jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Siamoporus

Siamoporus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
En liten (3,2-3,6 millimeter), avlang, blind, lyst rødbrun vannkalv. Fasettøynene mangler, oversiden er kledt med ganske lange hår langs sidene. Beina er ikke typisk tilpasset for svømming. Hodet er nokså stort og bredt, rundet foran. Pronotum er ovalt, og ytterkanten danner ikke en kontinuerlig kurve med dekkvingene.


== Levevis ==
Typeeksemplarene ble funnet krypende i små dammer inne i en kalksteinshule.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra en hule i Thailand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hydroporini Aubé, 1836
Slekten  Siamoporus Spangler, 1996Siamoporus deharvengi Spangler, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Siamoporus på GBIF [1]
(en) Siamoporus i Encyclopedia of Life 
(en) Siamoporus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Siamoporus hos ITIS 
Siamoporus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dimitshydrus

Dimitshydrus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
En liten, nokså bredt oval, blind, brunrød vannkalv. Arten mangler fasettøyne.


== Levevis ==
Arten har et underjordisk levesett.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra en hule i Japan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver, Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hyphydrini Sharp, 1882
Slekten Dimitshydrus Uéno, 1996Dimitshydrus typhlops Uéno, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dimitshydrus på GBIF [1] Arkivert 9. juli 2021 hos Wayback Machine.
Bilde av arten
(en) Dimitshydrus i Encyclopedia of Life 
(en) Dimitshydrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dimitshydrus hos ITIS 
Dimitshydrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Peltochares

Peltochares er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).


== Utseende ==
Middelsstore (6-14 millimeter), avlangt til bredt ovale, noe flate, blanke, mørke vannkjær. Palpene er lange og tynne.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i varem deler av den Gamle verden, men mangler i Europa.


== Systematisk inndeling ==
Inntil nylig ble bare P. conspicuus plassert i denne slekten, men nå er sju arter til overført fra Helochares .

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien vannkjær, Hydrophiloidea
Familien vannkjær, Hydrophilidae
Underfamilien Acidocerinae Zaitzev, 1908
Slekten Peltochares Régimbart, 1907
Peltochares atropiceus (Régimbart, 1903)
Peltochares ciniensis (Hebauer, Hendrich & Balke, 1999)
Peltochares conspicuus Régimbart, 1907
Peltochares discus (Hebauer, Hendrich & Balke, 1999)
Peltochares foveicollis (Montrouzier, 1860)
Peltochares longipalpis (Murray, 1859)
Peltochares papuensis (Hebauer, 1995)
Peltochares taprobanicus (Sharp, 1890)


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Peltochares på GBIF [2]
(en) Peltochares i Global Biodiversity Information Facility
Crinodessus

Crinodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
En liten vannkalv med reduserte fasettøyne.


== Levevis ==
De reduserte øynene kan tyde på et underjordisk levesett (i vann under markoverflaten), men lite er kjent med sikkerhet.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Texas, nær grensen mot Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Crinodessus K.B. Miller, 1997Crinodessus amyae K.B. Miller, 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
Crinodessus på GBIF [2] Arkivert 9. juli 2021 hos Wayback Machine.
(en) Crinodessus i Encyclopedia of Life 
(en) Crinodessus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Crinodessus hos ITIS 
Crinodessus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sekaliporus

Sekaliporus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små, ovale, mørle vannkalver med oransje tegninger på dekkvingene.


== Levevis ==
Artene lever i rennende vann i småbekker.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra det nordlige Australia (nordlige Queensland, Northern Territory, nordlige Western Australia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hydroporini Aubé, 1836
Slekten  Sekaliporus Watts, 1997
Sekaliporus davidi Hendrich & Balke, 2015
Sekaliporus kriegi Watts, 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Siamoporus på GBIF [2]
(en) Sekaliporus i Encyclopedia of Life 
(en) Sekaliporus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sekaliporus hos ITIS 
(en) Sekaliporus hos NCBI 
Sekaliporus – detaljert informasjon på Wikispecies
Agnoshydrus

Agnoshydrus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (2-3 millimeter), bredt ovale, brunrødlige vannkalver. Dekkvingene har gjerne gulaktige tegninger.


== Levevis ==
Disse artene lever i rennende vann.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Myanmar, Vietnam, Laos, Borneo, Taiwan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver, Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Hyphydrini Sharp, 1882
Slekten Agnoshydrus Biström, Nilsson & Wewalka, 1997
Agnoshydrus barong (Hendrich, Balke & Wewalka, 1995)
Agnoshydrus ciampori Wewalka & Wang, 2007
Agnoshydrus confusus Wewalka & Biström, 1997
Agnoshydrus densus Biström, Nilsson & Wewalka, 1997
Agnoshydrus laccophiloides (Régimbart, 1888)
Agnoshydrus paulbrowni Wewalka & Wang, 2007
Agnoshydrus schillhammeri Wewalka, 1999
Agnoshydrus taiwanus Wewalka & Wang, 2007


== Eksterne lenker ==
Agnoshydrus på GBIF [1]
Bilde av arten
(en) Agnoshydrus i Encyclopedia of Life 
(en) Agnoshydrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Agnoshydrus hos ITIS 
Agnoshydrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Liste over senatorer fra Tennessee

Tennessee ble innlemmet i De forente stater den 1. juni 1796. Delstatens seter i senatet ble erklært tomme i mars 1862 da Tennessee løsrev seg fra Unionen, og ble fylt igjen i juli 1866. Tennessees nåværende senatorer er Republikanerne Marsha Blackburn og Bill Hagerty. Kenneth McKellar var Tennessees lengstsittende senator, fra 1917 til 1953.


== Liste over senatorer ==


== Levende tidligere senatorer ==
Per januar 2023 er der fem levende tidligere senatorer fra Tennessee. Den siste senatoren som døde var Bill Brock (senator fra 1971 til 1977) den 25. mars 2021. Den nyligst sittende senatoren som døde var Fred Thompson (senatorer fra 1994 til 2003) den 1. november 2015.


== Noter ==


== Kilder ==
Byrd, Robert C. (1. oktober 1993).  Wolff, Wendy, red. The Senate, 1789-1989: Historical Statistics, 1789-1992. United States Senate Historical Office (volume 4 Bicentennial utg.). Washington, D.C.: U.S. Government Printing Office. ISBN 9780160632563. 


== Se også ==
Kongressdelegasjonen fra Tennessee
Liste over medlemmer av Representantenes hus fra Tennesse
Ragna Debats

Ragna Cathelinje Debats (født 22. mars 1979 i Catalonia) er en spansk-nederlandsk ultraløper, himmelløper (sky running) og trugeløper.
Hun ble verdensmester i trailløping i 2018, og hun ble verdensmester i trugeløping i 2017.


== Idrettskarriere ==
Debats vant Rae Trail og Ultra maratón de las Terres de l'Ebre i 2013, og i 2015 vant hun Apuko Extrem, Vallespir Canigou Trail og Gore-Tex Transalpine-Run. Hun vant det 252 km lange Pyrenees Stage Run i 2016, og hun vant også Cursa Muntanya Vistabella og Skyrace Vallibierna 34K. Under VM i trugeløping 2016 kom hun på andreplass, bak Isabella Morlini fra Italia. Hun fikk bronse i VM i trailløp 2016. I 2017 vant hun VM i trugeløping 2017, samt Ultra Fiord (70 km) i Chile, Olympus Marathon i Hellas, Matterhorn UltraKS i Sveits og Run The Rut i USA. Hun vant også Europamesterskapet i himmelløping 2017 i Val d'Isère.I 2018 vant hun ultraløpene Tramuntanatravessa, Pilgrims Challenge og Ultra Skymarathon på Madeira, samt det 70 km lange High Trail Vanoise i Frankrike. Hun kom på andreplass i VM i trugeløping 2018, bak Michelle Hummel fra USA. Hun vant også VM i trailløping 2018 i Castellón de la Plana i Spania. Hun vant Marathon des Sables i 2019, også kjent som Sahara Marathon, som er et seksdagers ultramaraton på til sammen 251 km. Samme år vant hun også Transvulcania Ultramarathon, Royal Race Gran Paradiso, Ultra-Trail du Mont-Blanc i Italia og Pirin Ultra i Bulgaria.Hun vant ultraløpet 4Refugios CAB i Argentina i 2020, og hun vant det 111 km lange Montreux Trail Festival i Sveits. Hun vant også trugeløpet Snowrunning Chacaltaya. Hun vant MaxiRace Recce Run, Merrell Hobbit Trail Runs og K-Way SkyRun, alle tre i Sør-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ragna Debats blogg (nedlagt)
Abels tårn

Abels tårn er et populærvitenskapelig program på NRK P2 som har gått siden 2011. Programmet går ukentlig og er basert på lytterspørsmål som tre forskere besvarer. Programleder er Torkild Jemterud. I perioder har det også gått på TV på NRK2. Programmet finnes også som podkast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Abels Tårn, NRK P2
Abels Tårn, NRK2
Abels Tårn, podkast
Halvdan Furholt

Halvdan Furholt (født 1931 i Vegusdal) er en norsk folkemusiker (hardingfele). 
Sammen med sin eldre bror, Otto Furholt og datter, Ragnhild Furholt, gav han ut albumet Agderkrullar (Heilo) i 1985.


== Referanser ==
Knut Høibraaten

Knut Loneland Høibraaten (1977–) er en norsk tidligere fotballagent.
Høibraaten er opprinnelig fra Bergen. Han bodde perioder i Albania i sin ungdom, der faren Kjell Høibraaten ledet fotballaget Ilir Viking. Kjennskapen til albansk fotball gjorde at Knut Høibraaten kunne begynne en karriere som spilleragent, og hans første overganger ble Jahmir Hyka til Rosenborg og Migen Memelli til Brann høsten 2005 / vinteren 2006.Han fikk agentlisens hos FIFA og startet selskapet Prosocco sammen med den tidligere Brann-stjernen Per-Ove Ludvigsen. Sammen formidlet de spillere, i hovedsak fra Øst-Europa til Norge. Selskapet holdt på frem til at finanskrisen medførte vanskelige økonomiske tider i norsk fotball, og Høibraaten takk seg tilbake etter fem-seks år som agent.Høibraatens bok Fotballagenten : Røverhistorier fra Fotball-Norge (2014) fikk stor oppmerksomhet i sportspressen i Norge. Boken antydet blant annet korrupsjon i forbindelse med Piotr Leciejewskis overgang i 2008, der daværende fotballpresident Yngve Hallén ble beskyldt for å ha mottatt penger under bordet. Høibraaten beskrev også hvordan han hadde jukset seg til FIFA-lisensen ved å betale for å få fasiten til eksamen utlevert på forhånd.Høibraaten er utdannet diplomøkonom fra Handelshøyskolen BI. Etter karrieren som fotballagent har han drevet småbruk i Samnanger. I Samnanger er han engasjert i lokalpolitikken, der han ble valgt inn i kommunestyret for Bygdelista i 2015.


== Litteratur ==
Høibraaten, Knut (2014). Fotballagenten : Røverhistorier fra Fotball-Norge. Kagge Forlag. ISBN 9788248915164. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Knut Høibraaten på Twitter 
Knut Høibraaten på Facebook
Den germanske substrat-hypotesen

Den germanske substrat-hypotesen er et forsøk på å forklare den påståtte særegne karakteren til de germanske språkene, sammenlignet med andre indoeuropeiske språk. Hypotesen framsetter at urgermansk kan ha vært enten et kreolspråk eller et kontaktspråk som tok opp i seg et ikke-indoeuropeisk substrat, eller kanskje et hybridspråk av to ulike indoeuropeiske språk, en blanding av kentum- og satemvarianter. Holdepunktene for å hevde dette skal være det fellesgermanske ordforrådet og syntaksen, som ikke ser ut til å ha kognater i andre indoeuropeiske språk.Teorien om et ikke-indoeuropeisk substrat ble først satt fram av Sigmund Feist i 1932. Han anslo at omkring en tredel av urgermanske leksemer kom fra et ikke-indoeuropeisk substrat, og at den påståtte reduksjonen i det urgermanske bøyningssystemet var resultat av pidginisering med substratet. Hvilken kultur eller hvilke kulturer som kan ha bidratt med det språklige substrat-materialet er en pågående akademisk debatt. Mulige kandidater for substratkulturer er maglemose-, nordwestblock- eller traktbegerkulturen, men også eldre nordeuropeiske kulturer som hamburgkulturen.


== Referanser ==
Niels Bang Wingaard

Niels Bang Wingaard (født mars 1839 i Christiania, død juni 1869 i Kristiansand) var en norsk fotograf.


== Oppvekst og familie ==

Wingaard-navnet kommer fra Lolland i Danmark, men begge foreldrene, kopist Joachim Christian Theodor Wingaard (1809–1862) og Martha Tyrida Wulff (f. 1813) var fra Bergen, hvor de ble gift i Domkriken 7. mars 1834. De flyttet til Christiania i 1836 og bosatte seg i Øvre slottsgate 8.
Fotografens søsken var Niels Bang (14. mai 1834–15. juli 1834), Gidske Catharine Margrethe Hedevig (21. juni 1835–c.1864), Niels Bang (1837–c.1839) og Frithjof Joachimsen (f. 16. juli 1840).


== Karriere ==
Wingaard averterte i Morgenbladet 25. november 1862 for at han hadde åpnet atelier i Kongens Gade No 25. Da han i 1863 hadde atelier i snekker Pedersens hus i Storgaten i Grimstad, fikk Marcus Thrane ha provisorisk atelier sammen med ham. Han fotograferte i Stavanger fra mars til mai 1865, men overlot ved avreisen sine glassplater til Carl Lauritz Jacobsen (1836–1879). Litt senere, i folketellingen for 1865, sto han oppført som ugift fotograf, med losji i 7. kvartal i Kristiansand, hvor han delte atelier med sin svoger, fotografen Georg Christian Biseth Hjort (f. 1834).
Det finnes portretter han har tatt av Søren S. Bie (d. 27. april 1866) og senere av skuespillerinnen Fredrikke Nielsen (1837–1912). Disse er begge signert «N. Wingaard». I årene 1868 til 1870 var ifølge Susanne Bonge i virksomhet i Porsgrunn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Niels Wingaard hos Lokalhistoriewiki
Peder Elias

Peder Elias (født Peder Elias Eriksrud Kjørholt, 14. januar 1997 i Trondheim i Norge), er en norsk sanger.


== Diskografi ==


=== Singler ===
Simple (2018)
Simple (Acoustic) (2018)
Vultures (2018)
Good For You (2019)
Favorite Regret (2019)
Bonfire (2019)
Different (2020)
Sharper (2020)
Back in the Game (2020)
Care Less (2020)
Easy (2020)
Freiend Zone (2020)
Home (2020)
Best Friend (2020)
Loving You Girl (2021)
A New Beginning ft. KEiiNO (2021)


== Referanser ==
Andreas Hellum

Andreas Hellum (født 19. november 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Hellum – Transfermarkt 
(no) Andreas Hellum – Norges Fotballforbund 
(en) Andreas Hellum – FBref 
«Andreas Hellum», profil på Arendal Fotballs hjemmeside
Sebastian Stakset

Sebastian Emil Stakset Konstenius (født 20. desember 1985) er en svensk rapper, sanger, forfatter og skuespiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sebastian Stakset på Internet Movie Database 
(en) Sebastian Stakset hos The Movie Database 
(en) Sebastian Stakset på Discogs 
(en) Sebastian Stakset på Discogs 
(en) Sebastian Stakset på MusicBrainz 
(en) Sebastian Stakset på MusicBrainz 
Sebastian Stakset på Facebook 
Sebastian Stakset på Instagram
Halvor P. Eggan

Halvor Pedersen Eggan (født i Osen i Østerdalen 3. juli 1854, død i USA 1931) var en norsk-amerikansk fotograf.


== Familie ==
Foreldrene var Peder Halvorsen Egga (f. 19/5-1832) fra Osen i Østerdal og Serine Olsdatter (f. 1834) fra Elverum. Halvor vokste opp på farsgården Egga, men tok navnet Eggan da han kom til USA.


== Karriere ==
Halvor emigrerte til USA i 1876, og fikk etter hvert følge av sine brødre, Syver (= Sever) Eggan (10)-1869-1929) og Svend Torinus (= James) Eggan (f. 12/11-1872), som også slo inn på fotografiyrket. De drev fra 1891 til 1895 atelieret Eggan Bros. i 207 Pike Street, Seattle, Washington.

I USA møtte han norske Inger (f. 1870) og de ble gift i 1894 og fikk to barn. Også Inger praktiserte som fotograf. Sammen etablerte de et atelier i Rena omkring 1898, som de oppga allerede i 1900, og dro med barna til Åmot, hvor de finnes omtalt i Folketellingen for 1900. I årene 1901 til 1903 var de tilbake i USA og opprettet eget atelier i Moscow, delstaten Idaho, hvor de også grunnla Eggan Opera House. Ellers drev de virksomheten fra Washington og Oregon, men var tilbake i Moscow i årene 1909-1910.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bonge, Susanne (1980). Eldre norske fotografer: fotografer og amatørfotografer i Norge frem til 1920. Bergen: Universitetsbiblioteket i Bergen. ISBN 8271300148. 


== Eksterne lenker ==
Halvor P. Eggan Kulturnav
Benjamin Arvola Notkevich

Benjamin Arvola Notkevich (født 9. februar 1993) er en norsk politiker (Ap) og sjakkspiller som representerer Tromsø Sjakklubb.
Han er nå politisk rådgiver for energikomiteen på Stortinget.


== Karriere ==
Arvola Notkevich oppnådde IM-tittelen i 2017, og GM-tittelen i 2018.


== Politiker ==
Arvola Notkevich representerer i perioden 2019-23 Sosialistisk Venstreparti i Tromsø kommunestyre. Han er leder for oppvekst og utdanningsutvalget i Tromsø kommune.
I 2022 meldte han overgang fra SV til Ap på grunn av saker som NATO, EØS og privat næringsliv.


== Referanser ==
Martin Gunnerud

Martin Hansen Gunnerud (født 29. april 1848 i Røyken, død 13. juni 1932) var en norsk politiker og gårdbruker. Han var ordfører i Røyken fra 1892 til 1893 og fra 1899 til 1910 og stortingsmann for Buskerud amt fra 1895 til 1897. Han representerte partiet Centrum, som etter hvert gikk opp i Høyre.


== Liv og virke ==
Han var bondesønn og vokste opp på Nærsnes i Røyken. 21 år gammel kjøpte han gården Gunnerud, senere også nabogården Grav. Han kjøpte også gården Nordre Heggum.Han ble valgt inn i fattigkommisjonen da han var 26 år gammel, tre år senere også i herredsstyret. Han var ordfører fra 1892 til 1893 og fra 1899 til 1910. Han gjorde særlig mye for vedlikeholdet av bygdeveiene. Han var også medlem av amtsutvalget og formann i amtets veikomité. Han var medlem av direksjonen i Røyken sparebank fra 1880 til 1893.Martin Gunnerud var valgmann for Røyken prestegjeld ved flere stortingsvalg. Han var opprinnelig en moderat venstremann, som sist i 1880-årene begynte å søke samarbeid med Høyre ved stortings- og kommunevalg. I 1893 ble det dannet en «centrumsforening» i Røyken med Martin Gunnerud som formann. Dette ble i virkeligheten en fellesforening for partiene Centrum og Høyre, som i løpet av 1895 var gått helt opp i Høyre. Han ledet foreningen frem til 1903. Ved stortingsvalget i 1894 ble Gunnerud valgt inn på Stortinget med Høyres stemmer. Han satt i Stortingets gasje- og pensjonskomité. Ved stortingsvalget i 1897 seiret Venstre i Buskerud amt, men Gunnerud kom tilbake som 1. varamann i stortingsperioden 1901–1903.Han var utsending fra Buskerud amt ved kroningen av kong Haakon VII og dronning Maud i Trondheim i 1906. For sin tilstedeværelse ble han tildelt Kroningsmedaljen 1906. Han ble også tildelt Medaljen for borgerdåd i sølv for sitt samfunnsnyttige virke.


== Referanser ==
Ola Kai Ledang

Ola Kai Ledang (født 25. juli 1940 i Namsos) er en norsk musikkforsker. Fra 1985 var han professor i musikkvitenskap ved Universitetet i Trondheim med etnomusikologi og instrumentforskning som spesialfelt.


== Referanser ==
Niels Benzon

Niels Benzon (1684–1709) var en dansk boksamler.
Han ble født i Aalborg som sønn av  Peder Benzon til Havnø (d. 1701) og Drude Mathiasdatter Foss (d. 1684). Benzon hadde estetiske og litterære interesser og hadde anlagt en sjelden samling av nyere latinske dikteres poetiske skrifter. Over denne lot han i Leiden trykke en fortegnelse med tittelen: Bibliotheca poetica nobilis cujusdam Dani (1704).
Etter Benzons død ble bøkene i 1711 solgt på auksjon i vennen Frederik Rostgaards hus. Samlingen utgjorde da 1238 bind.Benzon var gift med Adelheid Magdalena von Schwanewede.


== Referanser ==
Argon–argon-datering

Argon–argon-datering, også kalt 40Ar/39Ar-datering er en radiometrisk datering som er oppfunnet for å erstatte kalium-argondatering i nøyaktighet. Den eldre metoden krevde at prøver deles i to for separate kalium- og argonmålinger, mens den nyere metoden bare krever et bergfragment eller mineralkorn og bruker en enkelt måling av argon-isotoper. 40Ar/39Ar datering er avhengig av nøytronbestråling fra en atomreaktor for å konvertere en stabil form for kalium (39K) til radioaktiv 39Ar. 


== Eksterne lenker ==
WiscAr Geochronology Laboratory, University of Wisconsin-Madison
UC Berkeley press release: "Precise dating of the destruction of Pompeii proves argon-argon method can reliably date rocks as young as 2,000 years"
New Mexico Geochronology Research Laboratory
Argon Isotope Facility Arkivert 10. mai 2010 hos Wayback Machine. of the Scottish Universities Environmental Research Council
Open University Ar/Ar and Noble Gas Laboratory
Argon Laboratory / Australian National University
Lyrikkåret 1950

Lyrikkåret 1950 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1950.


== Hendelser ==


== Utgitte verk ==


== Fødsler ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Glareadessus

Glareadessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (ca. 1,8-2 millimeter), avlange, blankt rødbrunlige vannkalver. Oversiden har spredte, korte hår.


== Levevis ==
Artene lever i ferskvann under jordoverflaten. De er funnet i grunnvann som flyter nede i bakken i wadier.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i området rundt Persiagulfen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Glareadessus Wewalka & Biström, 1998Glareadessus franzi Wewalka & Biström, 1998
Glareadessus stocki Wewalka & Biström, 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glareadessus i Encyclopedia of Life 
(en) Glareadessus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Glareadessus hos ITIS 
(en) Glareadessus hos NCBI 
(en) Kategori:Glareadessus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glareadessus – detaljert informasjon på Wikispecies
Horelophus

Horelophus er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).


== Utseende ==
En liten (2-3 millimeter), avlang, blankt mørkbrun til svart vannkjær. Oversiden er jevnt og nokså kraftig punktert. Dekkvingene og pronotum har delvis gjennomskinnelige, lyse ytterkanter. Antennene er forholdsvis lange med en lang, tre-leddet klubbe, omtrent dobbelt så lange som palpene. Hodet er avrundet firkantet med utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene jevnbrede med en litt diffus grop i midten ved sømmen. Beina er forholdsvis lange, lyst fargede.


== Levevis ==
Arteen kan finnes ved bredden av rasktstrømmende elver og bekker, på steinete underlag, der billene gjemmer sge mellom mose. De eter sannsynligvis alger.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==
Arten har noen ganger blitt plassert i en underfamilie for seg, Horelophinae.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien vannkjær, Hydrophiloidea
Familien vannkjær, Hydrophilidae
Underfamilien Chaetarthriinae
Stamme Chaetarthrini
Slekten Horelophus d'Orchymont, 1913
Horelophus walkeri d'Orchymont, 1913


== Eksterne lenker ==
Horelophus på GBIF [1] Arkivert 9. juli 2021 hos Wayback Machine.
(en) Horelophus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Horelophus hos ITIS 
(en) Horelophus hos NCBI 
Horelophus – detaljert informasjon på Wikispecies