Ekebergkolonien

Ekebergkolonien var et kunstnermiljø på Ekeberg utenfor Oslo i mellomkrigstiden.Etter debuten i 1920, flyttet Ingeborg Refling Hagen inn til Oslo. Der ble hun kjent med maleren Birgit Abrahamsen, og rundt dem hadde det dannet seg et aktivt kunstnermiljø, som holdt til i Birgit Abrahamsens hjem på Ekeberg. Broren hennes var lyrikeren Enok Abrahamsen, og maleren Nikolai Astrup, litteraturforskeren Anders Krogvik og pianisten Nils Larsen var venner av huset.Ingeborg Refling Hagen kjøpte i 1922 eiendommen Nordjordet på Ekeberg, en tidligere husmannsplass under Ekeberg Hovedgård. Ingeborg Refling Hagen bodde i første etasje, mens Birgit Abrahamsen installerte seg på kvisten, der hun også hadde sitt atelier. Dette stedet ble et naturlig sentrum for det unge kunstnermiljøet som i pressen fikk tilnavnet Ekebergkolonien.
Kjernen i miljøet var billedhuggeren Gunnar Jansson, komponisten Eivind Groven, pianisten og dirigenten Melvin Simonsen, skuespilleren Julian Strøm, malerne Dagfinn Werenskiold, Reidar Aulie og Leon Aurdal, etterhvert kom også Henrik Sørensen til. Mange unge kunstnere samlet seg der, det ble drevet litteraturstudier, og det ble dannet teatergruppe med utadrettet virksomhet, som fikk navnet «De unge» og senere «Kinck-Wergelandteateret».Gruppen på Ekeberg ble fort navngitt som Ekebergkolonien, og Ingeborg Refling Hagen ble beskyldt for å dirigere norsk åndsliv fra Ekeberg. Gruppen fikk stor betydning innen flere kunstarter. Kunstnerne i gruppen representerte nyskaping og nytenking, hver på sine felt, og har satt varige spor etter seg i norsk åndsliv.


== Kinck-Wergeland teatret ==
Teatergruppen De unge satte opp Bryllupet i Genua av Hans E. Kinck på Mayolteatret i Oslo i 1921. Forestillingen hadde scenografi av Gunnar Janson, og musikk av Eivind Groven. Dette var Ingeborg Refling Hagens første store teateroppsetting. Forestillingen fikk blandet mottakelse, i enkelte aviser ble den fullstendig slaktet. Kinck selv mente at det mer skyldtes uvilje mot hans diktning enn motvilje mot selve oppsettingen. Resultatet av kritikken var at ensemblet ble splittet, og skuespillerne som hadde engasjement ved de faste teatrene trakk seg. Men de andre fortsatte arbeidet, og fra høsten 1926 hadde de faste opplesingsprogram i Kunstnerforbundet. Denne virksomheten gikk under navnet Kinck-Wergelandteatret. «Spaniolen» av Wergeland ble iscenesatt i 1930, også denne med scenografi av Gunnar Janson. Ekebergkolonien hadde kontakter med kunstnere og litterater i nabolandene, og arrangerte blant annet en stor mønstring av samtidige svenske arbeiderdiktere i universitetets aula i Oslo. Også i huset på Nordjordet ble det arrangert en rekke opplesings- og musikkaftener. Ved siden av dette, ble det drevet et aktivt kulturpolitisk arbeid, med tilhørende intens og livlig pressedebatt. Virksomheten og arrangementene fortsatte helt fram til andre verdenskrig. 
Under andre verdenskrig deltok Hagen i det illegale motstandsarbeidet, og fra Nordjordet redigerte hun undergrunnsavisen Jøssingposten. I desember 1941 ble hun arrestert i sitt hjem på Nordjordet.


== Eivind Grovens orgelhus ==
Komponisten Eivind Groven kom inn i miljøet gjennom Ingeborg Refling Hagens yngste søster Ragna, de to giftet seg i 1925. Eivind Groven komponerte musikk til flere av Ingeborg Refling Hagens verk, først og fremst de store orkesterverkene Marihand og Brudgommen, bygget over forfatterens bøker med samme navn. Etter krigen overdro Ingeborg Refling Hagen eiendommen Nordjordet til Grovenfamilien. På eiendommen reiste Eivind Groven mot slutten av livet Eivind Grovens orgelhus, som rommer hans renstemte orgel. Orgelhuset er blitt brukt som konsert- og opplesingsarena.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ingeborg Refling Hagen på Ekeberg - nettavisen
Birgit Abrahamsen - store norske leksikon
Kinck-Wergeland teatret - sceneweb
Suttungteatret Arkivert 23. oktober 2019 hos Wayback Machine. - wergeland 20-08
Eivind Grovens renstemte orgel Arkivert 23. oktober 2019 hos Wayback Machine. - notam
Folkemusikk i orgelhuset - nettavisen