jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fåberg prestegjeld

Fåberg prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Fåberg kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Fåberg kirke.


== Kirkesogn ==
Fåberg prestegjeld bestod av følgende kirkesogn:

Fåberg
Mesna


== Historikk ==
Fágaberg sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Fåberg prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Fåberg prestegjeld dannet grunnlaget for Fåberg formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Ved kgl. res. 29.12.1902 med virkning fra 1.1. 1903 ble kjøpstaden Lillehammer fraskilt Fåberg prestegjeld og opprettet som Lillehammer prestegjeld. I det gjenværende Fåberg prestegjeld ble Fåberg sogn hovedsogn, og det tidligere Lillehammer landdistrikt ble annekssogn under navn av Mesna sogn.Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Fåberg prestegjeld og dets sogn er nå en del av Lillehammer kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.


== Referanser ==
Øyer prestegjeld

Øyer prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Øyer kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Øyer kirke.


== Kirkesogn ==
Øyer prestegjeld bestod av følgende kirkesogn:

Øyer
Tretten


== Historikk ==
Eyjabú sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Øyer prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 
Øyer prestegjeld dannet grunnlaget for Øyer formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Øyer prestegjeld og dets sogn er nå en del av Øyer kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.


== Referanser ==
Lagtennis

Lagtennis, også kalt divisjonstennis i Norge, er en konkurranseform i tennis som består av lagkamper mellom tennisklubber eller -lag, med både singel- og dobbelkamper for begge kjønn.


== Internasjonalt ==
På internsajonalt nivå spilles det flere ulike lagtennis-turneringer mellom landslag, som blant annet ATP-cupen, Davis-cupen og Fed-cupen. I tillegg spilles Laver-cupen mellom et lag fra Europa og et lag fra Verden.


== Nasjonalt ==


=== Norge ===
I Norge arrangeres det hvert år et Utendørs-NM for både menn og kvinner, i regi av Norges Tennisforbund. Norgesmesterskapet avholdes fra 1. mai til 30. september og deles opp i en forbundserie og en regionserie.Hver lagkamp består normalt av 2 dobbelkamper og 4 singelkamper, samt et eventuelt «Super-Tiebreak» til 10 poeng ved uavgjort 3–3 i kamper.


=== USA ===
Det spilles lagtennis både på college- og nasjonalt nivå i USA, i regi av henholdsvis NCAA og USTA.


== Referanser ==
Ringebu prestegjeld

Ringebu prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Gudbrandsdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Ringebu kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Ringebu stavkirke.


== Kirkesogn ==
Ringebu prestegjeld bestod av følgende kirkesogn:

Ringebu
Fåvang
Venabygd


== Historikk ==
Hringabú sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.Ringebu prestegjeld dannet grunnlaget for Ringebu formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Ved kgl. res. 16.11.1861 med virkning fra 1.3.1862 ble Sollien annekssogn fraskilt Ringebu prestegjeld og opprettet som eget Sollien prestegjeld.Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Ringebu prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ringebu kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.


== Referanser ==
Fron prestegjeld

Fron prestegjeld (Froen Prestegield) var et prestegjeld tilhørende Gudbrandsdalen prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Fron kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Sør-Fron kirke.


== Historikk ==
Frón sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Det vidstrakte Fron prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 
Ved reskript 6.12.1737 ble "Breden-Bygden" delt mellom Waage og Froen prestegjeld. Ved en kgl. res. 10.8.1850, med virkning fra samme dag, ble Fron prestegjeld delt i Søndre Fron og Nordre Fron prestegjeld.Fron prestegjeld dannet grunnlaget for Fron formannskapsdistrikt opprettet i 1837, hvilket ble delt i Nordre og Søndre Fron kommuner med virkning fra 1852.De to kommunene ble igjen forent til nye Fron kommune 1. januar 1966, men ble atter skilt i to kommuner 1. januar 1977.


== Referanser ==
Østre Gausdal prestegjeld

Østre Gausdal prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Gudbrandsdalen prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Østre Gausdal kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Østre Gausdal kirke.


== Historikk ==
Gausdal prestegjeld ble delt i Østre og Vestre Gausdal prestegjeld ved kgl. res. 5.1.1878, med virkning fra 27.3.1878.Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Østre Gausdal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Gausdal kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.


== Referanser ==
Vestre Gausdal prestegjeld

Vestre Gausdal prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Gudbrandsdalen prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Vestre Gausdal kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Vestre Gausdal kirke.


== Historikk ==
Gausdal prestegjeld ble delt i Østre og Vestre Gausdal prestegjeld ved kgl. res. 5.1.1878, med virkning fra 27.3.1878.Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Vestre Gausdal prestegjeld og dets sogn er nå en del av Gausdal kirkelige fellesråd underlagt Sør-Gudbrandsdal prosti.


== Referanser ==
Gausdal prestegjeld

Gausdal prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Gudbrandsdalen prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Gausdal kommune i Oppland fylke, og hovedkirken var Østre Gausdal kirke.


== Historikk ==
Gausdalr sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Det vidstrakte Gausdal prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Gausdal prestegjeld dannet grunnlaget for Gausdal formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Gausdal prestegjeld ble delt i Østre og Vestre Gausdal prestegjeld ved kgl. res. 5.1.1878, med virkning fra 27.3.1878.Gausdal prestegjeld dannet grunnlaget for Gausdal formannskapsdistrikt opprettet i 1837, hvilket ble delt i Østre og Vestre Gausdal kommuner med virkning fra 1. januar 1879.De to kommunene ble igjen forent til nye Gausdal kommune 1. januar 1962.


== Referanser ==
The Four Just Men (1921)

The Four Just Men er en britisk stumfilm fra 1921, regissert av George Ridgwell.


== Handling ==
En hardhudet forretningsmagnat begynner å motta truende brev fra en gruppe som beskriver seg selv som «De fire rettferdige mennene» og brevene krever at med mindre mindre han blir en bedre mann - og behandler arbeiderne hans bedre - lover de å drepe ham.
Scotland Yard forsøker å løse denne situasjonen. Men etterforskerne sliter med å beskytte forretningsmannen mot denne tilsynelatende alltid tilstedeværende trusselen.


== Skuespillere ==
Cecil Humphreys som Manfred
Teddy Arundell som Falmouth
Charles Croker-King som Thery
Charles Tilson-Chowne som Philip Ramon
Owen Roughwood som Poiccart
George Bellamy som Gonsalez
Robert Vallis som Billy Marks
Roy Wood


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Four Just Men på Internet Movie Database 
(en) The Four Just Men på AllMovie
The Fox (1921)

The Fox er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Robert Thornby.


== Skuespillere ==
Harry Carey som Ol' Santa Fe
C. E. Anderson som Rollins
Harley Chambers som Hubbs
Gertrude Claire som Mrs. Farwell
Betty Ross Clarke som Annette Fraser
George Cooper som K.C. Kid
B. Reeves Eason Jr. som Pard
Alan Hale som Rufus B. Coulter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Fox på Internet Movie Database 
(en) The Fox på AllMovie
The Freeze-Out

The Freeze-Out er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John Ford.


== Handling ==
En fremmed mann kommer til byen Broken Buckle, hvor han planlegger å grunnlegge en spillehall. The Headlight, spillestedet som allerede eksisterer i byen, er korrupt. Men denne fremmede mannen ønsker å være lovlydig. Han møter snart Zoe Whipple som forsøker å reformere den lille byen, samtidig som hun underviser ved den lokale skolen i området. 
Men en rekke misforståelser oppstår mellom den fremmede og Zoe, som har blitt forårsaket av Denver Red - innehaveren av The Headlight. Etter at Zoe ber den fremmede om ikke å starte noen ny spillehall, åpner han i stedet et nytt bibliotek og en ny skole. Etter å ha endelig kjørt Denver ut av byen, vinner Stranger også Zoes hjerte.


== Skuespillere ==
Harry Carey som Ohio
Helen Ferguson som Zoe Whipple
Joe Harris som Headlight Whipple
Charles Le Moyne som Denver Red
J. Farrell MacDonald som Bobtail McGuire
Lydia Yeamans Titus som Mrs. McGuire


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Freeze-Out på Internet Movie Database 
(en) The Freeze-Out på AllMovie
From the Ground Up (film)

From the Ground Up er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av E. Mason Hopper.


== Skuespillere ==
Tom Moore som Terence Giluley
Helene Chadwick som Philena Mortimer
DeWitt Jennings som Mr. Mortimer
Grace Pike som Mrs. Mortimer
Hardee Kirkland som Carswell Sr
Darrell Foss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) From the Ground Up på Internet Movie Database
Frontier of the Stars

Frontier of the Stars er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Charles Maigne.


== Skuespillere ==
Thomas Meighan som Buck Leslie
Faire Binney som Hilda Shea
Alphonse Ethier som Phil Hoyt
Edward Ellis som Gregory
Gus Weinberg som Ganz
Florence Johns som Mary Hoyt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frontier of the Stars på Internet Movie Database 
(en) Frontier of the Stars på AllMovie
The Fruitful Vine

The Fruitful Vine er en britisk stumfilm fra 1921 regissert av Maurice Elvey.


== Skuespillere ==
Teddy Arundell som Francis Denzil
Peter Dear som Theo Denzil
Paulette del Baye som Princess Mancelli
Mary Dibley som Edna Denzil
Robert English som Theodore Cannynge
Basil Rathbone som Don Cesare Carelli
Fred Raynham som Dr. Mervynn Ides
Irene Rooke som Sarah Ides
Valia som Dolores Cannynge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Fruitful Vine på Internet Movie Database 
(sv) The Fruitful Vine i Svensk Filmdatabas
Garments of Truth

Garments of Truth er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av George D. Baker.


== Skuespillere ==
Gareth Hughes som Lester Crope
Ethel Grandin som Catherine Willis
John Steppling som Deacon Ballantine
Frances Raymond som Mrs. Ballantine
Margaret McWade som Mrs. Crope
Graham Pettie som Mr. Crope
Frank Norcross som James H. Barnes
Harry Lorraine som Alex Hawley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Garments of Truth på Internet Movie Database
Gasoline Gus

Gasoline Gus er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av James Cruze.


== Handling ==
Historien følger en kjeltring som virkelig setter hjem-byen sin på kartet, ved å selge falske olje-aksjer. Men Gus har egentlig ingen kunnskaper om olje-produksjonen, og vet ikke forskjellen mellom en oljebrønn og en oljeovn, så to andre kjeltringer klarer lett å narre ham.
Helt til en virkelig olje-brønn i området faktisk begynner å sprute olje.


== Skuespillere ==
Roscoe 'Fatty' Arbuckle som Gasoline Gus
Lila Lee som Sal Jo Banty
Charles Ogle som Nate Newberry
Theodore Lorch som Dry Check Charlie
Wilton Taylor som Judge Shortridge
Knute Erickson som 'Scrap Iron' Swenson
Fred Huntley


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gasoline Gus på Internet Movie Database
Dinapate

Dinapate er en slekt av biller som borer i ved.


== Utseende ==
Store (ca. 50-60 millimeter), sylindriske, mørke hettebiller. Artene i denne slekten er de mest storvokste i familien. Antennene er kortere enn hodets bredde, svakt klubbeformede. Pronotum er rundet og hvelvet, hettelignende, dekker det meste av hodet sett ovenfra, i den fremre delen med grove knøler. Dekkvingene er jevnbrede, bak med en kraftig tann.


== Levevis ==
Artene borer i  kronene på palmer, særlig i slekten Washingtonia, og kan noen ganger gjøre skade i plantinger av disse. Larveutviklingen kan ta flere år. De voksne billene tar ikke næring til seg.


== Utbredelse ==
Dinapate wrightii er bare utbredt i et bregrenset område i det sørlige California. Den var regnet som svært sjelden, men synes å ha blitt noe vanligere fordi palmene den lever i har blitt plantet en del i parker. Dinapate hughleechi lever i det vestlige Mexico.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
Familien hettebiller, Bostrichidae
Underfamilien hettebiller, Bostrichinae Latreille, 1802
Stammen Dinapatini Lesne, 1909
Slekten Dinapate Horn, 1886 - 2 arter
Dinapate hughleechi Cooper, 1986
Dinapate wrightii Horn, 1886


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Dinapate i Encyclopedia of Life 
(en) Dinapate i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dinapate hos ITIS 
(en) Dinapate hos NCBI 
(en) Kategori:Dinapate – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Lyctopsis

Lyctopsis er en slekt av splintvedbiller som borer i ved. 


== Utseende ==
Små, smale, rødlige biller. Kroppen er nokså sylindrisk. Antennene er svakt klubbeformede. Oversiden er tett og fint punktert. Hodet er bredt med utstående fasettøyne, pronotum firkantet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Splintvedbillene kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien hette- og borebiller, Bostrichoidea
Familien hettebiller, Bostrichidae
Underfamilien splintvedbiller, Lyctinae Latreille, 1802 – før regnet som egen familie
Stammen Trogoxylini Lesne, 1921
Slekten Lyctopsis Lesne, 1911
Lyctopsis inquilina Lesne, 1932
Lyctopsis pachymera Lesne, 1911
Lyctopsis scabricollis Lesne, 1911


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lyctopsis i Encyclopedia of Life 
(en) Lyctopsis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lyctopsis hos ITIS 
(en) Kategori:Lyctopsis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hemicoelus

Hemicoelus er en slekt av små, vedborende biller. 


== Utseende ==
Små (2 – 5 mm), mørke borebiller med sylindrisk kroppsform. Brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae).
Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Antennene er forholdsvis lange og tynne, de tre ytterste leddene litt forstørrede, men uten en påfallende klubbe. Brystskjoldet er litt smalere enn dekkvingene, som er parallellsidige. De har rekker av grove punktgroper. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.


== Levevis ==
Disse artene borer i døde bartrær.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Europa og Nord-Amerika. I Norge er to arter utbredt i Sør-Norge.


== Systematisk inndeling ==
Artene i slekten Cacotemnus blir ofte også inkludert her.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien Stripeborebiller, Anobiinae Fleming, 1821
Stammen Anobiini
Slekten Hemicoelus LeConte, 1861
Hemicoelus canaliculatus (Thomson, 1863)
Hemicoelus carinatus (Say, 1823)
Hemicoelus costatus (Aragona, 1830)
Hemicoelus defectus (Fall, 1905)
Hemicoelus favonii Bukejs, Alekseev, Cooper, King & Mckellar, 2017
Hemicoelus fulvicornis (Sturm, 1837)
Hemicoelus gibbicollis (LeConte, 1859)
Hemicoelus laticollis (Fall, 1905)
Hemicoelus nelsoni (Hatch, 1961)
Hemicoelus pusillus (Fall, 1905)
Hemicoelus rufipennis (Duftschmid, 1825)
Hemicoelus umbrosus (Fall, 1905)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hemicoelus i Encyclopedia of Life 
(en) Hemicoelus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hemicoelus hos Artsdatabanken 
(sv) Hemicoelus hos Dyntaxa 
(en) Hemicoelus hos Fauna Europaea 
(en) Hemicoelus hos ITIS 
(en) Hemicoelus hos NCBI 
(en) Kategori:Hemicoelus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemicoelus – detaljert informasjon på Wikispecies
Byrrhodes

Byrrhodes er en slekt av små borebiller. 


== Utseende ==
Små (gjerne 3-4 mm), ovale, mørke biller. Som oftest brunlige på farge, kroppen fint hårkledt. 
Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Antennene er middels lange, de tre ytterste leddene danner en avlang, gjerne sagtakket klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, dekkvingene rundede.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.


== Levevis ==
De små artene i slekten lever på fruktlegemer av ulike sopper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Asia.


== Systematisk inndeling ==
I tillegg til de beskrevne artene er det mange ubeskrevne.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien soppborebiller, Dorcatominae C.G. Thomson, 1859
Stammen Dorcatomini
Slekten Byrrhodes LeConte, 1878
Byrrhodes facilis (Fall, 1905)
Byrrhodes fallax (Fall, 1905)
Byrrhodes grandis White, 1973
Byrrhodes granus (LeConte, 1878)
Byrrhodes incomptus (LeConte, 1865)
Byrrhodes intermedius (LeConte, 1878)
Byrrhodes levisternus (Fall, 1905)
Byrrhodes omnistrius Ford, 1998
Byrrhodes ovatus White, 1981
Byrrhodes setosus LeConte, 1878
Byrrhodes tomokunii Sakai, 1996
Byrrhodes tristriatus (LeConte, 1878)
Byrrhodes ulkei (Fall, 1905)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1](en) Byrrhodes i Encyclopedia of Life 
(en) Byrrhodes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Byrrhodes hos ITIS 
(en) Byrrhodes hos NCBI 
Byrrhodes – detaljert informasjon på Wikispecies
Mykola Lysenko

Mykola Vitalijovytsj Lysenko (ukrainsk: Микола Віталійович Лисенко, født i 1842 i Hrynky)Mykola Lysenko er kåret til faren av alt moderne ukrainske klassisk musikk. Hans produktive livsverk la grunnlaget for videre utvikling og utvidelse av ukrainsk musikk kultur.Han er often sett som en grunnlegger av nasjonal musikk tradisjon gjennom nasjonal revival som Grieg i Norge, Dvořák in the Tsjekkia, Jean Sibelius i Finland, Elgar og Delius i England, Albeniz, i Spania. 
Han hadde stor betydning til gruppe av ukrainske komponister, inkludert Stetsenko, Stepovyj, Kosjyts og Ljudkevytsj. En samling av Lysenkos verk (22 bind) ble utgitt i Kyiv i 1950–59.


== Biografi ==
Lysenko var komponist, pianist og orkestraleder dirigent. Han studerte ved Kharkiv og Kyiv universiteter og senere ved Leipzig Conservatory under K. Reinecke and E. Richter (1867–69). Fra 1874 til 1876 studerte han orkestrering under Rimskij-Korsakov i St. Petersburg. I Kyiv i 1904 grunnla han sin egen skole for musikk og drama.


== Verker ==
Listen over Lysenkos operakomposisjoner inkluderer Svartehavskosakker (1872); tre operaer basert på verkene til den ukrainske forfatteren Mykola Hohol – Julenatt (1873–82),
Taras Bulba (1890); og operettene Natalka fra Poltava (1889) og Aeneas (1911). Selv som en kjent pianist, komponerte Lysenko en pianosonate, to rapsodier, en suite, en scherzo og en rondo, samt en overflod av mindre stykker, inkludert sanger uten ord, natturner, valser og poloneser. 
Han skrev også en rekke arbeider for strykere. Av de ukrainske komponistene var Lysenko den mest engasjerte i kunstsangsjangeren. Lysenkos 133 kunstsanger (lirytsjni pisni på ukrainsk) forteller en fantastisk beskrivende og lidenskapelig historie om det europeiske livet på 1800- og tidlig på 1900-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mykola Lysenko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mykola Lysenko på Internet Movie Database 
(en) Mykola Lysenko på Discogs 
(en) Mykola Lysenko på MusicBrainz
Nora Brech

Nora Brech (født 21. mai 1988) er en norsk illustratør og barnebokforfatter som har laget flere bildebøker. Brech bor og arbeider i Oslo.


== Bakgrunn og arbeid ==
Nora Brech vokste opp i et kollektiv på Bygdøy i Oslo, bodde i Oklahoma i USA fra hun var elleve til tolv år og gikk på Fagerborg videregående skole. Hun har kunstfaglig bakgrunn fra folkehøgskolen Johan Borups Højskole i København, Einar Granums kunstskole i Oslo, der hun var elev fra 2009 til 2011, og Westerdals institutt for kommunikasjon og design, der hun studerte fra 2011 til 2014 for å bli Art Director.
I 2017 debuterte hun med sin egen bildebok Cornelia og jungelmaskinen. 
Brech har blant annet illustrert Ingeborg Arvolas barnebokserie om Buffy By, der første bok ble nominert til Brageprisen. Flere av Brechs bøker er oversatt til andre språk, deriblant 
Cornelia og jungelmaskinen og Den store fuglejakten som har kommet ut på engelsk.Fra 2019 har Nora Brech tegnet illustrasjonene digitalt på iPad.


== Bokutgivelser ==
Det som gjør Brechs bøker spesielle, er hennes kraftfulle visuelle uttrykk. (...) Og det er da også bildene som bærer denne nydelige billedboka. De er så uttrykksfulle at de klarer seg uten teksthjelp, og mange av sidene er helt tekstløse. De knappe tekstene er håndskrevne og bakt inn som en naturlig del av bildet.

Nora Brech viser seg nok en gang som en av våre mest spennende unge illustratører. Selv om fortellingen mangler noe kompleksitet og dybde, svinger hun i Den store fuglejakten sine digitale pensler høyt og skaper visuelle drømmebilder som vi kan la oss sluke av.


=== Egne bøker ===
2017: Cornelia og jungelmaskinen, bildebok 
2018: Hvem vil komme i bursdagen min?, bildebok 
2019: Ulveskogen, bildebok 
2020: Den store Fuglejakten, bildebok 


=== Illustrasjoner til bøker med tekst av andre (utvalg) ===
2017: Ingunn Thon: Ollis
2018: Widar Aspeli: En, to og et tre, bildebok 
2019: Ingeborg Arvola: Buffy By er talentfull
2020: Ingeborg Arvola: Buffy By er inspirert
2020: Synnøve Borge: Ekorn, faktabok 
2021: Ingeborg Arvola: Buffy By er eventyrlysten
2022: Idun Alma Ramsdal: Tenk å vere eit menneske, dikt 
2022: André Bjerke: Morovers, nyillustrert utgave 


== Referanser ==