jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tonje Hessen Schei

Tonje Hessen Schei (født 1971) er en norsk regissør og produsent. Hun har regissert dokumentarfilmen DRONE og har regissert og produsert filmene Independent Intervention og Play Again.
Hessen Schei studerte sosialantropologi på NTNU før hun tok bachelor i filmproduksjon ved University of Texas, i Austin i USA. Senere tok hun hovedfag i filmproduksjon på NTNU (nå: Master i film- og videoproduksjon) ved Institutt for kunst og medievitenskap.


== Filmografi ==
Regi:

iHuman (2019)
Drone (2014)
Play Again (2010)
Independent Intervention (2006)Manus:

Drone (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tonje Hessen Schei på Internet Movie Database 
(da) Tonje Hessen Schei på Filmdatabasen 
(en) Tonje Hessen Schei hos Rotten Tomatoes 
(en) Tonje Hessen Schei hos The Movie Database
Oryctes elegans

Oryctes elegans er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae). Denne store arten er vidt utbredt i Afrika.


== Utseende ==
En stor (35-40 millimeter), avlang, blank, brunrød til svart hornbille. Kroppsformen er sylindrisk, noe smalere enn de fleste andre Oryctes-arter. Hannen har et nokså kort, krumt horn i pannen. Pronotum har en dyp, U-formet grop foran. Larven er tykk og hvit, med nokså lite hode.


== Levevis ==
Larvene lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne billene kan gjøre betydelig skade ved å bore inn i skuddene på palmer, særlig daddelpalmer og kokospalmer. De gnager seg inn i og ødelegger skuddene på unge trær, kan også spre råtesopper.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Midtøsten (Jemen, Saudi-Arabia, Qatar, Iran, Irak, Pakistan).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
Stammen Oryctini
Slekten Oryctes Illiger, 1798
Neshornbille, Oryctes elegans Prell, 1914


== Eksterne lenker ==
Plant Pests of the Middle East - Oryctes elegans
Bilde av arten
(en) Oryctes elegans i Encyclopedia of Life 
(en) Oryctes elegans i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oryctes elegans hos NCBI 
Oryctes elegans – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du Monde - nettside om arten
Sommerelva

Sommerelva (nordsamisk: Geasis – historisk Gæsis) er ei elv i Tana kommune i Finnmark. Den er en del av hovedstrengen i Masjokvassdraget. Elva har utspring fra Sommervannet og renner mot sørøst til den munner ut i den lille innsjøen Máskeluoppal, hvor den løper sammen med Ciikojohka og danner Masjokelva. Sommerelva er 15,0 kilometer lang.
Sommerelva og sideelva Dunkrattelva er lakseførende i henholdsvis 7 og 6 kilometer. Fisket forvaltes av Tanavassdragets fiskeforvaltning, og tilreisende fiskere kan kjøpe døgnkort som gjelder for hele Masjokvassdraget.


== Referanser ==
Apheledes

Apheledes er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker med oransje tegninger. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Hodet er fremstrakt, med utstående fasettøyne. Pronotum er sylindrisk, lengre enn bredt, med en liten tann litt bak midten av hver side. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover. Beina er nokså lange og tynne.


== Utbredelse ==
Artene er endemiske for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Dorcasominae Lacordaire, 1868 (synonymer Apatophysinae, Apatophyseinae)
Stammen Apatophyseini - noen ganger slått sammen med Dorcasomini
Slekten Apheledes Pascoe, 1888
Apheledes dubius Villiers, Quentin & Vives, 2011
Apheledes griseobasalis Villiers, Quentin & Vives, 2011
Apheledes peyrierasi Villiers, Quentin & Vives, 2011
Apheledes stigmatipennis (Fairmaire, 1887)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Apheledes i Encyclopedia of Life 
(en) Apheledes i Global Biodiversity Information Facility 
Apheledes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Antigenes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oversikt over artene Arkivert 14. desember 2018 hos Wayback Machine.
Bilder av artene Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Pachysticus

Pachysticus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, nokså kraftige, brunlige trebukker. Antennene er nokså kraftige, av varierende lengde. Hodet er fremstrakt. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er nesten jevnbrede. Beina er middels lange, noe kraftige.


== Utbredelse ==
Artene er endemiske for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Dorcasominae Lacordaire, 1868 (synonymer Apatophysinae, Apatophyseinae)
Stammen Apatophyseini - noen ganger slått sammen med Dorcasomini
Slekten Pachysticus Fairmaire, 1889
Pachysticus adlbaueri Vives, 2004
Pachysticus crassipes Fairmaire, 1889
Pachysticus jenisi Vives, 2004
Pachysticus minutus Vives, 2004
Pachysticus morosus (Fairmaire, 1894)
Pachysticus nigrofasciatus Vives, 2004
Pachysticus peyrierasi Villiers, Quentin & Vives, 2011


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Pachysticus i Encyclopedia of Life 
(en) Pachysticus i Global Biodiversity Information Facility 
Pachysticus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pachysticus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oversikt over artene Arkivert 14. desember 2018 hos Wayback Machine.
Bilder av artene Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Musius

Musius er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørke trebukker. Antennene er nokså tynne, lengre enn kroppen, de fem innerste leddene, særlig dte femte, noe forstørrede. Hodet er fremstrakt. Pronotum er sylindrisk med en pigg på hver side. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså lange og tynne.


== Utbredelse ==
Artene er endemiske for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Dorcasominae Lacordaire, 1868 (synonymer Apatophysinae, Apatophyseinae)
Stammen Apatophyseini - noen ganger slått sammen med Dorcasomini
Slekten Musius Fairmaire, 1889
Musius crassicornis Boppe, 1921
Musius flavimembris Boppe, 1921
Musius quadrinodosus Fairmaire, 1889


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Musius i Encyclopedia of Life 
(en) Musius i Global Biodiversity Information Facility 
Musius – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pachysticus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oversikt over artene Arkivert 14. desember 2018 hos Wayback Machine.
Bilder av artene Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Barossus

Barossus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunspraglete trebukker. Antennene er kraftige og noe lengre enn kroppen hos hannen, tynnere og kortere hos hunnen. Hodet er fremstrakt, med ganske store, utstående fasettøyne. Pronotum er sylindrisk med en liten tann litt foran midten av hver side. Dekkvingene er jevnbrede, lys brunspraglete med noen svarte flekker. Beina er nokså lange og tynne.


== Utbredelse ==
Artene er endemiske for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Dorcasominae Lacordaire, 1868 (synonymer Apatophysinae, Apatophyseinae)
Stammen Apatophyseini - noen ganger slått sammen med Dorcasomini
Slekten Barossus Fairmaire, 1893
Barossus cineraceus Fairmaire, 1893
Barossus kauppi (Adlbauer, 2001)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Barossus i Encyclopedia of Life 
(en) Barossus i Global Biodiversity Information Facility 
Barossus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Barossus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oversikt over artene Arkivert 14. desember 2018 hos Wayback Machine.
Bilder av artene Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Toxitiades

Toxitiades er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er fremstrakt, med ganske små, utstående fasettøyne. Pronotum er klokkeformet med en kraftig tann litt foran midten av hver side. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er nokså lange og tynne.


== Utbredelse ==
Artene er endemiske for Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien Dorcasominae Lacordaire, 1868 (synonymer Apatophysinae, Apatophyseinae)
Stammen Apatophyseini - noen ganger slått sammen med Dorcasomini
Slekten Toxitiades Fairmaire, 1893
Toxitiades confusus Villiers, Quentin & Vives, 2011
Toxitiades corvinus Villiers, Quentin & Vives, 2011
Toxitiades humeralis Villiers, Quentin & Vives, 2011
Toxitiades olivaceus (Fairmaire, 1903)
Toxitiades perrieri (Fairmaire, 1903)
Toxitiades russus (Fairmaire, 1893)
Toxitiades sericeus (Guérin-Méneville, 1844)
Toxitiades subustus (Fairmaire, 1893)
Toxitiades vinosus (Fairmaire, 1893)


== Kilder ==
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Toxitiades i Encyclopedia of Life 
(en) Toxitiades i Global Biodiversity Information Facility 
Toxitiades – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Toxitiades – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oversikt over artene Arkivert 14. desember 2018 hos Wayback Machine.
Bilder av artene Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Saranganibukta

Saranganibukta er ei havbukt på sørkysten av øya Mindanao på Filippinene. Den er en del av Celebessjøen (Sulawesisjøen). Byen General Santos ligger innerst i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920. 
Sarangani Bay: Philippines - Geographical Names
Davaobukta

Davaobukta er ei havbukt på sørøstkysten av øya Mindanao på Filippinene. Byen Davao ligger ved bukta med øyene Samal og Talikud like utafor. 


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920. 
Davao Gulf: Philippines  - Geographical Names
Sibugueybukta

Sibugueybukta er ei havbukt på sørvestkysten av øya Mindanao på Filippinene. Den har Morobukta i sør.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920.
Iliganbukta

Iliganbukta er ei havbukt på nordkysten av øya Mindanao på Filippinene.  Den ligger i sørenden av  Mindanaosjøen. Byen Iligan ligger inne i bukta i sørøst.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920.
Lagonoybukta

Lagonoybukta, alternativt Lagonoygolfen, er ei havbukt på østkysten av Bicolhalvøya på øya Luzon på Filippinene. Den ligger sør for Caramoanhalvøya og nord for øyene Batan og Rapu-rapu.


== Kilder ==
Lagonoy Gulf: Philippines  - Geographical Names
Ragaybukta

Ragaybukta er ei havbukt på vestkysten av Bicolhalvøya på øya Luzon på Filippinene. Den er en del av Sibuyansjøen og ligger øst for Bondochalvøya.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920.
Bicolhalvøya

Bicolhalvøya er ei halvøy sørøst på øya Luzon på Filippinene. Halvøya har et areal på 12070 kvadratkilometer. Den har lang kystlinje på grunn av uregelmessig form med bukter (blant anna Ragaybukta, Lagonoybukta og San Miguel-bukta) og mindre halvøyer. Bicolhalvøya består av et lavlandsområde og et vulkanske høyland der Mayon og Bulusan er to aktive vulkaner. Elva Bicol er den viktigste elva. 
Lavlandsområdet er landbruksland, med dyrking av ris, abaca og kokosnøtter. Daet, Legazpi, Masbate, Pili, Sorsogon og Virac er de viktigste byene på halvøya.
Bicolhalvøya er hjemsted for den etniske gruppa bicol, en av de største minoritetsgruppene på Filippinene.


== Kilder ==
Bicol Peninsula - Encyclopaedia Britannica
Luzon - Store norske leksikon.
San Miguel-bukta

San Miguel-bukta  er ei havbukt på nordøstkysten av Bicolhalvøya på øya Luzon på Filippinene. Elva Bicol renner ut i sørenden av bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920.
Lamonbukta

Lamonbukta er ei havbukt på østkysten av Filippinene, nærmere bestemt sør på øya Luzon. Øya Alabat ligger sør i bukta, mens Polillo ligger i nordenden ut mot Stillehavet. Byene Atimonan, Gumaca, Plaridel, Lopez og Calauag ligger ved bukta. 


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 114. ISBN 8203221920.
Bonebukta

Bonebukta er ei havbukt på sørkysten av øya Sulawesi i Indonesia. Det er ei av de tre buktene, Tominibukta i nordøst, Tolobukta i sørøst og Bonebukta i sør, som gir Sulawesi sin spesielle form. På indonesisk kalles bukta for Teluk Bone.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 116- 117. ISBN 8203221920.
Tolobukta

Tolobukta er ei havbukt på østkysten av øya Sulawesi i Indonesia. Det er ei av de tre buktene, Tominibukta i nordøst, Tolobukta i sørøst og Bonebukta i sør, som gir Sulawesi sin spesielle form. På indonesisk kalles bukta Teluk Tolo eller Towori.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 116- 117. ISBN 8203221920.
Vitenskapsåret 1767

Vitenskapsåret 1767 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1767.


== Oppdagelsesreiser ==
18. juni - Samuel Wallis oppdager Tahiti og blir første européer som besøker øya.
3. juli - Robert Pitcairn oppdager Pitcairnøyene på en ekspedisjon ledet av Philip Carteret.
Høsten – Daniel Boone krysser Cumberland Gap og når Kentucky, tross kongelig reiseforbud proklamert 1763.


== Fysikk ==
Joseph Priestley får publisert «The History and Present State of Electricity» (Hirstorien og elektrisiteten i dagens tilstand), London. Han gir gir de første relative konduktivitetsmålingene og observerer at elektrifiseringen av ledere er overfladisk.


== Teknologi ==
3. juli – Første utgave av Adresseavisen, Norges eldste fortsatt utkommende avis.
Horace-Bénédict de Saussure construerer den første kjente vestlige solovn.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: John Ellis, britisk botaniker for artikler om koraller.


== Institusjoner ==
Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fikk kongelig stadfestelse av sine statutter, og ble derved etablert som den første vitenskapelige institusjon i Norge.


== Fødsler ==
16. januar - Anders Gustaf Ekeberg (død 1813), svensk kjemiker.
22. juni - Wilhelm von Humboldt (død 1835, tysk naturhistoriker.
27. juni - Alexis Bouvard (død 1843), fransk astronom.


== Dødsfall ==

19. februar − François Boissier de Sauvages de Lacroix (født 1706), fransk lege og botaniker.
22. mars − Johann Peter Süssmilch (født 1707), tysk statistiker.
– Firmin Abauzit (født 1679), fransk fysiker.
− Marie Anne Victoire Pigeon (født 1724), fransk matematiker.


== Referanser ==
Asanbukta

Asanbukta er ei havbukt på vestkysten av Koreahalvøya, like sør for byen Incheon i Sør-Korea. Byen Asan ligger sør for bukta. På koreansk heter bukta 아산만, Asan-man.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 107. ISBN 8203221920. 
Asan-man: South Korea. Geographical Names.
Haejubukta

Haejubukta er ei havbukt på vestkysten av Koreahalvøya, sør for byen Haeju i Nord-Korea. Bukta er en del av Gulehavet. Nord-Korea har en marinebase ved bukta. På koreansk heter bukta Haeju-man.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 107. ISBN 8203221920. 
Haeju-man: North Korea. Geographical Names.
Naval Base
Sanggoubukta

Sanggoubukta er ei havbukt ytterst på Shandonghalvøya i provinsen Shandong nordøst i Kina. Bukta ligger ut mot Gulehavet.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 107. ISBN 8203221920. 
Sanggou Bay Case Study
Pulandianbukta

Pulandianbukta  er ei havbukt på nordvestkysten av Liaodonghalvøya i provinsen Liaoning i Kina. Bukta ligger ved Jinzhoubukta ut mot Bo Hai. Byen Pulandian ligger innerst i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 107. ISBN 8203221920.
Jinzhoubukta

Jinzhoubukta er ei havbukt på nordvestkysten av Liaodonghalvøya i provinsen Liaoning i Kina. Bukta ligger ut mot Bo Hai. Byen Jinzhou, tidligere kjent som Chin-chou, Kinchow, Chinchow, Kinshu og Jinxian, ligger på Liaodonghalvøya, like nord for Dalian.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 107. ISBN 8203221920.
Wangpanbukta

Wangpanbukta er ei havbukt på østkysten av Kina, like sør for storbyen Shanghai og øst for byen Hangzhou. Den innerste (vestligste) delen heter Hangzhoubukta. Zhoushanøyene ligger i sørøst, ytterst i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 106 og 107. ISBN 8203221920.
Haizhoubukta

Haizhoubukta (kinesisk: 海州湾) er ei havbukt på østkysten av Kina ut mot Gulehavet. Byene Lianyun, Ganyu og Lanshan ligger ved bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 106. ISBN 8203221920. 
Haizhou Wan: China. Geographical Names.
Sæterstad kraftverk

Sæterstad kraftverk er et vannkraftverk ved Røssvatnet i Hattfjelldal kommune i Nordland.
Det utnytter et fall på ca 75 meter fra Langvatnet. 
Vannrør er lagt for forsyning til innendørs fiskeoppdrett på Sæterstad gård. Kraftverket fungerer som trykkredusjon.
Installert effekt er 40 kW fra en horisontal peltonturbin. Årsproduksjon er 0,1 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase


== Eksterne lenker ==
Sæterstad Gård
NRK Norge Rundt 2009 - kraftverk fra 6:50
Dunkrattelva

Dunkrattelva (nordsamisk: Uvjalátnjá – historisk Uvjaladnja) er ei elv i Tana kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Sommerelva i Masjokvassdraget. Elva har utspring fra Áhkajávri og renner i østlig retning til samløpet med Sommerelva. Dunkrattelva er 16,0 kilometer lang, eller 34,3 kilometer medregnet Báktápmirjohka.
Dunkrattelva er lakseførende i 6 kilometer. Fisket forvaltes av Tanavassdragets fiskeforvaltning, og tilreisende fiskere kan kjøpe døgnkort som gjelder for hele Masjokvassdraget.


== Referanser ==
Lindebergparken

Lindebergparken er en park i drabantbyen Lindeberg i Oslo, ferdig anlagt i 2017.
Parken er ca. 10 dekar stor og ligger ved Lindebergåsen, Lindebergveien og Pilestien sydvest på Lindeberg.
Turveien gjennom parken har dels grusdekke, dels på en 60 meter lang bro langs den bratte siden av bekkedalen langs Lindebergbekken.  I parken er det et torg for opphold, akebakke, ballplass, treningsområde med klatrevegg, buldrevegg og slakk line, og om vinteren er det skøytebane.
Parken var en del av Groruddalssatsingen og prosjektet Grønn tverrforbindelse i Groruddalen. Prosjektperioden var 2013 til 2017, byggherre var Bymiljøetaten og ansvarlig landskapsarkitekt Grindaker AS. Den ble åpnet 13. mai 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Noe for alle i Lindebergparken. Bymiljøetatens hjemmeside. Besøkt 17.12.2018.
Lindebergparken. grindaker.no. Besøkt 17.12.2018.
Lindebergparken. landskapsarkitektur.no. Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 17.12.2018.
Kagoshimabukta

Kagoshimabukta (japansk: 鹿児島湾 – Kagoshima-wan) er ei havbukt på sørkysten av øya Kyushu i Japan. Byen Kagoshima ligger på vestkysten av bukta midt imot Osumihalvøya med vulkanen Sakurajima.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 110-111. ISBN 8203221920. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kagoshima Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shibushibukta

Shibushibukta er ei havbukt på sørkysten av øya Kyushu i Japan. Den ligger mellom neset Toi i øst og neset Hisaki i vest. Byen Shibushi ligger inne i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 110-111. ISBN 8203221920. 
Coastal Area 14301 Adjacent waters of Cape Toi, Shibushi Bay
Shimabarabukta

Shimabarabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Kyushu i Japan.  Den ligger øst for Shimabarahalvøya. Byene Shimabara og Minamishimabara ligger ved bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 110-111. ISBN 8203221920.
Tachibanabukta

Tachibanabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Kyushu i Japan. Den ligger vest for Shimabarahalvøya. Tachibana er et sted inne i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 110-111. ISBN 8203221920. 
Coastal Area 15410 Tachibana Bay and Mogi coast
Beppubukta

Beppubukta er ei havbukt på østkysten av øya Kyushu i Japan. Den er en del av Iyohavet. Byen Beppu ligger inne i bukta. På japansk heter bukta 別府湾, Beppu-wan.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 110-111. ISBN 8203221920.
Harimabukta

Harimabukta, alternativt Harimahavet, er et havbasseng mellom øyene  Honshu og Shikoku i Japan. Det er en del av Innlandshavet. Øya Awaji ligger i øst, øya Shodo i vest. Byen Harima ligger ut mot Harimabukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920.
Matoyabukta

Matoyabukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger ytterst på Shimahalvøya. På japansk heter bukta 的矢湾 (Matoya-wan).


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920.
Mikawabukta

Mikawabukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger nord for Atsumihalvøya. På japansk heter den 三河湾 (Mikawa-wan).


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920. 
Coastal Area 13001 Mikawa Bay
Chitabukta

Chitabukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger øst for Chitahalvøya.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920.
Isebukta

Isebukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger innafor Shimahalvøya og Atsumihalvøya. Byen Ise ligger på sørkysten av bukta og Nagoya ligger innerst i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920. 
Coastal Area 13003 Inner Ise Bay
Coastal Area 13007 Adjacent waters of southern Ise Bay (Miyakawa)
Obamabukta

Obamabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Honshu i Japan. Den er en del av Wakasabukta. Deler av kysten langs bukta er naturvernområde. Byen Obama ligger inne i bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920. 
Wakasawan in Japan - Protected Planet Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Wakasabukta

Wakasabukta er ei havbukt på vestkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger mellom Tangohalvøya og Echizen-neset. Øyene Kanmurijima, Kutsujima ute i bukta og områder langs sørkysten av bukta er naturvernområde.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920. 
Wakasawan in Japan - Protected Planet Arkivert 17. desember 2018 hos Wayback Machine.
Coastal Area 16301 Wakasa Bay
Miyazubukta

Miyazubukta er ei havbukt på vestkysten av øya Honshu i Japan. Den er en del av Wakasabukta. Byen Miyazu ligger ved bukta.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920.
Surugabukta

Surugabukta er ei havbukt på østkysten av øya Honshu i Japan. Den ligger mellom Izuhalvøya i øst og Omaezakihalvøya i vest. Byen Shizuoka ligger ved bukta.
På japansk heter bukta 駿河湾, Suruga-wan.


== Kilder ==
Aschehougs store verdensatlas. Oslo: Aschehoug. 1998. s. 109. ISBN 8203221920. 
Coastal Area 12901 Western Suruga Bay, Cape Omae, Enshu Sea coast