Qinghaihøne

Qinghaihøne (Alectoris magna) inngår i slekten steinhøns som er en gruppe i fasanfamilien. Arten har tradisjonelt blitt regnet som monotypisk, men noen regner med to underarter. Qinghaihøna er utbredt i Qinghai, Ningxia og Sørøst-Gansu i Kina.


== Taksonomi ==
Qinghaihøne kan være søsterarten til svartstrupehøne (A. philbyi), og dermed også nærmest beslektet med denne arten. Validiteten til den beskrevne underarten lanzhouensis støttes av en molekylær studie publisert i 2007, der man fant to distinkte klader. Dette støttes blant annet av IOC World Bird List.


== Biologi ==
Qinghaihøne blir cirka 36–38 cm lang; hannen veier 445–710 g, hunnen 442–615 g. Bortsett fra at hannen blir litt større er kjønnene nærmest identiske, men hunnen har dusere tegninger i hodet og mangler hannens stumpe spore.Fjærdrakten ligner andre steinhøns, men mønsteret på kragen er unikt. Det er veldig smalt, for det meste rustbrunt og med en indre kant som er mørkebrun til svart; det mørke båndet som går fra pannen til øyet er svart og strekker seg også rundt nebbroten og til gapet.Qinghaihøna okkuperer tilsynelatende steinete åssider og daler dekket med gress og små busker, fra 1 300 moh opp til 4 000 moh. Kan forekomme rundt gårdsbruk og landsbyer om vinteren. Høydemigrasjon har blitt rapportert å forekomme på det østre Qinghai-platået i spesielt i kaldt vintervær, men ikke på Yellow Soil-platået.Voksne fugler spiser frø, jordstengler, løker, frøplanter og skudd; også noen små virvelløse dyr, hovedsakelig edderkopper, gresshopper og biller. Unge fugler spiser for det meste insekter og grønne blader. Fuglene leter også etter mat rundt på gårder og i landsbyer om vinteren, der de plukker nedfallskorn i innhegninger for husdyr og lignende.Pardannelser skjer i tidsrommet fra mars til midt i april, mens eggleggingen skjer i mai–juli. Redet plasseres i skjul på solrike, bratte plasser, av og til også på klipper av gule jordraviner. Det er en enkel fordypning fôret med gress, lauv og fjær som begge kjønn bidrar ganske likeverdig til. Det rapporteres at hunnen gjerne legger 7–20 (i snitt 12,3) blekgule egg som er dekket av mørkere rødbrune spetter. Inkubasjonen, som hunnen står for alene, tar 22–24 dager når eggene klekkes kunstig. Begge foreldrene steller for kyllingene når de klekker, og familien holder sammen til neste hekkesesong.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

Galliformes, hønsefugler
Phasianoidea, fasanfugler
Phasianidae, fasanfamilien
Pavoninae
Coturnicini
Alectoris, steinhøns
A. barbara, berberhøne
A. melanocephala, araberhøne (monotypisk)
A. rufa, rødhøne
A. chukar, berghøne
A. graeca, steinhøne
A. philbyi, svartstrupehøne (monotypisk)
A. magna, qinghaihøne (monotypisk?)
A. m. magna, nominatformen er utbredt i Qinghai og Sørøst-Gansu i Kina
(A. m. lanzhouensis, utbredt i Lanzhou–Qaidam i Kina)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Qinghaihøne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Qinghaihøne hos Artsdatabanken 
(en) Qinghaihøne hos ITIS 
(en) Qinghaihøne hos NCBI 
(en) Kategori:Alectoris magna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alectoris magna – detaljert informasjon på Wikispecies