jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tsentralna rada

Tsentralna rada (ukrainsk: Центральна Рада; norsk: Sentralrådet) var det øverste politiske organet i Den ukrainske folkerepublikk fra 1917 til 1918. 
Tsentralna rada ble etablert 17. mars 1917, etter initiativ fra Det progressive ukrainske selskap og andre politiske partier.  Mykhailo Hrusjevskyj ble in absentia valgt som leder. Innledningsvis besto Tsentralna rada av politiske, sosiale og profesjonelle organisasjoner. Etter nasjonalkongressen (Vseukrainskyi Natsionalnyi Kongres) 17.–21. april 1917, besto rådet av 150 personer, valgt fra politiske, kulturelle og profesjonelle organisasjoner, og representanter fra provinsene (gubernija). Fra 21. til 28. september 1917 holdt Tsentralna rada en russisk folkekongress i Kyiv. Under kongressen møtte hviterussere, burjater, georgiere, estere, jøder, latviere, krimtartarer, moldovere, donkosakker og kosakker.Tsentralna rada vedtok i løpet av perioden det eksisterte, fire universelle erklæringer:
I den første erklæringen fra 23. juni 1917, krevde forsamlingen ukrainsk autonomi i Russland. Det ble fremsatt krav om et eget parlament valgt av det ukrainske folk.
Den andre erklæring ble gitt 16. juli 1917 og inneholdt regler om at minoritetene i Ukraina skulle være representert i parlamentet. Ukraina skulle opprette egne, militære enheter, med tillatelse fra Russlands militære ledelse.
Den tredje erklæringen ble gitt 30. november 1917. I denne ble Den ukrainske folkerepublikk proklamert, men innenfor en russisk føderasjon.
Den fjerde erklæringen kom 22. januar 1918, og dermed etter utbruddet av den ukrainsk-sovjetiske krig  17. desember 1917. I erklæringen ble det proklamert en selvstendig, ukrainsk stat.Etter inngåelsen av fredstraktaten i Brest-Litovsk 9. februar 1918 mellom Den ukrainske folkerepublikken og Sentralmaktene, overtok den tyske armeen de områdene som bolsjevikene hadde kontrollert. Tyskerne kom imidlertid raskt i konflikt med ukrainerne. Den 28. april brøt tyske tropper inn i Tsentralna rada og arresterte to ukrainske regjeringsmedlemmer. Dagen etter, 29. april, ble det med tyskernes bistand gjennomført et kupp, der Pavlo Skoropadskyj ble innsatt som hetman. Deretter ble Tsentralna rada erklært for opphevet, sammen med lovene som det hadde vedtatt.


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2012

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2012 ble arrangert i Changshu i Kina i 2012.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2013

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2013 ble arrangert i Beijing i Kina i 2013.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2014

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2014 ble arrangert i Kunshan i Kina i 2014.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2015

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2015 ble arrangert i Shanghai i Kina i 2015.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2016

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2016 ble arrangert i Shanghai i Kina i 2016.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2017

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2017 ble arrangert i Shanghai i Kina i 2017.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2018

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2018 ble arrangert i Kunshan i Kina i 2018.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2021

Verdensligaen i vannpolo for kvinner 2021 ble arrangert i Athen i Hellas i 2021.


== Sluttspill ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 1988

Melanesia Cup 1988 ble arrangert på Salomonøyene i 1988.


== Finale ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 1989

Melanesia Cup 1989 ble arrangert på Fiji i 1989.


== Resultater ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 1990

Melanesia Cup 1990 ble arrangert på Vanuatu i 1990.


== Resultater ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 1992

Melanesia Cup 1992 ble arrangert på Vanuatu i 1992.


== Resultater ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 1994

Melanesia Cup 1994 ble arrangert på Salomonøyene i 1994.


== Resultater ==


== Referanser ==
Yahidne

Yahidne er et ukrainsk tettsted som ligger i Tsjenihiv Oblast, rundt 140 km nordøst for Kyiv, rundt 15 km sør for Tsjernihiv.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 ble tettstedet okkupert.  Store deler av tettstedet ble ødelagt.Etter at stedet ble frigjort av ukrainske styrker, kom det fram at at russerne tvang rundt 300 av innbyggerne ned i en skolekjeller og holdt dem der fra 5. til 30 mars.  Noen ble henrettet av russerne.  En del eldre personer døde av de dårlige forholdene.  60 av de innesperrede var barn.Russerne plyndret tettstedet for verdigjenstander.


== Referanser ==
Melanesia Cup 1998

Melanesia Cup 1998 ble arrangert på Vanuatu i 1998.


== Resultater ==


== Referanser ==
Melanesia Cup 2000

Melanesia Cup 2000 ble arrangert på Salomonøyene i 2000.


== Resultater ==


== Referanser ==
Fleip eller fakta?

Fleip eller fakta? er en norsk TV-quiz som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1970, 1982, 1986 og 1991. I denne quizen var seks deltakere fordelt på to lag som skulle gjette på hvilken historie som var sann. Hvert lag ble presentert tre forklaringer vedrørende et bestemt ord eller gjenstand der bare en av forklaringene var riktig. Det lyttende laget skulle forsøke å finne ut av hvilken av forklaringene som var den riktige. Deretter ble rollene snudd. Deltakerne var kjente personer. Programledere var Lasse Espelid, Yngvar Ustvedt, Kari Sørby og Knut Th. Gleditsch.


== Sesong 1982: Skjønner De norsk? ==
Serien inkluderer en sesong som hadde undertittelen Skjønner De norsk? Den sesongen hadde premiere våren 1982 og bestod av åtte episoder; den handlet utelukkende om norske ord. Deltakerne bestod av to tremannslag som skulle servere hverandre tre forskjellige historier vedrørende betydningen av et bestemt ord. Deltakerne på det lyttende laget skulle deretter finne ut av hvilken av de tre historiene som var sann. Deretter ble rollene snudd. Programleder var Yngvar Ustvedt. Deltakere i denne sesongen var Kirsti Sparboe, Tore Hansen og Jahn Teigen på det ene laget, og Arne Bendiksen (i egenskap av direktør for plateselskapet Arne Bendiksen Records AS), Totto Johansen (direktør for plateselskapet PolyGram) og Ole Sørlie (direktør for plateselskapet Notabene Records) på det andre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Fleip eller fakta? på NRK TV
Sarah-Jane Summers

Sarah-Jane Summers (født 1977) er en skotsk folkemusiker (fele og hardingfele) bosatt i Norge.
Hun flyttet til Norge i 2010, og tok etter det mastergrad i norsk folkemusikk og improvisasjon ved Norges musikkhøgskole. Hun har gitt ut flere soloalbum og bidratt på album med artister som Susanna Wallumrød og Highasakite. Hun har ved flere anledninger samarbeidet med den finske gitaristen Juhani Silvola og de to har gitt ut flere album sammen. For albumet The Smoky Smirr o Rain ble de sammen nominert til Spellemannprisen 2021 i tradisjonsmusikk.


== Diskografi ==
Nesta (2008)
Mala Fama (2012) - med Juhani Silvola og Morten Kvam
Sarah-Jane Summers & Juhani Silvola (2013) - med Juhani Silvola
Widdershins (2016) - med Juhani Silvola
Virr (2017)
Songen Om Guro (2017) - med Ingebjørg Lognvik Reinholdt, Juhani Silvola og Morten Kvam
Solo (2018)
Kalopsia (2019, Eighth Nerve Audio)
Owerset (2019, Eighth Nerve Audio)
The Smoky Smirr o Rain (2021, Eighth Nerve Audio) - med Juhani Silvola
Beethoven: Irish Songs (2021, Mirare) - med Maria Keohane, Ricercar Consort og Philippe Pierlot


=== Som medlem ===
Rant (2013) - Rant
Reverie (2016) - Rant
Bozzini+ (2018) - Quatuor Bozzini
Vinjefolk (2019, Jansen Records) - Vinjefolk (EP)
Flight Paths (2022, Eighth Nerve Audio) - Siskin Quartet (med Bridget Marsden, Leif Ottosson og Juhani Silvola)


=== Bidrar på ===
Window's a Fall (2011) - Sacred Harp
Babylove (2013) - Ingrid Helene Håvik
Gach Sgeul (2014) - Julie Fowlis
Halley (2016) - Comet Kid
Strange Flowers (2016) - Juhani Silvola
Songen om Guro (2017) - Ingebjørg Lognvik Reinholdt
The Bare Romantic (2020) - Highasakite (EP)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sarah-Jane Summers på MusicBrainz 
(en) Sarah-Jane Summers på AllMusic
Curimus

Curimus er en slekt av biller som hører til familien pillebiller (Byrrhidae). De kjennes særlig på at de hvis de blir skremt, trekker bein og antenner inn i furer på undersiden, slik at hele kroppen blir glatt og jevn, pille-lignende. Et annet særtrekk er at både larver og voksne biller lever av mose, noe som er ganske uvanlig mellom "høyere" insekter.


== Utseende ==
Byrrhidae er små til middelsstore (1–10 mm), ovale biller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. På farge er de gjerne grå/brun/svarte, ofte med metallglans. Mange har oversiden dekket av fine, lyse skjell eller fløyelsaktig bestøvning. Hodet er lite, nedbøyd og vanligvis ikke synlig ovenfra. Det kan felles inn i en grop i forbrystet. Fasettøynene er temmelig små og ovale. Antennene er nokså korte, 11-leddete, svakt kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske. Artene i denne slekten kjennes på at oversiden er kledt med nokså lange, oppstående, hårlignende skjell.


== Levevis ==
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa, den nordlige delen av Asia og Nord-Amerika, også på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien pillebiller, Byrrhoidea
Familien pillebiller, Byrrhidae
Underfamilien hårpillebiller, Byrrhinae
Stammen Byrrhini
Slekten Curimus Erichson, 1846
Curimus abbreviatus Sahlberg, 1903
Curimus brenskei Reitter, 1884
Curimus decorus (Steffahny, 1842)
Curimus erichsoni Reitter, 1881
Curimus insignis (Steffahny, 1842)
Curimus interstitialis Reitter, 1881
Curimus lariensis (A.Villa & G.B.Villa, 1833)
Curimus maglicensis Obenberger, 1917
Curimus montenegrinus Reitter, 1881
Curimus petraeus Gredler, 1863
Curimus rudis Fairmaire, 1876
Curimus terminatus Reitter, 1884
Curimus vestitus Broun, 1904


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Curimus i Encyclopedia of Life 
(en) Curimus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Curimus hos NCBI 
(en) Kategori:Curimus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Curimus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjedebrev

Et kjedebrev er en melding som forsøker å overbevise mottakeren om å lage et visst antall kopier og sende dem videre til et visst antall mottakere. Kjeden er en eksponentielt voksende pyramide (en tregraf) som ikke kan opprettholdes i det uendelige.
Vanlige metoder brukt i kjedebrev omfatter emosjonelt manipulative historier, bli-rik-hurtig-pyramidespill, og utnyttelsen av overtro til å true mottakeren. Opprinnelig var kjedebrev brev sendt med posten, i dag sendes kjedebrev ofte med e-post, sosiale medier og tekstmeldinger. 


== Typer ==
Det er to hovedtyper kjedebrev:

Hoaxer: Hoaxer forsøker å lure brukere. En hoax kan være skadelig, og instruere brukere til å slette en nødvendig fil i operativsystemet ved å påstå at den er et virus. Den kan også være svindel som overbeviser brukere om å spre brevet til andre for spesielle grunner, eller sende penger eller personlig informasjon. Phishing-angrep kan falle inn under dette.
Vandrehistorier: Vandrehistorier er utformet for å bli videreformidlet og advarer vanligvis brukere om en trussel eller gir seg ut for å meddele viktig eller hasteinformasjon. En annen vanlig form er e-poster som lover brukere pengepremier for å videresende meldingen eller antyde at de signerer noe som vil bli sendt til en spesiell gruppe. Vandrehistorier har vanligvis ingen negativ effekt bortsett fra bortkastet tid.I USA er kjedebrev som ber om penger eller andre gjenstander av verdi og lover en betydelig tilbakebetaling til deltakerne (slik som den berømte Make Money Fast), ulovlige.Noen høyskoler og militærbaser har laget regler som sier at i høyskolestudenters og militærpersonells private post er kjedebrev ikke autorisert og vil bli kastet ut. Det er imidlertid ofte vanskelig å skille kjedebrev fra ekte korrespondanse.


== Referanser ==
Alar Karis

Alar Karis, født 26. Mars 1958, er en estisk molekylærgenetiker, utviklingsbiolog og politiker som fra 11. oktober 2021 har vært Estlands sjette president. 


== Biografi ==
Karis ble født i Tartu 26. mars 1958. Fram til 1981 utdannet han seg ved Det estiske universitetet for livsvitenskap (Eesti Maaülikool, EMÜ). I 1999 ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Tartu.
Han var rektor ved Det estiske universitetet for livsvitenskap fra 2003 til 2007, rektor ved Universitetet i Tartu fra 2007 til 2012, riksrevisor fra 2013 til 2018 og direktør for Det estiske nasjonalmuseet fra 2018 til 2021.


== Presidentvalget i 2021 ==
Presidenten i Estland velges av den lovgivende forsamling, Riigikogu. Nominasjonen av en kandidat må fremmes av minst 21 av forsamlingens 101 medlemmer. Til presidentvalget i august 2021 var bare Alar Karis nominert. Det var parlamentets leder Jüri Ratas som foreslo Karis.  Ved første avstemning fikk han 63 av stemmene, men for å bli valgt måtte han ha 68 stemmer (2/3 flertall). I andre valgomgang 31. august 2021 fikk han 72 stemmer og ble valgt. Den sittende presidenten Kersti Kaljulaid som hadde vært president i en periode og kunne bli gjenvalgt for en ny, fikk ikke nok støtte til å bli nominert på nytt.Valget i 2021 var det første valget etter Estlands konstitusjon av 1992 hvor det ikke var motkandidater, og det avstedkom sterke reaksjoner. Valget ble sammenlignet med de man hadde under Sovjetunionen. Karis sa i sin tale etter valget at den lovgivende forsamlingen burde vurdere nominasjonsprosessen, eller endog innføre direkte valg av president.


== Referanser ==
Rikke Ingebrigtsli Hansen

Rikke Ingebrigtsli Hansen (født 2. april 2000 i Oslo) er profesjonell innebandyspiller for Pixbo Wallenstam i Svenska superligaen (SSL).Hun kommer fra Manglerud i Oslo, men flyttet til Gøteborg, laget Pixbo Wallenstam og SSL (Svenska superligan). Hansen spiller også på det norske kvinnelandslaget.


== Klubbkarriere ==
Rikke Ingebrigtsli Hansen begynte å spille innebandy i Tunet innebandyklubb i 2006 og spilte for Tunet sine juniorlag frem til sesongen 2017 da hun ble flyttet opp till damelaget. Hansen har vunnet seks junior NM gull sesongene 12/13, 13/14, 14/15, 15/16, 16/17 og 17/18. I tillegg har Hansen vunnet den prestisjefulle cupen Gothia Cup i Göteborg tre ganger 2015,2016 og 2017 med moderklubben.  
Sesongen 2019/2020 flyttet Hansen som 19 åring til Göteborg i Sverige og fortsatte karrieren i storklubben Pixbo Wallenstam i Svenska superligan (SSL). Der har Hansen vunnnet 3 SM sølv sesongene 19/20, 20/21 og 21/22, et Svenska cupen sølv (21/22), seriesølv (19/20, 20/21) og seriemester sesongen 21/22.


== Utmerkelser ==
MVP Norges kvinnelandslag VM kvalifisering 2019
All star team 6 nations floorball cup Norge kvinner 2019
All star team U19 landslags VM 2018 (Sveits St-Gallen).
Årets poengplukker eliteserien kvinner Norge 2018
Årets toppskårer eliteserien kvinner Norge 2018
Årets toppskårer eliteserien kvinner Norge 2017
1 plass Vikingen Norge A-kvinner 2018
1 plass Vikingen U19 kvinner Norge 2017
1 plass Vikingen U19 kvinner Norge 2016
1 plass Vikingen U19 kvinner Norge 2014


== Landslag ==
Ingebrigtsli Hansen debuterte på det norske U-19 landslaget som 16 åring i Polish Cup 2016. Rikke står bokført med 14 poeng på 17 kamper for Norges U-19 landslag. Hansen gjorde sin A-landslagsdebut i 11 november 2018 mot Danmark i Fredrikshamn. På sine 26 A-landslagskamper står Hansen bokført med 45 poeng på 26 kamper. 


== Referanser ==
Jacques av Monaco

Jacques av Monaco (Jacques Honoré Rainier Grimaldi; født 10. desember 2014) er arveprins og tronfølger i fyrstedømmet Monaco. Han er eldste sønn av fyrst Albert II og fyrstinne Charlène av Monaco.
Han ble født på Fyrstinne Grace-hospitalet i Monaco, kort etter sin tvillingsøster, prinsesse Gabriella. Han ble døpt sammen med søsteren 10. mai 2015 i Notre-Dame-Immaculée-katedralen i Monaco.


== Referanser ==
1812 god

1812 god (originaltittel: 1812 год) er en russisk stumfilm fra 1912 regissert av Vasilij Gontsjarov, Kai Hansen og Aleksandr Uralskij.Handlingen følger Napoleons felttog i Russland 1812


== Skuespillere ==
Vasilij Gontsjarov
Aleksandra Gontsjarova
Andrej Gromov
Pavel Knorr som Napoleon
V. Serjozjinikov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1812 god på Internet Movie Database 
(en) 1812 god på AllMovie
Ukhod velikogo startsa

Ukhod velikogo startsa (originaltittel: Уход великого старца) er en russisk stumfilm fra 1912, regissert av Jakov Protasanov.


== Handling ==
En gruppe bønder kommer for å møte Lev Tolstoj og hans kone, for å be om å få litt land hvor de håper å kunne dyrke mat. Tolstoj må forklare dem at det er hans kone som har myndighet over eiendommen deres, men hun ønsker ikke hjelpe dem.
Men Lev Tolstoj blir stadig mer opptatt av de fattiges problemer. Dette fører til en rekke konflikter med hans egen kone, og deretter til en dyp motløshet fordi han forgjeves fortsetter å søke etter svar på lidelsene han ofte ser rundt seg.


== Skuespillere ==
Olga Petrova som Sofja Tolstaja
Vladimir Sjaternikov som Leo Tolstoj
Leo Tolstoj
Mikhail Tamarov som Vladimir Tsjertkov
Jelizaveta Thiman som Aleksandra Lvovna Tolstaja


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ukhod velikogo startsa på Internet Movie Database
Notsj pered Rozjdestvom

Notsj pered Rozjdestvom (originaltittel: Ночь передъ Рождествомъ) er en russisk stumfilm fra 1913, regissert av Vladislav Starevitsj.


== Handling ==
Basert på en av Nikolaj Gogols historier: Det er julaften, og alle innbygger i en liten landsby har planer. Men Djevelen og heksen Solokha leter etter måter å forårsake ugagn. Chub, en kossak, er mest opptatt av å få tak i vodka. Solokhas sønn, smeden Vakula, ønsker å gifte seg med Chubs sjarmerende datter Oksana.
Men hun setter ham på et oppdrag: hvis Vakula klarer å få tak i tsarinaens sko til henne, kommer Oksana til å gå med på å gifte seg med ham. I mellomtiden får den populære Solokha en rekke mannlige besøkende å stri med. Når Vakula avbryter henne, setter dette i gang en kjede av uforutsette hendelser som fører til en travel julenatt for alle sammen.


== Skuespillere ==
Ivan Mozzjukhin
Olga Obolenskaja som Oksana
Lidija Tridenskaja som Solokha
Pjotr Lopukhin som Vakula
Aleksandr Kheruvimov som Golova


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Notsj pered Rozjdestvom på Internet Movie Database
Vladislav Starevitsj

Vladislav Aleksandrovitsj Starevitsj (Владисла́в Алекса́ндрович Старе́вич; født 27. julijul./ 8. august 1882greg. i Moskva i Det russiske keiserdømmet, død 1965 i Fontenay-sous-Bois i Frankrike) var en russisk regissør.


== Filmografi (utvalg) ==
1912 – Prekrasnaja Ljukanida (Прекрасная Люканида, или Война усачей с рогачами)
1912 – Mest kinematografitsjeskogo operatora (Месть кинематографического оператора)
1913 – Strekoza i muravej (Стрекоза и муравей)
1913 – Notsj pered Rozjdestvom (Ночь передъ Рождествомъ)
1915 – Portret (Портрет)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladislav Starevitsj på Internet Movie Database 
(en) Vladislav Starevitsj hos The Movie Database
Domik v Kolomne

Domik v Kolomne (originaltittel: Домик в Коломне) er en russisk stumfilm fra 1913, regissert av Pjotr Tsjardynin.


== Handling ==
Filme var var basert på en historie av Aleksandr Pusjkin: Den unge Parasha bor sammen med moren sin, en enke. Parasha tar seg flittig av mange oppgaver i husholdningen deres, men hun liker også å flørte med menn som går forbi vinduet hennes - og hun har en spesiell favoritt.
En dag ber Parashas mor henne om å ansette en kokk, og gjøre dette så billig som mulig. Parasha og mannen hun er romantisk interessert i, ser umiddelbart en måte å bruke denne situasjonen til deres egen fordel.


== Skuespillere ==
Praskovja Maksimova
Sofja Goslavskaja
Ivan Mozzjukhin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Domik v Kolomne på Internet Movie Database
Djadjusjkina kvartira

Djadjusjkina kvartira (originaltittel: Дядюшкина квартира) er en russisk stumfilm fra 1913, regissert av Pjotr Tsjardynin.


== Handling ==
En mann ved navn Koko bestemmer seg for å leie ut onkelens leilighet, til en rekke forskjellige fargerike karakterer. Det oppstår dermed en rekke uforutsette hendelser.


== Skuespillere ==
Dora Citorena
Andrej Gromov
Aleksandr Kheruvimov
Ivan Mozzjukhin som Coco
V. Niglov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uncle's Apartment på Internet Movie Database
Dvorjanskoje gnezdo

Dvorjanskoje gnezdo (originaltittel: Дворянское гнездо) er en russisk stumfilm fra 1914 regissert av Vladimir Gardin.


== Skuespillere ==
Olga Preobrazjenskaja som Liza
Mikhail Tamarov som Lavretskij
Jelizaveta Uvarova som Varvara
Ljudmila Sytsjova som Marfa Timofejevna
Vladimir Sjaternikov som Lemm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dvorjanskoje gnezdo på Internet Movie Database
R (film)

R er en dansk dramafilm fra 2010. Den er regissert av Tobias Lindholm og Michael Noer etter eget manuskript.
Filmen handler om Rune (Pilou Asbæk) som soner en voldsdom på to år i Horsens statsfengsel. For å komme ut av kriminalitet planlegger han å holde seg for seg selv og derved unngå problemer.


== Medvirkende (utvalg) ==
Pilou Asbæk – Rune
Dulfi Al-Jabouri – Rashid
Roland Møller – Mureren
Jacob Gredsted – Carsten
Kim Winther – Fengselsbetjent Kim
Omar Shargawi – Bazhir


== Priser ==


=== Bodilprisen ===
Under utdelingen av Bodilprisen i 2011 vant filmen Bodilprisen for beste danske film ved Tobias Lindholm og Michael Noer. Pilou Asbæk mottok Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle og Tobias Lindholm en Sær-Bodil for manuskripter til R og Submarino.


=== Robertprisen ===
Filmen vant priser innen flere kategorier da Robertprisen ble delt ut i 2011; Robertprisen for årets danske spillefilm, Robertprisen for årets filmfotograf til  Magnus Nordenhof Jønck, Robertprisen for årets regissør til Tobias Lindholm og Michael Noer, Robertprisen for årets filmklipper til  Adam Nielsen, Robertprisen for årets originale manuskript til Tobias Lindholm og Michael Noer, Robertprisen for årets lyddesigner til Morten Green og Robertprisen for årets visuelle effekter til Morten Jacobsen og Thomas Foldberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) R på Internet Movie Database 
(no) R hos Filmfront 
(sv) R i Svensk Filmdatabas 
(da) R i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) R på Allociné 
(nl) R på MovieMeter 
(en) R på AllMovie 
(en) R på Turner Classic Movies 
(en) R på Rotten Tomatoes 
(en) R på Metacritic