jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mark Hagemoen

Mark Andrew Hagemoen (født 4. september 1961 i Vancouver i Canada) er en kanadisk katolsk biskop.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hagemoen tok eksamen i 1979 fra Vancouver College, en katolsk gutteskole. Etter Bachelor of Arts ved University of British Columbia og et halvt år reise i Sørøst-Asia, Midtøsten og Europa, arbeidet han med mineralutvinning for det meste i British Columbia. 
Hagemoen begynte så ved St. Peter's Seminary i London i Ontario og tok der teologisk mastergrad.


=== Prest ===
Hagemoen ble presteviet 12. mai 1990 i Vancouver av biskop Lawrence Sabatini i mai 1990. Han tok National Certificate in Youth Ministry Studies og Diploma for Advanced Studies in Ministry i 1997, og gjennomførte doktorgradsprogram (Doctor of Ministry] ved Trinity Western University til 2007.
Frs 2002 til 2011 var han sogneprest for St. John the Apostle Parish i Kerrisdale i Vancouver.I 2011 ble Hagemoen valgt til president for Corpus Christi College og rektor for St. Mark's College for en femårsperiode. Corpus Christi, et liberal arts college, og Saint Mark's College, teologisk college tilknyttet University of British Columbia (UBC), ligger begge på universitetets Vancouver-campus.


=== Biskop ===
Hagemoen ble utrnevnt til biskop av Mackenzie-Fort Smith den 15.  oktober 2013.Den 12. september 2017 utnevtne pave Frans ham til biskop av Saskatoon. Der ble han innført i embedet den 23. november 2017.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
Kardinal Antonio Samorè (1905-1983) *1950
Kardinal Angelo Sodano (1927- ) *1978
Erkebiskop Luigi Ventura (1944-2019) *1995
Erkebiskop Gérard Pettipas (1950- ) *2007
Biskop Mark Andrew Hagemoen (1961- ) *2013


== Referanser ==
Harnaaz Sandhu

Harnaaz Kaur Sandhu (født 3. mars 2000 i Chandigarh) er en indisk modell og skjønnhetsdronning, vinner av Miss Universe 2021-konkurransen og er den tredje indiske kvinnen som vinner tittelen Miss Universe. Sandhu hadde tidligere blitt kronet som Miss Universe India 2021.Sandhu ble kronet som Miss Universe India av avtroppende tittelholder Adline Castelino. Hun fikk retten til å representere India på Miss Universe 2021. Konkurransen ble arrangert 12. desember 2021 i Eilat, Israel, før hun ble kronet som vinneren. Etter seieren ble hun den tredje indiske kvinnen som ble kronet til Miss Universe etter Sushmita Sen i 1994 og Lara Dutta i 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harnaaz Sandhu på Instagram
Magnus Tuv Myhre

Magnus Tuv Myhre (født 15. juni 2000) er en norsk friidrettsutøver som representerer Brandbu IF. Han konkurrerer både i friidrett på bane og i terrengløp. Han ble norsk U23-mester på 1500 meter og 5000 meter i 2021, og han kom på fjerdeplass i U23-klassen under EM i terrengløp 2021. 


== Idrettskarriere ==


=== 2019 ===
Myhre deltok i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass på 5000 meter. Han deltok i Hytteplanmila 2019, og kom der på 36.-plass. Under EM i terrengløp 2019 deltok han i U20-klassen, og kom på 40.-plass individuelt.


=== 2020 ===
Han kom på sjuendeplass på 3000 meter under NM i friidrett innendørs 2020. Under UM innendørs 2020 deltok han i U23-klassen (Gutter 20/22), og kom der på andreplass på 1500 meter, bak Jonatan Andersen Vedvik.I august kom han på fjerdeplass i Stadionmila i Kristiansand. Han deltok i U23-klassen under Junior-NM i friidrett 2020, og fikk der sølv på 5000 meter, sekundet bak Magnus Gjerstad. Han deltok også i NM i friidrett 2020, der han kom på fjerdeplass på 5000 meter. Han vant gateløpet Schjongs5er’n i Hønefoss, som er 5 km, og han deltok også i Hytteplanmila 2020, der han kom på fjerdeplass med tiden 28:52.


=== 2021 ===
Myhre vant 5000 meter under Per Halle Invitational 2021, og han kom på andreplass på 800 meter under Boysen Memorial. Norge deltok i 1. divisjon under Lag-EM i friidrett 2021, og Myhre vant der 5000 meter. Han deltok også under U23-EM i friidrett 2021, og kom der på sjetteplass på 5000 meter. Han vant 1500 meter og 5000 meter i U23-klassen under Junior-NM i friidrett 2021.
I desember deltok han i EM i terrengløp 2021, og kom der på fjerdeplass i U23-klassen.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Tuv Myhre – World Athletics 
(no) Profil hos Norges friidrettsforbund
Liste over norske videregående skoler

Liste over norske videregående skoler som er offentlige eller har rett til statstilskudd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin Oversikt over alle videregående skoler i norge
Intelligent Music Project

Intelligent Music Project er en bulgarsk supergruppe grunnlagt i 2012 av den bulgarske forretningsmannen Milen Vrabevski. En rekke profesjonelle musikere har vært tilknyttet gruppen, og i 2022 representerte bandet Bulgaria i Eurovision Song Contest med sangen «Intention».


== Historie ==
Supergruppen ble grunnlagt av forretningsmannen Milen Vrabevski og har bestått av artister og sangere som Simon Phillips, John Payne, Carl Sentance, Bobby Rondinelli og Todd Sucherman. De slapp debutalbumet sitt i 2012 og har siden både turnert og utgitt ny musikk. Bandets nåværende vokalist er den chilenske rockesangeren Ronnie Romero.I november 2021 kunngjorde Bulgarias nasjonale televisjon (BNT) at den hadde valgt gruppen til å representere Bulgaria i Eurovision Song Contest 2022 i Torino i Italia. Bidraget deres, «Intention» ble sluppet 5. november 2021, som det første av 2022-konkurransen bidrag til å bli offentliggjort. Bandet endte nest sist i sin semifinale og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen i Eurovision Song Contest 2022.Gruppen bestod vinteren 2022 av vokalist Ronnie Romero, Bisser Ivanov, Slavin Slavcev, Ivo Stefanov, Dimitar Sirakov og Stojan Jankulov. Sistnevnte har tidligere representert Bulgaria to ganger i konkurransen: i 2007 og 2013.


== Besetning ==
Medlemmer per vinteren 2022:
Ronnie Romero – vokal
Bisser Ivanov – gitar
Slavin Slavcev – støttevokal
Ivo Stefanov – keyboard
Dimitar Sirakov – bass
Stojan Jankulov – slagverk


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
2012 – The Power of Mind
2014 – My Kind o' Lovin'
2015 – Touching the Divine
2018 – Sorcery Inside
2020 – Life Motion
2021 – The Creation


=== Singler ===
2020 – «Every Time»
2020 – «I Know»
2021 – «Listen»
2021 – «Sometimes & Yesterdays That Mattered»
2021 – «Intention»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(bg) Offisielt nettsted 
(en) Intelligent Music Project – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Intelligent Music Project på Internet Movie Database 
(en) Intelligent Music Project på Apple Music 
(en) Intelligent Music Project på Discogs 
(en) Intelligent Music Project på MusicBrainz 
(en) Intelligent Music Project på SoundCloud 
(en) Intelligent Music Project på Spotify 
(en) Intelligent Music Project på Songkick 
(en) Intelligent Music Project på Last.fm 
(en) Intelligent Music Project på Genius — sangtekster 
(en) Intelligent Music Project på AllMusic
Kaffeskje

En kaffeskje er en liten skje som benyttes til å røre i kaffekoppen, når man bruker fløte/melk eller sukker i kaffen. Størrelsen på en kaffeskje er halvparten av en teskje.
Kaffeskjeen er ikke så mye benyttet som teskjeen, ofte blir teskjeen også benyttet til kaffe.


== Referanser ==
Eliteserien i volleyball for menn 2021/22

Mizunoligaen 2021–22 er det øverste nivået i volleyball i Norge for menn sesongen 2021-22.
Ligaen består av 8 lag som spiller en grunnserie og deretter et sluttspill. TVN blir satt inn som lag nummer 9 i serien. De deltar kun i grunnserien og spiller kun hjemmekamper mot alle lag. Før sluttspillet begynner trekkes TVN fra tabellen og lagene justeres deretter.
Grunnserien startet 9. oktober 2021 og ble avsluttet 13. mars 2022. Sluttspillet ble avsluttet med siste sluttspillfinale 30. april 2022.


== Poengsystemet ==
3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1
2 poeng ved seier 3–2
1 poeng ved tap 2–3
0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3.


== Sluttspillet ==
De to første lagene fra grunnserien går til semifinale. Lagene 3-6 fra grunnserien spiller kvartfinale. Alle lagene møter hverandre. De 2 beste lagene går til semifinale. Resultatene fra kvartfinalene avgjør sluttplassering for lag som ikke går videre til semifinalene. Høyest plassert lag i grunnserien av taperne av semifinalene, vinner bronsemedaljen.
Koll og TIF Viking, nummer 2 og 1 fra grunnserien, møttes i sluttspillfinalen hvor Koll vant alle tre kampene 3-1. 


== Tabellen for grunnserien ==


== Toppsorerliste ==
Listen er i sin helhet hentet fra Norges Volleyballforbunds statistikker


== Årets lag ==
Kapteiner og trenere for de ulike lagene gjennomførte ved sesongslutt en avstemning med formål om å finne årets lag. Følgende spillere kom med på laget:


== Se også ==
Eliteserien i volleyball for kvinner 2021/22


== Referanser ==


== Kilder ==
Mizunoligaen 2021/22
Stiftelsen Amandusfestivalen

Stiftelsen Amandusfestivalen er en organisasjon som drifter både Amandusfestivalen og Amandus BLIKKFANG. Amandusfestivalen har vært arrangert siden 1987, men stiftelsen ble først opprettet i 2005 etter at Norsk filminstitutt (som til da hadde eierskapet til festivalen), ønsket at festivalen skulle ha større regional forankring og drives som en selvstendig organisasjon. 
De originale stifterne av festivalen var Norsk filminstitutt, Høgskolen i Lillehammer, Oppland fylkeskommune og Lillehammer kommune. NFI har i ettertid trukket seg ut av styret, mens Høgskolen i Lillehammer har blitt omgjort til Høgskolen i Innlandet og Oppland har blitt til Innlandet.
Eliteserien i volleyball for kvinner 2021/22

Mizunoligaen 2021–22 er det øverste nivået i volleyball i Norge for kvinner sesongen 2021-22.
Ligaen består av 9 lag som spiller en grunnserie og deretter et sluttspill. TVN blir satt inn som lag nummer 10 i serien. De deltar kun i grunnserien og spiller kun hjemmekamper mot alle lag. Før sluttspillet begynner trekkes TVN fra tabellen og lagene justeres deretter.
Grunnserien startet 8. oktober 2021 og ble avsluttet 19. mars 2022. Sluttspillet ble avsluttet med sluttspillfinale 23.-24. april 2022.


== Poengsystemet ==
3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1
2 poeng ved seier 3–2
1 poeng ved tap 2–3
0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3.


== Sluttspillet ==
De to første lagene fra grunnserien går til semifinale. Lagene 3-6 fra grunnserien spiller kvartfinale. Alle lagene møter hverandre. De 2 beste lagene går til semifinale. Resultatene fra kvartfinalene avgjør sluttplassering for lag som ikke går videre til semifinalene. Høyest plassert lag i grunnserien av taperne av semifinalene, vinner bronsemedaljen.
Randaberg og BK Tromsø, nummer 3 og 1 fra grunnserien, møttes i sluttspillfinalen hvor BK Tromsø vant begge kampene. 


== Tabellen for grunnserien ==


== Se også ==
Eliteserien i volleyball for menn 2021/22


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mizunoligaen 2021/22
Veríssimo de Lencastre

Veríssimo de Lencastre (født 15. november 1615 i Lisboa, død 12. desember 1692 samme sted) var en kardinal og erkebiskop i den portugisiske katolske kirke.


== Biografi ==
Han var sønn av Francisco Luís de Lencastre, kommandant av militærordenen San Benedetto d'Avis, og hans hustru Filipa de Vilhena.Lencastre er inkvisitor i Évora og Lisboa. Han ble erkebiskop av Braga i 1670 og generalinkvisitor for Portugal og Azorene. 
Pave Innocens XI kreerte ham til kardinal i konsistoriet 2. september 1686.
Han døde den 12. desember 1692 i en alder av 77 år. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671


== Referanser ==
Sukkerskje

Sukkerskje er et redskap som brukes sammen med en sukkerskål til å servere løst (granulert) sukker.
Denne typen skjeer ligner en teskje, bortsett fra at det skålformet endestykke er større.De hører ofte til et fløtesett bestående av fløtemugge, sukkerskål, sukkerskje og enkelte ganger et lite brett til å plasserer mugge og skål på. De finnes i et bredt spekter av materialer, inkludert glass, sølv, tre, elfenben, bein og plast.


== Referanser ==


== Se også ==
Skje
Teskje
Saltskje
Sukkerskål
Volker Wissing

Volker Wissing (født 1970) er en tysk jurist og politiker (FDP). Han ble 8. desember 2021 utnevnt som Tysklands minister for samferdsel og digital infrastruktur i regjeringen Scholz.
Wissing ble født 22. april 1970 i Landau in der Pfalz, er av evangelisk-lutheransk konfesjon, gift og har ett barn.
Han ble 2011 valgt som leder av FDP i Rheinland-Pfalz, og var fra 2016 til 2021 delstatsminister for næringsliv, samferdsel, landbruk og vinproduksjon. Han ble i 2020 valgt som generalsekretær i FDP.


== Referanser ==
International Commission of Jurists

International Commission of Jurists (ICJ) er en ikke-statlig organisasjon for jurister. Organisasjonen arbeider for menneskerettigheter og rettssikkerhet i hele verden. ICJ sender observatører til retterganger der rettssikkerheten står på spill og bedriver påvirkningsarbeid mot regjeringer og internasjonale organisasjoner, så som eksempelvis FN og Europarådet. Organisasjonen gir også ut tidskrifter og publiserer pressemeldinger. 
Hovedkontoret for det internasjonale sekretariatet ligger i Genève. ICJ består av 60 jurister fra ulike land, og organisasjonens menneskerettighetsarbeid har fått bred internasjonal anerkjennelse. ICJ stod bak Declaration of Delhi, som var en erklæring om rettvesenets prinsipper utarbeidet av 185 jurister fra 53 ulike land som møttes i New Delhi i 1959. ICJs medlemmer representerer ikke de land de kommer fra, men arbeider sammen i for «the upholding of the rule of law and the legal protection of human rights». Idag har ICJ ca. 80 nasjonale underavdelinger og tilsluttede ideelle organisasjoner i et nettverk som strekker seg over hele verden. Medlemmene i disse underavdelingene og organisasjonene er i all hovedsak jurister eller jusstudenter.


== Historie ==
ICJ ble stiftet i 1952 i Berlin till minne om den vesttyske juristen og menneskerettighetsforkjemperen Walter Linse. Han var blant annet leder av foreningen Free German Jurists. Den 8. juli 1952 ble Walter Linse arrestert av østtyske etterretningsagenter som overleverte ham til Sovjetunionen etterretningstjeneste KGB, som anklaget ham for spionasje og antisovjetisk propaganda. Han ble henrettet i Sovjetunionen ett år senere, til tross for sivile protester og offisielle protester fra blant andre daværende forbundskansler Konrad Adenauer. Dette ledet til at en gruppe jurister startet en organisasjon som har som formål å forsvare menneskerettigheter gjennom å arbeide for rettssikkerhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettstedet til ICJ Gèneve Besøkt 13. desember 2021.
Dessertskje

En dessertskje er en skje med passende størrelse for å spise dessert. Størrelsen på skjen er vanligvis 10 ml, en mellomting mellom en spiseskje (som er 15 ml) og en teskje (som er 5 ml).Bruken av dessertskjeer rundt om i verden varierer veldig. I noen områder er de svært vanlige, mens andre steder brukes det mest gaffel og teskje. I de fleste tradisjonelle kuverter plasseres dessertskjeen ovenfor tallerkenen, atskilt fra resten av bestikket, eller den kan bringes inn til bordet sammen med desserten.


== Referanser ==


== Se også ==
Skje
Charles Hatchett

Charles Hatchett (født 2. januar 1765, død 10. mars 1847) var en britisk mineralog og kjemiker som oppdaget grunnstoffet niob.
Hatchett ble født i London, faren var vognbygger og sorenskriver i Hammersmith. Hatchett gikk på privatskole, Fountyne's, i Marylebone Park, og var en selvlært mineralog og analytisk kjemiker. Ved hjelp av faren hadde Hatchett økonomi til å besøke forskjellige vitenskapsmenn i Europa. Han dro blant annet til St. Petersburg hvor han leverte en luksusvogn til Katarina den store. Med en introduksjon fra Joseph Banks besøkte han der blant andre kjemikeren Martin Klaproth, geolog og botaniker Peter Pallas og mineralogen Andrea Savaresi. I 1796 tok Hatchett nok en lang tur, denne gangen gjennom England og Skottland, hvor han besøkte geologiske steder, gruver og fabrikker. Hans dagbok for denne turen ble senere redigert av Arthur Raitrick og utgitt i 1967 som The Hatchett diary: a tour through the counties of England and Scotland in 1796 visiting their mines and manufactories. I 1798 ble Hatchett bedt av medlemmer av Privy Council om å samarbeide med Henry Cavendish og vurdere "tilstanden til myntene i riket" for å sikre at de ikke ble forfalsket. Han produserte en 152 sider lang rapport i 1803.
Hatchetts arbeid med kjemi skjedde stort sett i tiårsperioden mellom 1796 og 1806. I 1796 publiserte han "An analysis of the Corinthian molybdate of lead", og løste en tvist om mineralets natur. I 1797 ble han valgt til medlem av The Royal Society, hovedsakelig som et resultat av dette arbeidet. I mer enn 20 tilleggsartikler tok han for seg kjemien til mineraler, harpikser og naturlige produkter. I 1800 kan Hatchett ha åpnet et lite kjemisk verk i Chiswick i London. Hatchett utviklet en samling på over 7000 mineraler, som han solgte til British Museum i London i 1799. Han gikk med på å organisere museets mineralsamling, men beholdt retten til å fjerne og analysere deler av noen av prøvene. Etter at faren døde i 1807 tok Hatchett over vognfirmaet hans og sluttet med den kjemiske forskningen.


== Oppdagelsen av niob ==
I 1801 analyserte Hatchett et stykke columbitt fra samlingen på British Museum. Columbitt viste seg å være et veldig komplekst mineral, og Hachett oppdaget at det inneholdt en "ny jord" som antydet eksistensen av et nytt grunnstoff. Lavoisier hadde definert begrepet "element" bare 13 år tidligere. Hatchett kalte dette nye grunnstoffet "columbium" (Cb) til ære for Christopher Columbus, oppdageren av Amerika. Den 26. november samme år kunngjorde han oppdagelsen for Royal Society. I 1802 kunngjorde Anders Gustaf Ekeberg (1767–1813) oppdagelsen av et annet nytt grunnstoff, "tantal". I mange år var det forvirring om columbium og tantal var det samme. I 1846 hevdet den tyske kjemikeren Heinrich Rose at det var ytterligere to elementer i tantalitten, som han kalte niob og pelopium etter kyklopenes barn. Til slutt ble Roses niob (atomnummer 41) funnet å være identisk med Hatchetts columbium. I 1949 ble navnet niob valgt for grunnstoff 41 på den 15. konferansen til Union of Chemistry i Amsterdam.


== Referanser ==
Bernard-Nicolas Jean-Marie Aubertin

Bernard-Nicolas Jean-Marie Aubertin (født 9. september 1944 i Épinal) er en fransk ordensgeistlig og tidligere katolsk erkebiskop av Tours.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Aubertin inntrådte i 1963 i misjonsordenen De hvite fedre, avla sine ordensløfter den 11. juli 1971, og ble presteviet den 21. mai 1972. Han trådte i 1982 inn i cistercienserorden i deres kloster Lérins og avla der evige klosterløfter den 7. september 1982. I klosteret ble han prior og i 1989 abbed til 1992. Fra 1990 har han tilhørt ordenens generalat i Roma.


=== Biskop ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 4. august 1998 til biskop av Chartres. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Bourges, Pierre Plateau, den 20. september samme år; medkonsekrerende var Joseph Madec, biskop av Fréjus-Toulon, og Juan José Omella Omella, biskop av Barbastro-Monzón.
Den 25. juni 2005 promoverte Johannes Paul II ham til erkebiskop av Tours, og han ble innsatt i sitt embede den 4. september 2005.
Den 26. oktober 2019 innvilget pave Frans erkebiskop Aubertins aldersbetingede avskjedssøknad som biskop av Tours.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403–1483)
Pave Sixtus IV (1414–1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443–1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461–1521) *1504
Pave Leo X ( 1475–1521) *1513
Pave Paul III (1468–1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494–1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540–1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536–1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571–1621 *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565–1637) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre (1569–1646) *1625
Kardinal Marcantonio Franciotti (1592–1666) *1637
Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583–1663) *1644
Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625–1695) *1651
Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651–1729) *1679
Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644–1723) *1699
Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690–1750) *1722
Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703–1781) *1741
Biskop César-Guillaume de La Luzern (1738–1821) *1770
Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745–1823) *1786
Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen (1778–1839)
Biskop Louis-Charles Féron (1794–1879) *1834
Biskop Pierre-Alfred Grimardias (1814–1896) *1866
Kardinal Guillaume-Marie-Romain Sourrieu (1825–1899) *1882
Kardinal Léon-Adolphe Amette (1850–1920) *1899
Biskop Benjamin-Octave Roland-Gosselin (1870–1952) *1919
Erkebiskop Paul-Marie-Alexandre Richaud (1887–1968) *1934
Kardinal Paul Joseph Marie Gouyon (1910–2000) *1957
Erkebiskop Pierre Marie Léon Augustin Plateau (1924–2018) *1979
Erkebiskop Bernard-Nicolas Jean-Marie Aubertin (1944–) *1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard-Nicolas Aubertin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Bernard-Nicolas Aubertin på orden-online.de
Rebecca Hanssen

Rebecca Louise Hanssen (født 27. februar 1994 i Stavanger) er en norskfødt skotsk skuespiller som har tilhold i London. Hanssens mor er av italiensk-irsk opprinnelse, mens faren er norsk. 
I 2012 debuterte hun som skuespiller i kortfilmen Innocent Violation. Deretter hadde hun mindre roller i en rekke kortfilmer og TV-serier, før hun fikk sin første hovedrolle i den skotske filmen Tell it to the Bees i 2018. 
I 2021 hadde hun den sentrale rollen som Delphina i spillefilmen The Drowning of Arthur Braxton. Hun har også en rolle i den andre sesongen av TV-serien The Witcher, der hun spiller dronning Meve.Hanssen er også stemmeskuespiller til rollefiguren Alfira i dataspillet Baldur's Gate III.


== Filmografi (utvalg) ==
2021: The Witcher, TV-serie, sesong 2 – Dronning Meve
2021: The Drowning of Arthur Braxton – Delphina
2018: Tell it to the Bees – Irene
2018: Lore – Amy Carven
2017: Creeped out, TV-serie – Pearl
2017: Dixi, TV-serie – Billie
2017: Obsession: Dark Desires – Christina
2012: Innocent Violation – Hannah


== Kilder ==
«International Movie Database: Rebecca Hanssen». Besøkt 13. desember 2021. 


== Referanser ==