jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kupetrechus

Kupetrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 5-6 millimeter), spinkle, blanke, gulbrunlige, blinde løpebiller. Hodet er rundet uten fasettøyne, kjevene ikke spesielt lange, antennene tynne og litt over halve kroppslengden. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, omtrent så bredt som hodet. Dekkvingene er ovale. 


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levesett og lever dypt nede i bakken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i på New Zealand (nordlige del av Sørøya).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Kupetrechus Larochelle & Lariviere, 2007
Kupetrechus gracilis Townsend, 2010
Kupetrechus lamberti (Britton, 1960)
Kupetrechus larsonae Townsend, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten(en) Kupetrechus i Global Biodiversity Information Facility 
Kupetrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Mamesdytes

Mamesdytes  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==


== Levevis ==
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i hulesystemer i Guatemala. 


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Mamesdytes Trezzi, 2007Mamesdytes glacialis (Trezzi, 2003)
Mamesdytes shawcrossensis (Trezzi, 2003)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mamesdytes i Encyclopedia of Life 
(en) Mamesdytes i Global Biodiversity Information Facility 
Mamesdytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Microblemus

Microblemus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En liten, blind, rødbrun løpebille.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Zhejiang, Kina.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Microblemus Uéno, 2007
Microblemus rieae Uéno, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Microblemus i Global Biodiversity Information Facility 
Microblemus – detaljert informasjon på Wikispecies
CTV

CTV er en kanadisk engelskspråklig jordbasert TV-kanal som eies av Bell Media. Kanalen ble startet i 1961.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) CTV Television Network – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sinocimmerites

Sinocimmerites  er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små (ca. 5 millimeter), slanke, langbeinte, blankt mørkbrunlige, blinde løpebiller. Hodet er sterkt forlenget, fasettøynene sterkt reduserte. Probotum er mye lengre enn bredt, ovalt, dekkvingene rundede og omtrent dobbelt så brede som forkroppen.


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levevis, og kan finnes i huler og gruver.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Kina (Jiangxi).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Sinocimmerites Deuve, 2007
Sinocimmerites cooteri  Deuve, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sinocimmerites i Global Biodiversity Information Facility 
Sinocimmerites – detaljert informasjon på Wikispecies
Wulongoblemus

Wulongoblemus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En liten, blind, rødbrun løpebille.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er beskrevet fra Zhejiang, Kina.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Wulongoblemus Uéno, 2007
Wulongoblemus tsuiblemoides Uéno, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wulongoblemus i Global Biodiversity Information Facility 
Wulongoblemus – detaljert informasjon på Wikispecies
Austranillus

Austranillus er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
En ganske liten (ca. 1,5 millimeter), avlang, rødbrun løpebille. Den mangler fasettøyne og er blind.


== Levevis ==
Artene har et underjordisk levesett, ganske lite er kjent om økologien deres. De kan finnes under steinblokker, noen arter også i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er beskrevet fra Australia (New South Wales).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827  – over 3000 beskrevne arter
Gruppen Anillina Jeannel, 1937
Slekten Austranillus Giachino, 2005
Austranillus macleayi (Lea, 1906)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Austranillus [1]
(en) Austranillus i Encyclopedia of Life 
(en) Austranillus i Global Biodiversity Information Facility 
Austranillus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kiwitachys

Kiwitachys er slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 2 millimeter), bredt rundede, blanke, brunlige løpebiller. Kroppen er høyt hvelvet. Hodet er firkantet, med middelsstore, utstående fasettøyne. Antennene er knapt halve kroppslengden. Pronotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er ovale.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra New Zealand.


== Systematisk inndeling ==
Arten blir none ganger plassert i den store slekten Tachys.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827
Gruppen Tachyina Motschulsky, 1862
Slekten Kiwitachys Larochelle & Lariviere, 2007
Kiwitachys antarcticus (Bates, 1874)
Kiwitachys latipennis (Sharp, 1886)


== Eksterne lenker ==
(en) Kiwitachys i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kiwitachys hos NCBI 
(en) Kategori:Kiwitachys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Kiwitachys – detaljert informasjon på Wikispecies
Mineralparken

Mineralparken er en turistattraksjon med mineralutstilling, opplevelsespark, klatreskogen og camping. Mineralutstillingen befinner seg i gruveganger sprengt ut i fjellet med en overflate av 1200 m3. Totalstørrelse av Mineralparken er 60.000 m3. Parken ligger rett langs Riksveg 9 på Auensneset i Hornnes i Agder fylke.
Mineralparken ble grunnlagt av forretningsmann Arnar Hansson (1941-2005) og ble åpnet i 1992. Han var mineralsamler og ønsket å vise samlingen sin til et størres publikum. Hans motto var: "Mineralene mine gleder meg mest når andre beundrer dem".
Samlingen inneholder mange utenlandske mineraler, i tillegg til flere montere med mineraler fra Evje-Iveland område.
Opprinnelig var navnet Setesdal Mineralpark, men det ble etter hvert endret til Mineralparken.I 2006 overtok sønnen Vegard Hansson driften av Mineralparken og utviklete den til en attraksjon rettet mot barn, med en rekke utendørs aktiviteter: 


== Kongelig besøk ==
I mai 1993 ble Mineralparken besøkt av Kong Harald og Dronning Sonja.I 2010 besøkte kronprins Håkon og prinsess Mette Marit Mineralparken under en tre dagers rundreise gjennom Sør-Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Mineralparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sesongstart 2018 og nye yurter i Mineralparken!
Fylkestur i Aust-Agder
Valdaj diskusjonsklubb

Valdaj diskusjonsklubb er en Moskva-basert tankesmie og et diskusjonsforum, etablert i 2004. Den er oppkalt etter Innsjøen Valdaj, som ligger nær Velikij Novgorod, hvor klubbens første møte fant sted. I 2014 ble klubbens ledelse overført til Valdaj Club Stiftelse, etablert i 2011 av Rådet for Utenriks-og forsvarspolitikk, Det russiske utenriksråd, Moskvas statlige institutt for internasjonale relasjoner og Økonomihøyskolen.


== Oversikt ==
Valdajkonferansen er nært knyttet sammen med Russlands president Vladimir Putin, som har møtt deltakerne i Valdajklubbens årlige møter hvert år siden starten. Blant mange andre russiske myndighetspersoner, deltar også Dmitrij Medvedev, tidligere statsminister og tidligere president, Sergey Ivanov, tidligere stabssjef av presidentens utøvende organ; Sergej Lavrov, Utenriksminister; Sergey Shoygu, forsvarsminister, og andre.


== Årlige møter ==


== Referanser ==
Cornelia Catangă

Cornelia Catangă (født 9. mars 1958 i Zeletin i Cătina i fylket Buzău i Romania, død 26. mars 2021) var en rumensk felesangerinne. 
I 1979 sang hun en kortere tid med Romica Puceanu. I 1985 hadde hun sitt første egne show i Polyvalenthallen. Fra 1986 turnerte hun, i 1989 kom hennes første 1989 LP og da var hun akkompagnert med Ion Onorius orckster. Hun sang sammen med sin ektemann Aurel Pădureanu.Cornelia Catangă døde 26. mars 2021, i en alder av 63 år, av covid-19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cornelia Catangă på Discogs 
(en) Cornelia Catangă på MusicBrainz
Det russiske utenriksråd

Det russiske utenriksråd (RIAC) – er en non-profitt faglig og diplomatisk tankesmie stiftet ved presidentdekret datert 2. februar 2010. Grunnleggerne av RIAC er Ministry of Foreign Affairs av den russiske Føderasjonen, Utdannings-og forskningsdepartementet, Det russiske vitenskapsakademi, Den russiske union av industrialister og entreprenører samt det russiske nyhetsbyrået Interfaks.
Det russiske utenriksråd ble grunnlagt på direktiv fra daværende President Dmitrij Medvedev og skulle bidra til Russlands såkalte myk maktinnsats.RIACs aktiviteter er rettet mot å styrke fred, vennskap og solidaritet mellom folk, hindre at internasjonale konflikter oppstår og fremme konfliktløsning samt kriseoppgjør. Den skulle fungere som en link mellom staten, forskersamfunnet, næringslivet og det sivile samfunnet i et forsøk på å finne utenrikspolitiske løsninger på aktuelle internasjonale spørsmål.  RIAC er en av Russlands offentlige diplomati.


== Ledelse ==
Igor Ivanov — President
Andrei Kortunov — Daglig leder
Ivan Timofeyev — Programdirektør


== Presidiet ==
Pjotr Aven — President av Alfa-Bank, Medlem av Styret i LetterOne, Tidligere Minister of Foreign Economic Relations av Russland
Igor Ivanov — RIACs President, tidligere utenriksminister og sekretær i Russlands sikkerhetsråd
Andrei Kortunov — RIACs daglige Leder
Fjodor Lukyanov — Editor-in-Chief av Russland i Global Politikk magazine, Leder av Presidiet i Rådet for Utenriks-og forsvarspolitiske, forskningsdirektør ved Valdaj diskusjonsklubb
Aleksei Meshkov — russisk ambassadør til Frankrike, russisk ambassadør til Monaco, tidligere nestleder i Utenriksdepartementet i Russland
Dmitry Peskov — Nestleder av Presidentadministrasjonen i Russland


== Se også ==
Carnegie Center-Moskva
Council on Foreign Relations
RAND Corporation


== Referanser ==
Interfax

Interfax (russisk: Интерфакс) er et russisk nyhetsbyrå. Byrået eies av nyhetsbyrået Interfax som aksjeselskap og har sitt hovedkontor i Moskva. Byrået konsentrerer seg på å rapportere om nyheter som berører Europa og Asia og har filialer i London, New York, Frankfurt, Hongkong, Shanghai, Peking, Denver, Moskva, Warszawa, Budapest, Praha, Kiev, Minsk og Alma Ata.


== Historie ==
Som første ikke-statlig kanal for politisk og økonomisk informasjon om Sovjetunionen,  ble Interfax dannet i september 1989, under Mikhail Gorbatsjovs perestrojka- og glasnostperiode, med Mikhail Komissar og hans kolleger fra den internasjonale kringkastingsstasjonen Radio Moskva, som en del av det sovjetiske Gosteleradio-systemet. Interfax brukte opprinnelig telefaks for tekstsendinger. Derav navnet på selskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(ru) Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) Interfax – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Кондратьев В. Героические страницы истории "Интерфакса". — NTV TV-kanal, 9 September 2009.
20 лет "Интерфаксу". — Ekko av Moskva radio, 9 September 2009.
Interfax USA
Interfax Group
Interfax Kina
Interfax Russland
Interfax Sentraleuropa
Interfax Khazakstan
Interfax Ukraina
Mimi Spørck

Marie Amunda «Mimi» Spørck (født 7. januar 1857 i Trondheim, død 15. august 1930; født Jenssen) var en norsk kvinnesaksforkjemper og humanitær leder. Hun var i 1885 medstifter og senere leder i Trondhjems Kvinnesaksforening. Hun var datter av en av Trondheims ledende forretningsmenn, Anton Mathias Jenssen. Hun var gift med general, forsvarsminister og stortingsmann August Spørck, som var styremedlem i Trondhjems Kvinnesaksforening fra starten. I 1896 stod hun i spissen for etableringen av Norske Kvinners Sanitetsforening i Midt-Norge (Trondheim med Nord- og Sør-Trøndelag, Romsdal og Nordmøre), en organisasjon som ble den største frivillige og humanitære organisasjonen i landsdelen. Hun var medlem av arbeidsutvalget i Norske kvinders indsamling til Forsvaret. Hun hadde også styreverv i diverse andre foreninger og virksomheter, f.eks. Trondhjems teaterforening og Trondhjems husholdningsskole.


== Referanser ==
Landhevingsmerke

Landhevingsmerke er fast varig merking for å følge landheving over lang tid. Slik merking ble avsatt i fast fjell, bl.a. i Norge og Sverige etter at landhevingen etter istiden var oppdaget som et geologisk og geografisk fenomen. Det ble hugget 29 slike merker langs norskekysten i 1839. Avstanden ned til tang og rurlaget ble målt, og målingen ble gjentatt i 1939. 
Ett av disse merkene befinner seg på Nordnes i Bergen og er brukt til å definere «Nordnes null», et punkt som er brukt til å definere høydesystemet på lokale kart i Bergen før det fantes et nasjonalt system. 
Riksantikvaren vil i 2021 frede landhevningsmerket på Nordnes i Bergen som et viktig kulturminne som forteller historien om hvordan oppmålingen av Norge begynte i den unge nasjonen Norge tidlig på 1800-tallet. Merket har AskeladdenID 244473.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Landheving og havnivåendringer» Ngu.no - Norges geologiske undersøkelse.
Kiwitrechus

Kiwitrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små, avlange, blanke, gulbrune løpebiller. Hodet er avrundet firkantet med forholdsvis kraftige kjever og små, flate fasettøyne. Pronotum er avrundet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er med litt uregelmessige punktstriper og flere kraftige børstepunkter.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Aepyna Fowler, 1887
Slekten Kiwitrechus Larochelle & Lariviere, 2007
Kiwitrechus karenscottae Larochelle & Lariviere, 2007


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kiwitrechus i Global Biodiversity Information Facility 
Kiwitrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Marta Tærum

Marta Tærum (født 30. juni 1879 i Sogn, død 30. juni 1959) var en norsk lege og kvinnesaksforkjemper. Hun var Drammens første kvinnelige lege, der hun etablerte legepraksis i 1913. Hun var leder for Drammen Kvinnesaksforening fra 1925 til 1954.


== Referanser ==
Nicolai Jenssen (1857–1937)

Nicolai Jenssen (født 18. april 1857 i Trondheim, død 28. juni 1937 i København) var en norsk forretningsmann, som blant annet var den første lederen i Trondhjems Kvinnesaksforening.
Han tilhørte en av Trøndelags ledende handels- og brukseierfamilier og var sønn av brukseier Mathias Christian Jenssen og sønnesønn av Nicolai Jenssen. Han arbeidet i det familieeide handelshuset N. Jenssen & Sønner og var bestyrer for det familieeide Værdalsbrukets kontor i Trondheim. Han var også sekretær og prokurist i Den Nordenfjeldske Kreditbank. Han var ugift og bodde de siste årene i København.
Politisk støttet han Venstre. Han var medlem av Klubselskabet Harmonien og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. I 1885, da han var 28 år gammel, var han blant stifterne av Trondhjems Kvinnesaksforening, og ble foreningens første formann (1885–1887) og senere dens sekretær. Foreningen var sterkt dominert av familiekretsen Jenssen/Løken. Hans svoger Håkon Løken, svogerens søstre Olaug Løken og Antonie Løchen (med ektefelle Olaf Løchen), og hans tremenninger Hans Peter Jenssen, Hanna Lindboe (med ektefelle Jacob Lindboe) og Mimi Spørck (med ektefelle August Spørck) var alle med i styret de første årene. Han engasjerte seg i filantropi i Trondheim og var styremedlem i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum. Olaus Schmidt beskrev ham som en stillfarende, kultivert mann med mange interesser.


== Referanser ==
Jeanne Eirheim

Jeanne Ann Keogan Eirheim (født 15. februar 1938 i New York, død 2015) var en amerikanskfødt norsk litteraturviter, lærebokforfatter, oversetter og kvinnesaksforkjemper.
Hun var født i Queens i New York og var utdannet i engelsk litteratur fra hjemlandet USA. I studietiden i USA i 1960-årene var hun aktiv i fredsbevegelsen. Hun kom til Norge i 1965 og jobbet som lærer i Tromsø. Hun jobbet senere også ved NTNU, og ble fra 1970-årene kjent for en rekke mye brukte lærebøker i engelsk for den videregående skolen. Hun mottok William Nygaards legat i 1990. Hun var styremedlem i Trondhjems Kvinnesaksforening fra 1975 og 2. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå 1976–1978.


== Referanser ==
Hanna Lypkivska

Hanna Kostivna Lypkivska (ukrainsk kyrillisk: Ганна Костівна Липківська; født 18. mai 1967 i Ukrainske SSR i Sovjetunionen, død 24. februar 2021 i Kyiv i Ukraina) var en ukrainsk teaterviter.I 2011 vant hun teaterviter- og teaterkritikerprisen utdelt av Den nasjonale union av teaterskuespillere i Ukraina (Національна спілка театральних діячів України).Anne Lypkivska døde i Kyiv den 24. februar 2021 av covid-19, i en alder av 53 år.


== Referanser ==
Alessandro Orsini

Alessandro Orsini (født 1592 i Bracciano i Kirkestaten, død 22. august 1626) var en italiensk kardinal. 


== Biografi ==
Orsini tilhørte fyrstefamilien i Bracciano, og der ble han også født. Han var sønn av Virginio Orsini og hans hustru Flavia Damasceni Peretti, som vat niese til pave Sixtus V. Hans fetter var kardinalen  Federico Sforza.
Han ble oppfostet ved storhertug Ferdinando de' Medicis hoff i Firenze. 
Han var en velgjører som støttet Galileo Galilei, som i takknemlighet dediserte sitt verk om tidevannet til ham, hans Discorso sul flusso e il reflusso del mare, og bad ham i et privat brev om å videreformidle verket til pave Paul V. Verket søkte å bevise Kopernikus' system, men bevisførselen var faktisk feil. Galileo fremla i verket  ingen andre indisier på at Jorden roterer.Den 2. desember  1615 ble han kreert til kardinaldiakon av pave Paul V, med Santa Maria in Cosmedin som tittelkirke. Han utmerket seg som pave Gregor XVs legat til Ravenna (1621-1626) ved sin karitative innsats da det i 1621 utbrøt en epidemi i området. Etter sin retur til Roma viet han seg mer fullstendig til religionen og praktiserte en streng askese. Han bad paven om å bli løst fra kardinalsverdigheten og så slutte seg til jesuittordenen, men dette ble avvist.Kardinal Alessandro Orsini deltok ved pavevalget i 1621, men var ikke i stand til å delta ved det i 1623.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi
Kristen Arnfeldt Persen

Kristen Arnfeldt Persen (født 28. august 1897 i Brekkestø i Aust-Agder, død 1971 i Marin i California) var norsk sjømann, forretningsmann, foredragsholder, krigsreporter og presseattaché.
Persen tok styrmannseksamen i Kristiansand i 1917. Han seilte fra 1918 til 1924 på kinakysten og de store kinesiske elvene. I 1924 slo han seg ned i Shanghai som representant for et amerikansk forsikringsselskap. Under den andre kinesisk-japanske krig i 1937 gjorde han en stor innsats for redde liv og eiendom for norske shanghaiboere og ble i 1938 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Persen var medlem av Shanghai Municipal Council (Shanghai International Settlement).
Etter tyskernes angrep på Norge 9. april 1940 arbeidet han på fulltid med å skrive artikler i North China Daily News, Evening Post og China Press mot tyskerne og nazistene. Han holdt også regelmessige radioforedrag på engelsk i den største amerikanske radiostasjonen i Shanghai. Virksomheten førte til at han i perioder trengte politibeskyttelse fra Shanghai Municipal Police på vei til og fra radiosendingene. Han ble på denne tiden utnevnt som presseattaché ved den norske legasjonen i Shanghai. For denne innsatsen fikk han i 1946 St. Olavsmedaljen.
I desember 1941 forsøkte Persen sammen med sin kone å komme til USA via Manila på Filippinene. Dagen etter ankomsten på Manila angrep Japan både Pearl Harbor og Filippinene og Persen havnet i japansk fangenskap i 37 måneder. Etter den amerikanske frigjøringen av Manila i februar 1945 fulgte han general Douglas MacArthur som krigskorrespondent ved landgangen på Luzon og Mindanao. I sammenheng med dette ble han tildelt deltakermedaljen The Asiatic-Pacific Campaign Medal.
Ekteparet Persen reiste så til USA der Kristen A. Persen deltok på en foredragsturne arrangert av den norske ambassaden i Washington. Han bosatte seg i Sausalito utenfor San Francisco. I 1954 var han på besøk i Norge og får i den forbindelse foretrede for kong Haakon og kronprins Olav for å takke for utmerkelsene. Kristen A. Persen døde i Marin, California i 21. januar 1971.


== Kilder ==
Brev til H.M. Kongens Hoffmarskalk av 1938 og 1946 med begrunnelse for tildeling av Kongens fortjenestemedalje i gull og St. Olavsmedaljen. Arkivverket.
Report for the Year 1938. Shanghai Municipal Council.
VM i friidrett 2011 – Spydkast menn

Øvelsen Spydkast menn ved VM i friidrett 2011 ble arrangert på Daegu Stadium 1. og 3. september.
Den som midlertid ledet konkurransen var Guillermo Martínez som hadde sitt beste kast i første runde, etterfulgt kort tid etter av Matthias de Zordos vinnerkast på 86,27. I mens hadde favoritten og årsbeste innehaveren Andreas Thorkildsen hengt langt etter på åttende plass, og kvalifiserte seg med nød og neppe til de tre siste omgangene. I fjerde omgangen fikk han endelig opp ett godt kast som sendte ham opp på sølvmedaljeplassen. de Zordo var rangert som nummer fire og Martínez hadde bare vært rangert 12 på årsbestelisten før konkurransen.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder og bestenoteringer før konkurransen var som følger:


== Kvalifikasjonskrav ==


== Program ==
Alle klokkeslett er lokal tid.


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: Utøverne som klarte kvalifiseringskravet på 82,50 m (Q) eller som ellers var blant de 12 beste (q) gikk videre til finalen


=== Finale ===
Resultatene var søm følger:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Javelin throw results på IAAF nettsted