucifotychus hos ITIS 
(en) Lucifotychus hos NCBI 
Lucifotychus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tetraglyptinus

Tetraglyptinus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5-2 millimeter), brune køllebiller. Antennene er lange og kraftige, gjerne lenger enn kroppen, uten en definert klubbe. Hodet er rundet med litt utstående fasettøyne, pronotum klokkeformet. Dekkvingene er jevnt utvidet bakover. Beina er forholdsvis lange og tynne.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Arhytodini Raffray, 1890
Slekten Tetraglyptinus Jeannel, 1960 Tetraglyptinus longifrons Jeannel, 1960


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tetraglyptinus i Global Biodiversity Information Facility 
Tetraglyptinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Desimia

Desimia er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller som blit plassert i familien kortvinger.


== Utseende ==
Små, rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Stammen Ctenistini Blanchard, 1845
Slekten Desimia Reitter, 1881
Underslekten Desimia (i snever forstand)
Desimia (Desimia) arnoldi Jeannel, 1955
Desimia (Desimia) darius (Saulcy, 1874)
Desimia (Desimia) elegans (Motschulsky, 1851)
Desimia (Desimia) ghilianii (Aubé, 1844)
Desimia (Desimia) latipennis Pic, 1905
Desimia (Desimia) masaica Jeannel, 1959
Desimia (Desimia) microcephala Jeannel, 1959
Desimia (Desimia) microphthalama Jeannel, 1960
Desimia (Desimia) mutica Jeannel, 1960
Desimia (Desimia) parvipalpis (Raffray, 1873)
Desimia (Desimia) subtilipalpis (Reitter, 1910)
Desimia (Desimia) turneri Jeannel, 1955
Underslekten Desimiella
Desimia (Desimiella) antennata (Jeannel, 1950)
Desimia (Desimiella) bredoi (Jeannel, 1950)
Desimia (Desimiella) dartevellei (Jeannel, 1950)
Desimia (Desiniella) subcalva Reitter, 1882
Underslekten Xenodesimia
Desimia (Xenodesimia) rugosiventris Jeannel, 1959
Ikke plassert til underslekt
Desimia caviceps Raffray, 1904
Desimia depilis Raffray, 1887
Desimia frontalis Raffray, 1887
Desimia gibbicollis Raffray, 1900
Desimia rudebecki Leleup, 1974
Desimia sharpi Raffray, 1883


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Desimia i Global Biodiversity Information Facility 
Desimia – detaljert informasjon på Wikispecies
Apharinodes

Apharinodes er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Sørøst-Asia (Kina, Singapore, Malaysia, Ryukyuøyene).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Hybocephalini Raffray, 1890
Slekten Apharinodes Raffray, 1890
Apharinodes miranda Raffray, 1895
Apharinodes papageno Nomura, 1989
Apharinodes sinensis Yin, Zi-Wei & Ri-Xin Jiang, 2017
Apharinodes squamosa Raffray, 1890


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apharinodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apharinodes hos NCBI 
(en) Kategori:Apharinodes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apharinodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Mentraphus

Mentraphus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.


== Utseende ==
Små, spinkle, blanke, gjerne rødlige køllebiller. Gruppen kjennes særlig på at kroppsformen er forholdsvis slank, og antenner og palper lange og klubbeformede.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr. I alle fall noen av artene er knyttet til maur (myrmekofiler).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae Latreille, 1802
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Pselaphini Latreille, 1802
Slekten Mentraphus Sharp, 1883
Mentraphus burgeoni Jeannel, 1950
Mentraphus formicetorum (Raffray, 1877)
Mentraphus ghesquierei Jeannel, 1950
Mentraphus obenbergeri (C.Blattný, 1925)
Mentraphus pselaphodes Sharp, 1883
Mentraphus raffrayi (Jeannel, 1949) 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mentraphus i Global Biodiversity Information Facility 
Mentraphus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudophanias

Pseudophanias er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små, rødlige køllebiller. Slekten utmerker sge ved at antennenes ytre ledd har påfallende groper eller andre modifikasjoner.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Tmesiphorini Jeannel, 1949
Slekten Pseudophanias Raffray, 1890
Pseudophanias clavatus Raffray, 1905
Pseudophanias cribricollis Raffray, 1895
Pseudophanias elegans Raffray, 1905
Pseudophanias excavatus Inoue, Nomura & Yin, 2020
Pseudophanias heterocerus Raffray, 1895
Pseudophanias malaianus Raffray, 1890
Pseudophanias nakanoi Inoue, Nomura & Yin, 2020
Pseudophanias pilosus Raffray, 1895
Pseudophanias puberulus Raffray, 1905
Pseudophanias punctatus Raffray, 1905
Pseudophanias robustus Raffray, 1905
Pseudophanias spinitarsis Yin, Zi-Wei, Coulon & Bekchiev, 2015
Pseudophanias thailandicus Inoue & Nomura, 2020
Pseudophanias tuberculatus Raffray, 1905
Pseudophanias yaimensis Inoue, Nomura & Yin, 2020
Pseudophanias yunnanicus Yin, 2019


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudophanias i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudophanias – detaljert informasjon på Wikispecies
Marellus

Marellus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
En liten (ca. 1,4 millimeter), mørkbrunlig køllebille med lange, kraftige antenner.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Algerie, Tunisia og Egypt og videre sørover i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Stammen Tyrini Reitter, 1882
Understammen Tyrina
Slekten Marellus Motschulsky, 1851
Marellus aegyptiaca Motschulsky, 1851
Marellus biscrensis Reitter, 1884
Marellus bredoi Jeannel, 1950
Marellus caelatus Castellini, 1984
Marellus dollmani Jeannel, 1955
Marellus filipalpis Raffray, 1887
Marellus gerardi Jeannel, 1950
Marellus giaquintoi Jeannel, 1951
Marellus granosus Raffray, 1897
Marellus palpator Raffray, 1877
Marellus pygidialis Jeannel, 1955


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marellus i Global Biodiversity Information Facility 
Marellus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ivan Golubkov

Ivan Golubkov (født 4. desember 1995) er en russisk funksjonshemmet langrennsløper og skiskytter. Han konkurrerer i klassen for sittende utøvere og har klassifiseringen LW11.5.


== Bakgrunn ==
Golubkovs funksjonshemming er medfødt. Han begynte med langrenn da han var sju år gammel, og begynte å konkurrere aktivt i 2010.


== Idrettskarriere ==
Golubkov debuterte internasjonalt i Verdenscupen i paralangrenn 2013/14, der han endte på tiendeplass i klassen for sittende utøvere. Han kom også på tiendeplass i Verdenscupen i paralangrenn 2014/15, og han vant Verdenscupen i paralangrenn 2015/16.Han vant igjen Verdenscupen i paralangrenn 2017/18, 2019/20 og 2020/21.
Han deltok i Para-VM i snøsport 2022, og vant der alle tre distansene i langrenn, samt at RPC vant stafetten i åpen klasse med Golubkov på laget. Han vant også 6 km og 10 km i skiskyting, men endte på sjetteplass på 12,5 km.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Golubkov – Paralympic.org
Enkeltdistanse-VM på skøyter 2020 – 1500 meter kvinner

1500 meter kvinner under Enkeltdistanse-VM på skøyter 2020 ble avholdt 16. februar 2020.


== Resultater ==
Øvelsen startet kl. 12:30.


== Referanser ==
Tone Rønning

Tone Rønning var en norsk vokalist og tekstforfatter i det norske nyveivbandet Blaupunkt, som var aktive mellom 1978 og 1982. Rønnings vokal kjennetegnes gjerne av en særegen, røff stemme. Hun ble født i Stavanger men vokste opp i Trondheim.. I yngre år studerte hun musikk, men uttalte i NRK-programmet Zikk-Zakk fra 1982 at eksamener og press gjorde at hun mistet lysten, før punken og Blaupunkt ga nytt liv til musikkinteressen.


== Blaupunkt ==
I 1980 utga gruppa Nlaupunkt en EP med tre sanger, der en blant annet finner en coverversjon av Wenche Myhres klassiker «La meg være ung». Låta ble en undergrunnshit og ble med på samleplata Anarki & Kaos – Norsk punk '79–'81 i 1992, som ble gjenutgitt i 2007. I 1982 ga gruppa ut albumet Blaupunkt, som inneholdt 12 låter. Albumet ble i 2021 gitt ut på nytt gjennom Norske albumklassikere, et initiativ fra blant andre Christer Falck for å hente frem norsk musikk som enten ikke har vært på CD eller som er vanskelig tilgjengelig.


== Referanser ==
Scaphischema

Scaphischema er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp.


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Algerie, også kjent fra Marokko og Spania.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpebiller, Scaphidiinae Latreille, 1807
Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
Slekten Scaphischema Reitter, 1880
Scaphischema poupillieri (Reiche, 1864)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scaphischema i Global Biodiversity Information Facility 
Scaphischema – detaljert informasjon på Wikispecies
Mesocoprophilus

Mesocoprophilus er en utdødd slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
En lietn (ca. 5 millimeter), avlang kortvinge.


== Levevis ==
De nåelevende artene i denne gruppen lever i møkk og annet råtnende, organisk materiale.


== Utbredelse i tid om rom ==
Slekten er kjent fra nedre kritt, ca. 125-122 millioner år før nåtid, fra fossiler fra Kina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien tannkortvinger, Oxytelinae Fleming, 1821
Gruppen Coprophilini Erichson, 1839
Slekten †Mesocoprophilus Cai & Huang, 2013 †Mesocophrophilus clavatus Cai & Huang, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mesocoprophilus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mesocoprophilus hos Fossilworks 
Mesocoprophilus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mertensia paniculata

Mertensia paniculata er en flerårig urt i rubladfamilien.
Den har opprette stengler som er 20–150 cm høye og vokser fra en trevlete jordstengel. Hver stengel har en eller flere blomsterstander med hengende, klokkeformede blomster. Hvis planten har grunnstilte blad, er de 5–20 cm lange, 2,5–10 cm brede, hjerte- til eggformede og med en 15–30 cm lang bladstilk. Stengelbladene sitter spredt, er lansett- til hjerteformede, 3–18 cm lange, 1–8 cm brede, hårete og har en kort bladstilk. Hver blomst produserer 0–4 smånøtter.
Mertensia paniculata er utbredt i Nord-Amerika fra Alaska og nordvestlige Canada sørover til nordligste delstatene i USA. Den mangler lengst øst i Canada, og i New England finnes det bare noen isolerte bestander i Connecticut. Arten vokser på fuktige steder i skog, kratt, eng og langs bekker. Den er spesielt vanlig i skog med balsamgran, amerikaosp, balsampoppel, kvitgran og svartgran. Pollineringen gjøres av humler. Snøskohare, grizzlybjørn og wapiti beiter på planten.


== Varieteter ==
Arten deles i tre varieteter med følgende utbredelse:

var. alaskana – Alaska, Nordvestterritoriene, Yukon
var. borealis – Britisk Columbia, Idaho, Montana, Oregon, Washington
var. paniculata – hele artens utbredelsesområde fra subarktisk Nord-Amerika til nordlige USAEn fjerde varietet, var. eastwoodiae fra arktisk Alaska, regnes nå som en egen art, Mertensia eastwoodiae. Artsepitetet ble først skrevet eastwoodae, men det er dårlig latin.


== Litteratur ==
S.L. Reeves (2006). «Mertensia paniculata». Fire Effects Information System, [Online]. U.S. Department of Agriculture, Forest Service, Rocky Mountain Research Station, Fire Sciences Laboratory. Besøkt 15. januar 2022. 
«Mertensia paniculata (Northern Bluebells)». Minnesota Wildflowers. Besøkt 15. januar 2022. 
«Mertensia paniculata». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 15. januar 2022. 
R. Elven m.fl. (red.) Mertensia paniculata var. paniculata i Annotated Checklist of the Panarctic Flora (PAF): Vascular plants. Besøkt 15. januar 2022.


== Eksterne lenker ==
(en) Mertensia paniculata i Encyclopedia of Life 
(en) Mertensia paniculata i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Mertensia paniculata hos Artsdatabanken 
(en) Mertensia paniculata hos ITIS 
(en) Mertensia paniculata hos NCBI 
(en) Mertensia paniculata hos The International Plant Names Index 
(en) Mertensia paniculata hos Tropicos 
(en) Kategori:Mertensia paniculata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Mertensia paniculata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mertensia paniculata – detaljert informasjon på Wikispecies
Enkeltdistanse-VM på skøyter 2021 – 1500 meter kvinner

1500 meter kvinner under Enkeltdistanse-VM på skøyter 2021 ble avholdt søndag 14. februar 2021.
Det var den nestsiste øvelsen for kvinnene og den første øvelsen på den siste mesterskapsdagen under verdensmesterskap i hurtigløp på skøyter over enkeltdistanser, fellesstart og lagtempo-konkurranse for kvinner og menn. Verdensmesterskapet på distansen ble avholdt i Thialf i Heerenveen, Nederland og teknisk arrangør var den lokale arrangørkomitéen House of Sports på vegne av Koninklijke Nederlandsche Schaatsenrijders Bond (KNSB).Distansemesterskapet ble vunnet av norske Ragne Wiklund på 1.54,61(3) foran amerikanske Brittany Bowe på andreplass og russiske Jevgenija Lalenkova på tredjeplass.Wiklund som vant kvinnenes 1500 meter ble historiens første norske kvinnelige verdensmester på skøyter i seniorklassen, på 83 år (da Laila Schou Nilsen ble verdensmester i allround i 1938 i Oslo).


== Resultater ==

Øvelsen startet kl. 12.34, og ble avsluttet kl. 13.15.


== Funksjonærer ==
Overdommer var Ivan Djakov, Russland.Assisterende overdommer var Bert Timmerman, Nederland.
Starter var Sergej Avdejev, Kasakhstan.I tillegg til disse var det også andre funksjonærer og andre delansvarlige for arrangementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Menyside for parsammensetning og resultater på live.ISUresults.eu.
(en) Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge, rundetids-analyse og resultater på live.ISUresults.eu.
(en) Menyside for resultater på www.isu.html.InfostradaSports.com
Resultater på www.isu.html.InfostradaSports.com (engelsk).
Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
(en) Resultater på www.SpeedSkatingNews.info (engelsk).
(en) Resultater på SpeedskatingResults.com.
(en) Resultater på www.The-Sports.org på engelskNyhetssammendrag fra International Skating Union«Super Sunday : Wüst keeps faith for 1500m». Speed Skating comes to climax in snowy Heerenveen (engelsk). International Skating Union. 9. februar 2021. Besøkt 26. januar 2022. 
«Everyone crying but Wiklund». Wiklund makes Speed Skating history for Norway (engelsk). International Skating Union. 14. februar 2021. Besøkt 26. januar 2022. Nyhetssammendrag fra Schaatsen.nlRijcko Treep (14. februar 2021). Wiklund stunt: 'Iedereen begon te huilen op het middenterrein' (nederlandsk). Schaatsen.nl. Besøkt 26. januar 2022.