jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Jack-Knife Man

The Jack-Knife Man er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av King Vidor.


== Handling ==
En ensom gammel mann som arbeider på en elvebåt, blir etterlatt et barn av en døende mor. Den gamle mannen og gutten vokser til å bli veldig glade i hverandre.
Men ifølge sladderen blant enkelte av de andre landsby-boerne ville barnet fått det mye bedre ved et barnehjem, og lensmannen blir sendt for å prøve å ta barnet vekk fra elvebåt-mannen.


== Skuespillere ==
F. A. Turner som Peter Lane
Harry Todd som 'Booge'
Bobby Kelso som 'Buddy'
Willis Marks som Rasmer Briggles
Lillian Leighton som Widow Potter
James Corrigan som George Rapp
Claire McDowell som Lize Merdin
Charles Arling som legen
Florence Vidor som Mrs. Marcia Montgomery
Irene Yeager som Susie
Carol Marshall som Jane
Anna Dodge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Jack-Knife Man på Internet Movie Database
The Jailbird

The Jailbird er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Lloyd Ingraham.


== Handling ==
Shakespeare Clancy er en fengselsfugl som bryter seg ut av fengsel. Når Clancy får beskjed om at en arv venter ham i Dodson, reiser han til den lille byen. Men han oppdager at legatet består av en avis som sliter med stadig synkende abonnementer, samt en eiendom med ufruktbar jord. Clancy bestemmer seg for å selge andeler fra eiendommen til innbyggerne i Dodson, når de lyver om at det skal befinne seg en verdifull oljebrønn på området. I mellomtiden forelsker Clancy seg i Alice Whitney, avisens redaktør.
Men etter at Alice og hennes tante insisterer på å investere alle sparepengene deres i den falske oljebrønnen, bestemmer Clancy seg for at tiden er inne for å forlate byen. De er i ferd med å flykte når de blir stoppet av en mengde jublende borgere, ekstatiske fordi brønnen deres virkelig har truffet olje. Clancy konkluderer med at skjebnen hans er å være en ærlig og lovlydig mann, og derfor vender han tilbake til fengselet for å gjennomføre resten av soningen sin.


== Skuespillere ==
Douglas MacLean som Shakespeare Clancy
Doris May som Alice Whitney
Louis Morrison som 'Skeeter' Burns
William Courtright som Noah Gibbs
Wilbur Higby som Joel Harvey
Otto Hoffman som Elkemah Pardee
Monte Collins som Asa Grider
Bert Woodruff som Binney
Edith Yorke som Mrs. Whitney
Joseph Hazelton som Alva Finch


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Jailbird på Internet Movie Database 
(en) The Jailbird på AllMovie
Propyropterus

Propyropterus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger.


== Utseende ==
Hodet er kort, men ikke snuteformet forlenget framover. Det er synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antenner har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, ofte med en markert og noe oppstående sidekant. Dekkvingene er kraftig kitiniserte, parallellsidige  og har vanligvis lengderibber. Alle føtter har fem ledd.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Cantharoidea
familien  rødvinger (Lycidae)
underfamilie Dictyopterinae
Slekten Propyropterus Nakane, 1968
Underslekten Paralopheros Kazantsev, 1993
Propyropterus diversipennis (Pic, 1921)
Propyropterus fukiensis (Kleine, 1940)
Underslekten Propyropterus (i snever forstand)
Propyropterus kanoi Nakane, 1968
Propyropterus plateroides Kazantsev, 2004
Propyropterus pygidialis Nakane, 1968


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Propyropterus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Propyropterus hos NCBI
Konoplatycis

Konoplatycis er en slekt av biller i familien rødvinger. 


== Utseende ==
En middelsstor, avlange, skarpt rød rødvinge. Antennene er svarte, kraftige, knapt sagtakkede. Dekkvingene er jevnbrede med en nettmønstret overflate og lave lengderibber. Brystskjoldet (pronotum) er mer eller mindre firkantet, med vinklede bakhjørner, overflaten svært ujevn. Oversiden er delt opp i flere celler skilt med opphøyde ribber. Beina er korte og kraftige. Alle føtter har fem ledd.
Hodet er lite, mer eller mindre nedoverrettet, men synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Hos noen grupper er det smalt og trukket ut til en lang snute. Antennene er 11 leddete, lange, det ytterste leddet gjerne gult. 
Larvene er avlange og flate, som oftest harde (kraftige sklerotiserte).


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De finnes gjerne i nærheten av fuktig, død ved av løvtrær, der larvene utvikler seg.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Japan.


== Systematisk oversikt ==
Inndelingen følger . Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Platycis.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien nettrødvinger, (Erotinae LeConte, 1881)
stammen Erotini LeConte, 1881
understammen Erotina LeConte, 1881
slekten Konoplatycis Nakane, 1970
Konoplatycis otome (Kôno, 1932)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Sinodulia

Sinodulia er en slekt av biller i familien rødvinger. 


== Utseende ==
Hannen er en middelsstor (ca. 12 millimeter), avlang, fint hårete, matt brun rødvinge. Antennene er trådformede med lange, tynne ledd, over halvparten av kroppslengden. Hodet er nokså lite. Pronotum er klokkeformet, nær dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er nokså lange og smale med fine punktstriper. Hunnen er ukjent, men sannsynligvis larvelignende.


== Levevis ==
Artene lever i skog.


== Trilobitt-larver ==
I underfamilien Dulticolinae, som lever i regnskoger i Sørøst-Asia (de er blant annet vanlige i Kinabalu nasjonalpark på Borneo), beholder hunnene sitt larve-utseende hele livet, såkalte larviforme hunner. Disse vokser seg betydelig større enn "normale" rødvinger og kan bli opptil 8 cm lange. Både larvene og de voksne hunnene har en svak likhet med de utdødde trilobittene, og navnet "trilobittlarver" brukes derfor både om larver og voksne hunner i denne gruppen. De er langstrakte og noe flate. Det lille hodet er fullstendig skjult under den fremste ryggplaten (pronotum). De tre brystsegmentene (thorax) bærer store, brede, mer eller mindre trekantede ryggplater. Bakkroppsleddene (abdomen) er korte og brede, harde, og hvert ledd bærer en pigg på siden. Disse interessante insektene nevnes som en turistattraksjon ved økoturisme til Borneos regnskoger.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Kina (Hubei, Sichuan).


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
stammen Duliticolini Mjöberg, 1925
slekten Sinodulia Kazantsev, 2002
Sinodulia gressitti Kazantsev, 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sinodulia i Global Biodiversity Information Facility
Lyponia

Lyponia er en slekt av biller i familien rødvinger (Lycidae). De fleste er mer eller mindre røde på farge, dette er et signal om at de er usmakelige og giftige, såkalt aposematisme. 


== Utseende ==


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Lycinae  Laporte de Castelnau, 1836 – dekkvingene gjerne brede, utvidet bak
stammen Lyponiini Bocák & Bocákova, 1990
slekten Lyponia Waterhouse, 1878
underslekten Lyponia (i snever forstand)
Lyponia cangshanica Li, Bočák & Pang, 2015
Lyponia debilis Waterhouse, 1878
Lyponia delicatula (Kiesenwetter, 1874)
Lyponia hainanensis Li, Bočák & Pang, 2015
Lyponia ishigakiana Nakane, 1961
Lyponia klapperichi Bočák, 1999
Lyponia kuantunensis Bočák, 1999
Lyponia nepalensis Nakane, 1983
Lyponia osawai Nakane, 1969
Lyponia oshimana Nakane, 1961
Lyponia shaanxiensis Kazantsev, 2002
underslekten Poniella Kazantsev, 2002
Lyponia gongashanica Bočák, 1999
Lyponia kleinei Nakane, 1967
Lyponia minuta Bočák, 1999
Lyponia nigroscutellaris (Ohbayashi, 1956)
Lyponia palpalis Nakane, 1971
Lyponia pulchella Li, Bočák & Pang, 2015
Lyponia qinlingensis Li, Bočák & Pang, 2015
Lyponia shennongjiensis Bočák, 1999
Lyponia tianquanensis Li, Bočák & Pang, 2015
underslekten Ponyalis Fairmaire, 1900
Lyponia dolosa Kleine, 1924
Lyponia gestroi (Pic, 1912)
Lyponia laticollis Fairmaire, 1899
Lyponia quadricollis (Kiesenwetter, 1874)
underslekten Weiyangia Bočák, 1999
Lyponia quadricollis (Kiesenwetter, 1874)
Lyponia brevicollis Fairmaire, 1889
Lyponia muyuensis Li, Bočák & Pang, 2015
Lyponia pertica Bočák, 1999
Lyponia simplex Kazantsev, 2014
Lyponia taliensis Bočák, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lyponia i Encyclopedia of Life 
(en) Lyponia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lyponia hos NCBI
Norske Finansielle Referanser AS

Norske Finansielle Referanser AS (NoRe) er etablert og eid av Finans Norge med det formål å administrere finansielle benchmarks. NoRe er administrator for rentereferansen Nibor (Norwegian Interbank Offered Rate)®.
NoRe er autorisert av Finanstilsynet, i henhold til artikkel 34 i EUs Benchmarks Regulation (BMR), og er som sådan inkludert i registeret til ESMA (European Securities and Markets Authority).
Norge er ikke medlem av EU, men en del av det europeiske økonomiske samarbeidsområdet (EØS) og underlagt EØS-avtalen. EU Benchmarks Regulation (BMR) er relevant for EØS og ble implementert i norsk lovgivning 6. desember 2019. Finanstilsynet er utpekt som relevant norsk kompetent myndighet med ansvar for å utføre pliktene etter BMR.


== Referanser ==
Bærum kunsthall

Bærum kunsthall er et kunstnerstyrt visningssted for samtidskunst på Fornebu. Kunsthallen ble stiftet i 2014 som ideell organisasjon med eget kunstnerdrevet styre, av sine eiere Bildende Kunstnere i Bærum (BKiB). Kunsthallen er finansiert gjennom midler fra Bærum kommune, Kulturrådet og Viken fylkeskommune, med prosjektmidler fra blant annet Sparebankstiftelsen, Finno og den islandske ambassaden. 


== Lokaler ==
Bærum kunsthall er lokalisert i det gamle brannstasjonbygget på Fornebu. Med naturlig overlys i de industrielle visningslokalene og røft betonggulv, egner lokalene seg godt til å være formidlingslokale for samtidskunst.


== Virksomhet ==
Bærum kunsthall er et anerkjent visningssted med internasjonal interesse. Med korte utstillingsperioder på fire uker gjøres det plass til å vise mange kunstnerskap, der kunstnerne har bakgrunn og praksis fra både inn- og utland. Siden 2020 har Bærum kunsthall invitert juryer fra ulike nordiske land til årlig å juryere flere av Kunsthallens utstillinger, gjennom Open Call. Prosjektene Blikk og Nordisk Puls har hentet juryer fra anerkjente nordiske visningssteder og kunstnergrupper. Kling og Bang (IS) 2021, A-Kassen (DK) 2022 og Forum Box (FI) 2023 sammen med juryeleder Oda Broch. Denne praksisen har gitt gode samarbeid som Kunsthallen tar med seg videre. 


== Utstillingsprinsipper ==
Bærum kunsthall har som mandat å presentere kompromissløs og dagsaktuell kunst som utfordrer, samtidig som det gjøres tilgjengelig for alle. Store deler av det årlige programmet er opparbeidet gjennom kunsthallens «Open Call» prosess hvor en ekstern jury velger brorparten av kunsthallens utstillingsprogram. Kunsthallen er et nøytralt utstillingssted og begrenser derfor ikke kunstneres ytringsfrihet eller mangfoldet i kunsten, og tror på kunstens evne og behov for å skape debatt. Kunsthallens ansatte og styret er ikke nødvendigvis enige med innholdet i kunsten som stilles ut. Virksomheten på BK er i tillegg drevet hovedsakelig med offentlige midler. Kunsthallen er dermed knyttet, gjennom bevilgninger til søknader, til kommunens, fylkets og statens etiske og praktiske lovverk. Meninger og uttalelser fra de utstillende kunstnere er deres alene. Kunst som er ulovlig, blir selvfølgelig ikke stilt ut i kunsthallen.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Facebook
Instagram
Lise H. Rykkja

Lise Hellebø Rykkja (født 1972) er norsk statsviter og professor ved Universitetet i Bergen. Hun er ansatt på Institutt for politikk og forvaltning (Government).
Rykkja ledet det EU finansierte prosjektet TROPICO Transforming into Open, Innovative and Collaborative Governments om krisehåndtering og kapasitetsbygging i offentlig sektor. Arbeidet med dette prosjektet gjorde at Rykkja i 2021 havnet på Apolitical sin liste over akademikere med mest påvirkning på stater og regjeringer verden rundt.I sin forskning har Rykka særlig vært interessert i spørsmål knyttet til fagområdet offentlig forvaltning og politikk, mer spesifikt digital forvaltning og krisehåndtering.
I 2021 ble Lise Hellebø Rykkja valgt til leder for Institutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap. Instituttet skiftet 1. august 2022 navn til Institutt for politikk og forvaltning under ledelse av henne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lise H. Rykkja hos Universitetet i Bergen
 (en) Lise H. Rykkja på Twitter
Walcker Orgelbau

Walcker Orgelbau eller E. F. Walcker & Cie var en tysk orgelbyggerbedrift som ble grunnlagt av Johann Eberhard Walcker (1756–1843) i Bad Cannstatt, en forstad til Stuttgart, i 1780. 
Sønnen Eberhard Friedrich Walcker, født 3. juli 1794 i Cannstatt, død 2. oktober 1872 i Ludwigsburg, lærte faget av sin far. I 1820 flyttet han bevegelsen til Ludwigsburg og den fikk verdensberømmelse gjennom viktige oppfinnelser, særlig for kjegleboksen i 1842. Walcker ble også berømt etter å ha bygget et orgel i Paulskirche i Frankfurt i 1833 som hadde 74 stemmer. Andre betydelige orgelkonstruksjoner fulgte snart, og Walcker ble en forløper for det symfoniske orgelet i Tyskland.
Walckers fem sønner deltok i virksomheten, men fra 1916 var Oscar Walcker (1869-1948) eneeier. Fabrikken leverte orgler til blant annet Ulmer Münster i Ulm (med 171 stemmer), katedralen i Riga (124 stemmer), Stefansdomen i Wien (90 stemmer), St. Michaelis-kirken i Hamburg (154 deler, fem manualer og pedal) samt det som da var Skandinavias største orgel, Sankt Petri kirke i Malmö (1914 med 73 stemmer) og til Nykirken i Kristinestad, Finland. Det største Walcker-orgelet hadde over 200 stemmer og over ti tusen piper. Det ble bygget i 1930-årene for et kongress-sted i Nürnberg, men ble ødelagt av bombing under andre verdenskrig.
Fra 1948 ble selskapet ledet av Werner Walcker-Mayer. Han tok initiativet i 1965 til å etablere Walcker-Stiftung für organwissenschaftliche Forschung. Virksomheten ble drevet fra Ludwigsburg til i 1974. En filial åpnet i 1957 i Wien, men den ble i 1961 flyttet til Guntramsdorf. Hovedverkstedet ble først flyttet til Murrhardt og deretter til Kleinblittersdorf i Saarland.
Walcker Orgelbau gikk konkurs i 1999, men den lange orgelbyggertradisjonen blir fortsatt ivaretatt, i det de to selvstandige orgelbyggeriene Orgelbau Michael Walcker-Mayer i Guntramsdorf og Orgelbau Gerhard Walcker-Mayer i Bliesransbach ble grunnlagt i 2000. Begge fortsetter orgelbygging i beste Walcker-tradisjonen.


== Eksterne lenker ==
(en) Eberhard Friedrich Walcker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tjølling Jeger- og Fiskerforening

Tjølling Jeger- og Fiskerforening er et av Norges Jeger- og Fiskerforbund sine lokallag, tilhørende Tjølling i Vestfold og Telemark. Foreningen er tilknyttet Vestfold NJFF, og ble stiftet i 1949. Per 22. juni 2022 hadde foreningen 305 medlemmer. Geir Uno Dreng er leder i foreningen.TJFF mottar støtte fra Grasrotandelen, og mottok i 2021 cirka fem tusen kroner fra det. TJFF har et samarbeid med Tjodalyng skole, hvor medlemmer av foreningen bistår elever som har natur og friluftsliv som valgfag.


== Grupper ==


=== Ungdomsgruppa ===
Foreningen har en aktiv ungdomsgruppe, som møtes hver uke. Aktivitetene deres består blant annet av helgeturer, opplæring i friluftsliv, fiske og jakt.


=== Hund ===
Hundegruppa består av to undergrupper, stående fuglehunder, og drivende hunder. Gruppa tilbyr også saueaversjon.


=== Jentegruppa ===
Jentagruppa har aktiviteter som kanopadling, jakt og bærturer.


=== Seniorgruppa ===
Seniorgruppa ble startet i 2020, og er en gruppe hvor eldre medlemmer kan møtes.


=== Fiskegruppa ===
Fiskegruppa holder fiskekonkurranser og driver med kultiveringsarbeid av gytebekker. I 2019 ble Bjønnesbekken kultivert, og i 2021 ble Leirvoldbekken kultivert.


== Jaktterreng og skytebane ==
Medlemmene i foreningen kan jakte i Tjølling Viltstellområde.Foreningen har en bane på Malerød, hvor man kan trene på bevegelige og stillestående viltmål. TJFF har et samarbeid med Hedrum Jeger- og Fiskerforening, som gjør at de kan øve på rifleskyting på Allumbanen.


== "Eggesaken" ==
Fra 2014 til 2016 importerte foreningen i følge Landbruksdepartementet 8340 befruktede fasan- og rapphønsegg. Til Tollvesenet forklarte foreningen at eggene skulle bli brukt til avl, og da var tollsatsen for dette på 15,50kr per kilo. Eggene ble derimot ikke brukt til avl, men ble brukt for å sette ut fugler i naturen. Landbruksdepartementet avgjorde at tollsatsen for dette var på 427 prosent, og norges Jeger- og Fiskerforbund fikk et krav av Tollmyndighetene på over 600 000kr. Saken ble politianmeldt i 2016, men ble henlagt på grunn av bevisets stilling. Foreningen mener selv at de aldri fikk vite om anmeldelsen. Foreningen klagde på tollkravet, men tapte siste klagerunde og måtte betale kravet i tillegg til straffeskatt.I 2018 ble foreningen igjen anmeldt av organisasjonen Dyrenes Røst, men denne gangen for ulovlig utsetting av fasaner og rapphøns.


== Referanser ==
Manuel Linares

Manuel Linares Alegret (født 1980) er en spansk forsker. Han er astronom og astrofysiker og hans spesialfelt er høyenergiastrofysikk med hovedfokus på kompakte objekter i binære systemer, nøytronstjerner og akkresjonsstrømmer. I 2018 oppdaget han og hans forskergruppe den mest massive nøytronstjernen som var blitt målt til da. Den har 2,3 ganger større masse enn sola.Han har mottatt flere stipend og priser for sin forskning. I 2020 ble han tildelt ERC Consolidator Grant. Han er professor ved NTNU, Institutt for fysikk.


== Utdannelse og karriere ==
Linares har en B.Sc. i fysikk og en M.Sc. i astrofysikk fra Universitetet i Barcelona.
I 2009 tok han han en PhD-grad ved Universiteit van Amsterdam med avhandlingen Accretion states and thermonuclear bursts in neutron star X-ray binaries.I perioden 2009–2012 var han ansatt ved Massachusetts Institute of Technology som forskningsstipendiat, Rubicon Fellow.Han var ansatt ved Instituto de Astrofísica de Canarias på Tenerife som «IAC Fellow» i perioden 2012–2017. Deretter var han ansatt ved Universitat Politècnica de Catalunya, først som Marie Curie Fellow (2017–2018), siden som førsteamanuensis (associate professor)(2018–).I 2021 ble han ansatt som professor ved NTNU, Institutt for fysikk, der han blant annet leder et ERC Consolidator Grant-prosjekt der han og hans forskergruppe studerer nøytronstjerner. Målet er å finne de mest massive nøytronstjernene og forstå mer om binærsystemene som omgir dem.


== Publikasjoner ==
(no) Publikasjoner av Manuel Linares i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Publikasjoner av Linares i Google Scholar, med h-indeks og antall siteringer
Publikasjoner av Linares i Scopus, med h-indeks og antall siteringer


== Priser og hedersbevisninger ==
1998 – sølvmedalje i den nasjonale spanske fysikk-olympiaden
2004 – Stipend for fremragende laveregradsstudenter, for å initiere vitenskapelig forskning. Tildelt av fra det spanske utdannelsesdepartementet2008–2009 en av de tre beste Ph.D.-avhandlingene  i denne perioden, utvalgt av den spanske astronomiforeningen Sociedad Española de Astronomía
2009 – «Rubicon award», stipend tildelt av the Netherlands organization for Scientific Research, fysikkdivisjonen. Stipendperioden tilbrakte Linares ved the MIT Kavli Institute for Astrophysics and Space Research.
2016 – Marie Curie Individual Fellowship, Reintegration Panel. Tildelt av EU gjennom programmet Horisont 2020
2020 – ERC Consolidator Grant, Universe Sciences Panel. Tildelt av EU gjennom Horisont 2020


== Faglige medlemskap ==
2011–2012 Medlem av AAS (American Astronomical Society)
2012–2015 MWA-samarbeid (Murchison Widefield Array)
2015– Athena Science Working Group 3.3
2018– Medlem av EAS (European Astronomical Society)
2021– medlem av IAU (Den internasjonale astronomiske union)medlem av Division D High Energy Phenomena and Fundamental Physics
medlem av Division G Stars and Stellar Physics


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Manuel Linares - NTNU». www.ntnu.no. Besøkt 9. november 2022.  Linares' profilside med CV på NTNU.no
Magnus Ditlev

Magnus Elbæk Ditlev (født 31. oktober 1997) er en dansk triatlet som representerer klubben KTK86 i København. 


== Idrettskarriere ==
Ditlev deltok i VM i Ironman 70.3 2017 i Dubai, og vant der klassen 18-24 år.Han vant Challenge Roth i 2022, og fikk bronse i VM i Ironman 70.3 2022, bak Kristian Blummenfelt og Ben Kanute.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Tyvene (1996)

Tyvene (originaltittel: Les Voleurs) er et fransk drama fra 1996 regissert av André Téchiné med Daniel Auteuil, Catherine Deneuve og Laurence Côtei hovedrollen.


== Medvirkende ==
Daniel Auteuil - Alex
Catherine Deneuve - Marie Leblanc
Laurence Côte - Juliette Fontana
Benoît Magimel - Jimmy Fontana
Didier Bezace - Ivan
Julien Rivière - Justin
Ivan Desny - Victor
Fabienne Babe - Mireille
Régis Betoule - Régis
Pierre Perez - Fred
Naguime Bendidi - Nabil


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tyvene (1996) på Internet Movie Database 
(sv) Tyvene (1996) i Svensk Filmdatabas 
(da) Tyvene (1996) i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Tyvene (1996) på Allociné 
(nl) Tyvene (1996) på MovieMeter 
(en) Tyvene (1996) på AllMovie 
(en) Tyvene (1996) på Turner Classic Movies 
(en) Tyvene (1996) på Rotten Tomatoes 
(en) Tyvene (1996) på Box Office Mojo
Alias Jimmy Valentine

Alias Jimmy Valentine har flere betydninger:

Alias Jimmy Valentine (film, 1915)
Alias Jimmy Valentine (film, 1920)
Allahs have

Allahs have har flere betydninger:

Allahs have (1916)
Allahs have (1936)
Svein Tore Sinnes (fotballdommer)

Svein Tore Sinnes (født 5. april 1990) er en norsk fotballdommer. Han representerer Flekkefjord. Sinnes er dommer i Eliteserien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svein Tore Sinnes – Transfermarkt (dommer) 
(no) Svein Tore Sinnes – Norges Fotballforbund 
(no) Norsk internasjonals fotballstatistikk om Svein Tore Sinnes.
Svein Tore Sinnes

Svein Tore Sinnes er navnet til flere personer:

Svein Tore Sinnes (fotballdommer) – en norsk fotballdommer.
Svein Tore Sinnes (langrennsløper) – en norsk langrennsløper.