jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Oocassida

Oocassida er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, halvblanke, brunrøde skjoldbiller. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum og dekkvingene danner en kontinuerlig kurve, uten noen påfallende innskjæring mellom. Oversiden er kraftig punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Artene er knyttet til planter i familien Rhamnaceae.


== Utbredelse ==
Slekten har en spredt utbredelse og forkommer i Vest-Afrika, Nord-Afrika og i India, Sri Lanka, Pakistan og Nepal.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Oocassida Weise, 1897
Oocassida ceylonica Weise, 1901
Oocassida cruenta (Fabricius, 1792)
Oocassida obscura (Fabricius, 1792)
Oocassida pudibunda (Boheman, 1856)
Oocassida schultzei Spaeth, 1917
Oocassida tunisiensis (Boheman, 1854)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Oocassida på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Oocassida i Encyclopedia of Life 
(en) Oocassida i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oocassida hos ITIS 
(en) Oocassida hos NCBI 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thlaspida

Thlaspida er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, bredt ovale, halvblanke, gulaktige skjoldbiller, midtpartiet mer eller mindre mørkt. Sett fra siden er de kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" spisst framskytende. Oversiden er fint punktert, på midtpartiet med uregelmessige punktrader.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Artene er knyttet til planter i familien Oleaceae og Verbenaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Asia fra Mal:India og østover.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Thlaspida Weise, 1899
Thlaspida biramosa (Boheman, 1855)
Thlaspida cribrosa (Boheman, 1855)
Thlaspida lewisii (Balý, 1874)
Thlaspida pygmaea Medvedev, 1958
Thlaspida triangularis Spaeth, 1926
Thlaspida tsoui Borowiec & Lee, 2009


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Thlaspida på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Thlaspida i Encyclopedia of Life 
(en) Thlaspida i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Thlaspida hos ITIS 
(en) Thlaspida hos NCBI 
(en) Kategori:Thlaspida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thlaspida – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Psalidoma

Psalidoma er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlangt ovale, halvblanke, lyst rødbrune skjoldbiller. Sett fra siden er de kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" litt framskytende. Oversiden er kraftig punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Psalidoma Spaeth, 1899
Psalidoma contracta Spaeth, 1926
Psalidoma holubi Spaeth, 1899
Psalidoma knirschi Spaeth, 1919
Psalidoma oblonga Spaeth, 1926


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Psalidoma på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Psalidoma i Encyclopedia of Life 
(en) Psalidoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Psalidoma hos ITIS 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Al Bayt stadion

Al-Bayt stadion er et planlagt stadion som skal brukes under VM i fotball 2022 i Qatar. Det skal ha en kapasitet på 60 000 tilskuere. Utsiden av stadionet er designet som et stort telt, inspirert av nomadefolket bayt al sha'ar som har bodd i Qatars ørken for flere hundre år.  Det er en modulær konstruksjon og den øverste tribuneseksjonen skal fjernes etter mesterskapet og doneres til utviklingsland over hele verden.  Kapasiteten skal bli 32 000 etter ombygginen.  Området rundt stadionet skal også utbygges med mye grøntarealer tilsvarende 30 fotballbaner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside om stadionet hos Supreme Committee for Delivery & Legacy(en)
Side med status på bygging av stadionet(en)
Australian Open 2019

Australian Open 2019 var en tennisturnering som ble spilt utendørs på hardcourt. Den var den 107. utgaven av Australian Open og den første Grand Slam-turneringen i 2019.
Den ble spilt i Melbourne Park i Melbourne i Victoria i Australia i perioden 14. til 27. januar 2019.


=== Singel menn ===
Finalen ble spilt søndag 27. januar, og startet kl. 19.45 UTC+11.


=== Singel kvinner ===
Finalen ble spilt lørdag 26. januar, og startet kl. 19.45 UTC+11.


=== Dobbel menn ===
Finalen ble spilt søndag 27. januar, og startet kl. 15.15 UTC+11.


=== Dobbel kvinner ===
Finalen ble spilt fredag 25. januar, og startet kl. 16.10 UTC+11.


=== Mixed double ===
Finalen ble spilt lørdag 26. januar, og startet kl. 23.00 UTC+11.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Australian Open
Vitenskapsåret 1744

Vitenskapsåret 1744 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1744.


== Astronomi ==
Jean-Philippe de Chéseaux fikk publisert avhandlingen «Traité de la comète» (Kometens beskrivelse). Paris. Han postulerte at interstellarrommet er fylt med et medium som svekker stjernens lys.


== Matematikk ==
Leonhard Euler fikk publisert «Methodus inveniendi» (Framgangsmåte), der han definerte Transcendentale tall. Lausanne.


== Geografi ==
César-François Cassini de Thury fikk publisert et nytt triangulert kart over Frankrike.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: Henry Baker for studier av saltpartikler krystallisering ved hjelp av mikroskop.


== Fødsler ==
1. august - Jean-Baptiste de Lamarck (død 1829), fransk biolog.
16. august - Pierre Méchain (død 1804), fransk astronom.


== Dødsfall ==
14. februar − John Hadley (født 1682), britisk astronom.
29. februar − John Theophilus Desaguliers (født 1683), britisk fysiker.
25. april − Anders Celsius (født 1701), svensk astronom.


== Referanser ==
Norgesmesterskapet på ski 1927

Hovedlandsrennet (NM) på ski 1927 ble arrangert på Lillehammer fra 24. til 27. februar 1927. Bare menn deltok.


== 30 km langrenn ==

Dato: 24. februar

Generalstabens pokal til beste krets ble vunnet av Nord-Trøndelag Skikrets.


== Kombinert ==

Dato: 26.-27. februar

Norges Skiforbunds pokal til beste krets ble vunnet av Oslo Skikrets.


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord, s. 102. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955.
«Hovedlandsrendets 30 km.-løp», Trondhjems Adresseavis 25. februar 1927, s. 5.
«Hovedlandsrennet blev ualmindelig vellykket», Dagbladet 28. februar 1927, s. 1.
E depois do adeus

«E depois do adeus» (norsk oversettelse: og etter adjøet) er en portugisisk sang fra 1974 som representerte landet i Eurovision Song Contest samme år. Sangen endte på sisteplass i konkurransen, men har i ettertid fått stor oppmerksomhet som ett av to startsignal for nellikrevolusjonen i Portugal. Sangen er skrevet av José Calvário, med tekst av José Niza, og den fremføres på portugisisk av Paulo de Carvalho. 


== Om sangen ==
Sangen er en ballade, der sangeren synger om et forhold som går mot slutten. Han forteller sin elskede hvordan han føler og sammenligner henne med «en blomst som jeg plukket». Han synger også om kjærlighetens natur, at kjærlighet innebærer å «vinne og tape».Sangen vant den portugisiske sangkonkurransen Festival da Canção i 1974 og fikk gjennom seieren representere Portugal i Eurovision Song Contest i Brighton 6. april samme år. I den internasjonale finalen var låten det 16. og nest siste bidraget ut på scenen, bare etterfulgt av Italias Gigliola Cinquetti og låten «Sì». I avstemningen fikk «E depois do adeus» kun tre stemmer og endte på en firedelt sisteplass sammen med Sveits, Tyskland og Norges bidrag «The First Day of Love» med Anne-Karine Strøm.


== Nellikrevolusjonen ==

Tross den delte sisteplassen ble sangen en viktig brikke i overgangen fra diktatur til demokrati i Portugal. «E depois do adeus» ble brukt som ett av to kallesignal for å sette i gang Nellikrevolusjonen i Portugal. Da sangen ble spilt på portugisisk radio klokken 22.55 om kvelden 24. april 1974, var dette et signal til opprørerne om å forberede kuppet for å velte det sittende regimet i Lisboa. Det andre kallesignalet kom like etter midnatt, da visesangen «Grândola, Vila Morena» ble spilt på samme kanal. I boken Official History of The Eurovision Song Contest kommenterer forfatter John Kennedy O'Connor at «E depois do adeus» er det eneste Eurovision-bidraget «som faktisk har startet en revolusjon». Hendelsen ble markert med en egen kortfilm under den andre semifinalen av Eurovision Song Contest 2018, da Portugal arrangerte konkurransen.


== Se også ==
Eurovision Song Contest 1974


== Referanser ==
Carina Frantzen

Carina Frantzen (født 6. desember 1981) er norsk vokalist og låtskriver fra Lørenskog og Molde.
Hennes soloalbum Blacklist ble spilt inn i Nashville med den kjente produsenten Vance Powell. Hun er også kjent som leadvokalist i bandet Phone Joan. I 2012 ga Amund Maarud og Carina Frantzen ut singelen Anywhere you go. Duetten var også et av sporene på Maaruds album Dirt.Frantzen er utdannet ved Westerdals (tidligere NISS) og Universitetet i Agder.
I oktober 2018 startet Frantzen podcasten Vokal til folket sammen med kollega Mari Klingen.


== Diskografi ==


=== Album ===
2010 Phone Joan: The Early Sounds of Joan
2012 Phone Joan: +4791799466
2012 Amund Maarud: Dirt
2014 Phone Joan: Turning pages
2015 Phone Joan/Various: Sannhet på boks
2019 Carina Frantzen: Blacklist


=== Singler og EP-er ===
2009 Phone Joan: The Presounds of Joan
2013 Phone Joan: Crybaby
2014 Phone Joan: Black Gold
2015 Mari Klingen: Off we go
2015 Mari Klingen: Other half
2017 Phone Joan: Man made me
2019 Carina Frantzen: Blacklist
2020 Carina Frantzen: Fools Gold


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Paulo de Carvalho

Paulo de Carvalho (født Manuel Paulo de Carvalho Costais 15. mai 1947 i Lisboa) er en portugisisk sanger og musiker.


== Bakgrunn ==
Hans musikalske karriere startet i 1965, da Carvalho var med på å etablere bandet The Sheiks. Han spilte trommer og sang i bandet, og fikk senere en viktig rolle i flere andre fremtredende portugisiske band utover i 1960-årene. Blant disse var band som Fluido, Banda 4 og Thilo's Combo.Som soloartist deltok Carvalho flere ganger i sangkonkurransen Festival da Canção og i Eurovision Song Contest i 1974 og 1977. 
I 1974 deltok han med sangen «E depois do adeus» (og etter adjøet). Sangen kom på sisteplass i konkurransen, men ble senere brukt som ett av to kallesignal som startet Nellikrevolusjonen i Portugal. Revolusjonen styrtet det sittende autoritære regimet i Portugal, og førte landet over til demokrati. I 1970- og 1980-årene opptrådte Carvalho i flere land, blant annet i Bulgaria, Polen og Belgium, samt i musikkfestivaler i Chile, Argentina og Spania.I 1985 gikk Carvalho fullt over til å synge fado, Portugals tradisjonsrike musikksjanger. Desculpem qualquer coisinha ble hans første fado-album. Flere av Carvalhos sanger var skrevet av musikere som José Nisa, José Calvário og Ary dos Santos, samt et dikt av Alda Lara. Han har også jobbet med andre artister som Fernando Tordo, Tozé Brito, Carlos Mendes og Os Amigos.


== Diskografi ==
Oversikt over album med Paulo de Carvalho:
1971 – Paulo de Carvalho
1971 – Eu
1974 – Paulo de Carvalho
1975 – Não de Costas, Mas de Frente
1976 – MPCC
1977 – Paulo de Carvalho
1978 – Volume 1
1979 – Cantar de Amigos
1980 – Até me Deva Jeito
1981 – Cabra Cega
1982 – Cabra Cega
1985 – Desculpem Qualquer Coisinha
1986 – Homem Portugues
1987 – Terras da Lua Cheia
1991 – Gostar de Ti
1994 – Alma
1995 – 33 Vivo
1996 – Fados Meus
1999 – Mátria
2002 – Antologia
2004 – Cores do Fado
2006 – Vida
2008 – Do Amor
2011 – Vivo: 50 Anos de Carreira
2012 – Duetos de Lisboa
2017 – Duetos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Paulo de Carvalho – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paulo de Carvalho på Internet Movie Database 
(en) Paulo de Carvalho hos The Movie Database 
(en) Paulo de Carvalho på Discogs 
(en) Paulo de Carvalho på MusicBrainz
Hermann Reitberger

Hermann Reitberger er en tysk tidligere freestylekjører som konkurrerte i skiballett.
Reitberger tok gull i skiballett i VM i freestyle 1989 i Oberjoch i Vest-Tyskland, og han ble nummer seks i samme øvelse i VM i freestyle 1986 i Tignes og i VM i freestyle 1991 i Lake Placid. Han representerte Vest-Tyskland i vinter-OL 1988 der han vant skiballett, da freestyle var demonstrasjonssport.
Han har 44 verdenscupseire i freestyle mellom 1980 og 1991.


== Bibliografi ==
Skiboarding : Ein Quick-step-programm. Rowohlt Tb. 1999. ISBN 9783499194948. 


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Reitberger – Olympedia 
(en) Hermann Reitberger – FIS (freestyle)
3. eskadre

3. eskadre er en eskadre i Søværnet, opprettet 1. januar 2019 for å ivareta nasjonale oppgaver i danske farvann. Eskadren ledes av staben fra Flådestation Frederikshavn, men de fleste mannskapene er plassert på tjenestesteder over hele Danmark. Det er totalt 398 årsverk fastsatt i strukturen.
Oppgavene til 3. eskadre fokuserer på Danmarks sikkerhet og velferd til sjøs, konsentrert om sjømilitære oppgaver med særlig fokus på farvannene omkring Danmark, herunder overvåkning, suverenitetshevdelse og myndighetsoppgaver av permanent karakter i det danske nærområde, samt sivilt relaterte samfunnsnyttige maritime oppgaver innenfor hele riksfellesskapet. I praksis er ansvaret svært bredt, og opprettelsen av eskadren samlet en rekke mindre myndigheter under én organisasjon.
Eskadren er organisert med eskadresjef (kommandør), stab, Søværnets Overvågningsenhed, Divisjon 31 (som omfatter patruljebåtene i Diana-klassen), Divisjon 32 (som omfatter miljøskipene og transportfartøyet A559 «Sleipner»), skoleskipene som ivaretar utdannelse av offiserer, samt Kystredningstjenesten med sine 21 redningsstasjoner som dekker fra Bornholm til den jyske vestkysten og fra Skagen til Gedser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Pilemostoma

Pilemostoma er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
En middelsstor, oval, halvblank, gulaktig eller rødlig skjoldbille med variable, svarte tegninger, noen ganger nesten helt svart. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er fint punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Inula i kurvplantefamilien.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Mellom-Europa og videre østover til Mongolia. Den skal også være funnet i Nord-Amerika (innført?).


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Pilemostoma Desbrochers, 1891
Pilemostoma fastuosa (Schaller, 1783)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Pilemostoma på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Pilemostoma i Encyclopedia of Life 
(en) Pilemostoma i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pilemostoma hos Artsdatabanken 
(sv) Pilemostoma hos Dyntaxa 
(en) Pilemostoma hos Fauna Europaea 
(en) Pilemostoma hos ITIS 
(en) Kategori:Pilemostoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pilemostoma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thlaspidula

Thlaspidula er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, bredt ovale, blanke, gulaktige skjoldbiller, midtpartiet mer eller mindre mørkt. Sett fra siden er de kjegleformede, ovenfra nesten sirkelrunde. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen rund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" spisst framskytende. Oversiden er knapt synlig punktert.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Artene er knyttet til planter i familien Oleaceae og Verbenaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Indonesia og Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Skjoldbiller, Cassidinae Stephens, 1831
stamme (tribe) Cassidini Gyllenhal, 1813 – eneste gruppe som er representert i Europa
slekten Thlaspidula Spaeth, 1901
Thlaspidula boisduvali (Boheman, 1854)
Thlaspidula fimbriata Spaeth, 1901
Thlaspidula moseri (Spaeth, 1915)
Thlaspidula muelleri (Spaeth, 1903)
Thlaspidula riedeli Borowiec & Swietojanska, 2001
Thlaspidula stellifera (Spaeth, 1912)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borowiec, L. 1999. A world catalogue of the Cassidinae (Coleoptera: Chrysomelidae). Biologica Silesiae, Wroclaw.
Thlaspidula på ITIS


== Eksterne lenker ==
(en) Thlaspidula i Encyclopedia of Life 
(en) Thlaspidula i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Thlaspidula hos ITIS 
Cassidinae of the world – an interactive manual (Coleoptera: Chrysomelidae)
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons