jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Woman’s Home Companion

Woman's Home Companion var et amerikansk månedsmagasin, utgitt fra 1873 til 1957. Magasinet startet i 1873 som Home, ble fra 1876 Ladies' Home Companion og endelig Woman's Home Companion i 1897. Formålet var å distansere seg fra Ladies' Home Journal. Utgiverne var i starten brødrene S.L og Fredrick Thorpe. Magasinets utgiver var i 1906 blitt Crowell-Collier Publishing Company, opprinnelig Crowell Publishing Company.Companion siktet de første tiårene inn mot middelklassepublikummet. Det tilbød undersøkende journalistikk (muckraking), samtidig med serieromaner, reiseskildringer og gode illustrasjoner av landets ledende kunstnere. Det støttet kvinnenes rett til høyere utdanning, deltakelse i forretningslivet og fysisk aktivitet. Under redaktør Gertrude Battles fra 1911, ble den undersøkende journalistikken byttet med historier fra kjente forfattere som F. Scott Fitzgerald, Willa Carter, Edith Warthon og Edna Ferber.


== Referanser ==
Lasermikrofon

En lasermikrofon (engelsk:Long-Range Laser Listening Device) er et avansert tyvlyttingsutstyr. Utsyret brukes til å tyvlytte på personer i et rom ved å skyte en usynlig infrarød laserstråle mot et vindu i rommet - fange opp refleksen av strålen som da vil modulere signalet i takt med mekaniske vibrasjoner på vindusgalsset.


== Referanser ==


== Se også ==
Kommunikasjonskontroll
NAGRA kredittkort med lydopptak
Lampemikrofon
Karl Knutsson (Tre Rosor)

Karl Knutsson (– 1520) var en norsk adelsmann og hærfører. 
Han var eldste sønn av Knut Alvsson (Tre Rosor) og Görvel Eriksdotter Gyllenstierna. Han nevnes som væpner i 1516, og var senere general i Christian II tjeneste. Han falt under beleiringen av Stockholm i 1520. Hans yngre bror, Erik, ble halshugget samme år under det stockholmske blodbad.


== Referanser ==
Elektro-optisk sensor

Elektro-optiske sensorer er elektroniske detektorer som konverterer lys, eller en endring i lyset,til et elektronisk signal. Disse sensorene er i stand til å oppdage elektromagnetisk stråling fra den infrarøde opp til den ultrafiolette bølgelengder. De blir brukt i mange industri- og forbrukerorienterte programmer, for eksempel:

lamper som slår seg på automatisk når det blir mørkt
posisjonssensorer som aktiveres når et objekt avbryter en lysstråle
blitsgjenkjenning - for å synkronisere én blits med en annen
fotoelektriske sensorer som registrerer avstand, fravær eller tilstedeværelse av et objekt


== Typer av optiske sensorer og brytere ==
Det er mange forskjellige typer optiske sensorer, den mest vanlige typene er:

lysfølsomme enheter som konverterer en endring av lysintensitet til en endring av elektrisk motstands
solceller - konverterer en mengde lys til utgangsspenningOptisk brytere er vanligvis brukt i optiske fibre, der den elektro-optiske effekten blir brukt til å slå sammen en krets til en annen. Disse bryterne kan bli implementert med mikroelektromekaniske systemer eller piezoelektriske systemer.


== Referanser ==
Lampemikrofon

En lampemikrofon (engelsk:Long-distance eavesdropping device "lamphone") er en lyspære som virker som innsamler av lydbølger. Den forandre intensiteten på lyset i takt med lybølger som blir oppfanget i rommet - noe som igjen kan fanges opp og demoduleres innen synsvidde. Ved hjelp av en kikkert og en elektro-optisk sensor kan en tyvlytter avlytte et rom fra langt hold.


== Referanser ==


== Se også ==
Kommunikasjonskontroll
NAGRA kredittkort med lydopptak
Lasermikrofon
John Kåre Raake

John Kåre Raake (født 10. oktober 1962) er en norsk manusforfatter, tegneserieskaper og forfatter fra Skudeneshavn, bosatt i Oslo.I 1984 vant han en tegneseriekonkurranse i regi av Semic Nordisk forlag. For stipendet som fulgte laget han tegneseriealbumet Sture Rask og oljen som forsvant som ble gitt ut i 1986. Han jobbet noen år i den norske utgaven av det amerikanske tegneseriebladet Mad før han i 1986 ble med deler av redaksjonen over til det nye norske tegneseriebladet Pyton. I Pyton var han med å lage tegneserier som Wunder-Bjarne, Deep Shit Junkies, Bjottolf Nerd frem til midten av 1990-tallet.Hans første filmmanus skrev han til den norske actioneventyrfilmen Gåten Ragnarok fra 2013. Han har siden skrevet manus til katastrofefilmene Bølgen fra 2015 og Skjelvet fra 2018, begge sammen med Harald Rosenløw Eeg, og til barnefilmene Snekker Andersen og Julenissen fra 2016 og Snekker Andersen og Julenissen og den vesle bygda som glømte at det var jul fra 2019. For manuset til Skjelvet ble han og Rosenløw Eeg nominert til Kanonprisen 2018 i klassen beste manus.I 2019 debuterte han som romanforfatter med thrillen Isen.


== Filmografi ==
2013: Gåten Ragnarok
2015: Bølgen
2016: Snekker Andersen og Julenissen
2018: Skjelvet
2019: Snekker Andersen og Julenissen og den vesle bygda som glømte at det var jul


== Bibliografi ==
1986: Sture Rask og oljen som forsvant (tegneseriealbum)
2019: Isen (roman)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Kåre Raake på Internet Movie Database 
(en) John Kåre Raake hos The Movie Database 
(no) John Kåre Raake i Store norske leksikon
Claus Ursin Schøning

Claus Ursin Schøning (født 1730, død 1768) var en norsk embetsmann og sorenskriver i Salten. Han utga en latinsk avhandling om Norges jordbruksforhold, Tractatus oeconomico-physicus de habitu Norvegiæ ad agriculturam (1754).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Claus Ursin Schøning var sønn av handelsmann Anders Schøning på Skotnes i Lofoten og Martha Mikkelsdatter Ursin, den yngste av syv søsken, og bror av historikeren Gerhard Schøning. Morbroren Bjørn Ursin var sorenskriver i Vesterålen. I 1758 giftet han seg med den omkring 12 år eldre Else Sophia Aagom, datter av hans formann i sorenskriverstillingen. De hadde en datter, Else Sophie Schøning, som ble gift med en fransk emigré (flyktning etter revolusjonen), Isak Andreas de Wahl.


=== Virke ===
Mens han studerte ved Københavns universitet hjalp han som Erik Johan Jessens assistent til med å utarbeidet en topografisk beskrivelse over Norge. Etter å ha tatt juridisk eksamen ble han i 1755 utnevnt til sorenskriver i Salten, hvor han kjøpte gården Bertnes av biskop Friis og bosatte seg der. Han eide også gården Mjønes, som han kjøpte av Hans Hvid.
Schøning utga i 1754 den latinske avhandlingen Tractatus oeconomico-physicus de habitu Norvegiæ ad agriculturam («Økonomisk-fysisk avhandling om Norges jordbruksforhold»). Her forsøker han å vise at Norge er et mer fruktbart land enn man i alminnelighet tror, og at jordbruket kan forbedres ved å innføre bedre lover og bestemmelser. Ifølge Jessen skaffet denne avhandlingen Schøning stillingen som sorenskriver i Salten.Francis Bull sammenligner verket med tilsvarende avhandlinger fra midten av 1750-tallet, for eksempel i Erik Pontoppidans tidsskrift Danmarks og Norges oeconomiske Magazin, og finner at de viser en «stigende tro paa det norske jordbruks muligheter, og et begyndende romantisk sværmeri for den norske bonde». Bull mener også at broren Gerhard har vært kilden for mange av de historiske opplpysningene i avhandlingen. Gerhard Schøning tok for øvrig det samme emnet opp i et anonymt skrift Velmeente Tanker om Agerdørkningens muelige Forbedring i Norge fra 1758.I 1768 døde han bare 38 år gammel og ble året etter etterfulgt som sorenskriver av Jens Grønbech Wessel, som også kjøpte sorenskrivergården Bertnes.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haakon H. Vatne: Sorenskrivere i Salten. Nordlandsposten. 4. august 1962. 
Bull, Francis (1916). Fra Holberg til Nordal Brun : studier til norsk aandshistorie. Aschehoug. 
Schøning, Jakob (1928). Nordlands-slegten Schøning i 360 aar. Det Malingske bogtrykkeri.
Hjulsta säteri

Hjulsta er en herregård og tidligere setegård i Enköpings-Näs sogn i Enköping kommune i Sverige. Den ligger cirka 10 kilometer syd for Enköping, ikke langt fra hvor overfarten tidligere foregikk fra vestre Uppland til Södermanland.


== Referanser ==
Trondheimsreisen

Trondheimsreisen er en norsk dokumentarfilm fra 2018 regissert av Magnus Skatvold og produsert av Dag Hoel. Filmen er satt sammen av klipp fra nasjonale arkiver og private filmsamlinger og forteller historier fra Trondheim fra starten 1900-tallet og frem til 1980-tallet med kommentarer og historier fra trøndere som Liv Ullmann, Odd Reitan, Anne B. Ragde, Ulf Risnes, Anne Krigsvoll og Håkon Bleken.Filmen hadde premiere under Kosmorama, Trondheims internasjonale filmfestival, 6. mars 2018 og ordinær kinopremiere 16. mars. For filmen ble Jørgen Meyer, Audun Røstad og Geir Døhlie Gjerdsjø nominert til Kanonprisen 2018 i klassen beste lyddesign.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trondheimsreisen på Internet Movie Database
Ängsö slott

Ängsö (tidligere også Engsö) er et slott på øya Ängsö i Mälaren  i Västerås kommune i Västmanlands län i Sverige.
En av de tidligst kjente eiere var Riseberga kloster på 1200-tallet. Godset har siden skiftet eier en rekke ganger.Det nåværende utseende og innredning kom til på 1740-tallet, men i bygningsmassen finnes stadig deler av en middelalderborg fra 1400-tallet.


== Referanser ==
Shamsur Rahman Faruqi

Shamsur Rahman Faruqi (født 30. september 1935 i Azamgarh i Britisk India, død 25. desember 2020 i Allahabad i India) var en indisk dikter og urdulitteraturkritiker og -teoretiker.
Han gjorde bruk av metoder fra vestlig litteraturkritikk i sin granskning av urduspråklig litteratur. Han redigerte også litteraturmagasinet Shabkhoon og var deltids professor på South Asia Regional Studies Center ved University of Pennsylvania.
Faruqi døde 25. desember 2020 i Allahabad av covid-19 i en alder av 85 år.


== Referanser ==
Abha Club

Abha Football Club‎, arabisk: نادي أبها السعودي (stiftet 1966) er en fotballklubb fra Abha i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (0)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Al-Ain FC (Saudi Arabia)

Al-Ain Saudi Football Club, arabisk: نادي العين السعودي‎ (stiftet 1978) er en fotballklubb fra Al Bahah i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (0)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Al Faisaly FC

Må ikke forveksles med den jordanske klubben Al Faisaly SCAl-Faisaly Football Club, arabisk: نادي الفيصلي‎ (stiftet 1954) er en fotballklubb fra Harmah i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (1) 2020–21


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Al Qadsiah FC

Al-Qadsiah Football Club, arabisk: نادي القادسية‎ (stiftet 1967) er en fotballklubb fra Khobar i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (0)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Al Wehda Club (Mekka)

Al-Wehda Football Club, arabisk: نادي الوحدة‎ (stiftet 1945) er en fotballklubb fra Mekka i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (2) 1957, 1966


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Damac FC

Damac Football Club, arabisk:  ضمك‎ (stiftet 1972) er en fotballklubb fra Khamis Mushait i Saudi-Arabia.


== Meritter ==
Saudi Professional League:          (0)
Kings Cup: (0)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Sankt Sava

Sankt Sava (serbisk: Свети Сава, født 1169, død 14. januar 1236) var en serbisk fyrste og ortodoks munk, og den første erkebiskop i den serbisk-ortodokse kirke.
Sava, født som Rastko Nemanjić (serbisk kyrillisk: Растко Немањић), var den yngste sønnen til den serbiske storfyrsten Stefan Nemanja (grunnleggeren av Nemanjić-dynastiet). Han styrte fyrstedømmet Hum en kort tid i 1190–92. Deretter dro han til Athos, hvor han ble en munk med navnet Sava (Sabbas). På Athos etablerte han klosteret Hilandar, som ble et av de viktigste kulturelle og religiøse sentrene for det serbiske folket. I 1219 anerkjente patriarkatet i Nikea ham som den første serbiske erkebiskopen, Samme år forfattet han Serbias eldste kjente konstitusjon, Zakonopravilo nomokanon, og sikret dermed full uavhengighet, både religiøst og politisk. Sava regnes som grunnleggeren av serbisk middelalderlitteratur.Han blir allment ansett som en av de viktigste figurene i Serbias historie. Den 27. januar (g.s. 14. januar) er en helligdag til ære for Sankt Sava som grunnlegger av den serbisk-ortodokse kirke. Mange kunstneriske verk fra middelalderen til moderne tid har tolket hans karriere. Han er skytshelgen for Serbia, serbere og serbisk utdanning.Sankt Savakirken i Beograd ble bygget til ære for Sankt Sava. Kirken er bygget der osmanene i 1594 brente levningene hans, under et opprør hvor serberne brukte ikoner av Sava som krigsflagg. Sankt Savakirken er verdens største ortodokse kirkebygning.


== Referanser ==
Kauffeldts plass

Kauffeldts plass er en liten plass i Gjøvik der Glassverksgata ender. 
Syd for plassen med nr. 1 ligger rådhuset med Gjøvik kommunes sentrale administrasjon, bibliotek og en rekke etater. 
Plassen har navn etter Caspar Kauffeldt, grunnleggeren av Gjøvigs Glasværk. Vest på plassen ligger Kauffeldtgården, nr. 2, der Mjøsmuseet, Gjøvik kunstforening og andre foreninger har lokaler.


== Referanser ==
Peder Nilsson Grip

Peder Nilsson Grip (1507–1533) var en svensk riksråd. 
Han var sønn av riksråd Nils Bosson Grip til Vinäs (d. 1522) og Anna Arvidsdotter Trolle (1476–1532). I 1532 ble han høvedsmann for kong Gustavs krigsfolk, i det han sendte jemtlenningene i kamp mot kong Christian II.
Samme år giftet han seg med godseieren Gørvel Fadersdatter. Da han den 26. september 1533 skulle reise fra Hjulstad til sin gård Follnäs druknet han i Mälaren. 
Han ble bisatt i Sorunda kirke. Få måneder etter giftet enken seg med den danske adelsmann Truid Ulfstand.


== Referanser ==
Deva

Deva kan vise til:
Innen geografi:

Deva (Romania), en by i Transilvania
Rio Deva, ei elv i Spania
Deva (Baskerland), Deba på baskisk, ei elv i Baskerland
Deva Victrix, en romersk festning i Britannia som seinere ble til byen ChesterInnen religion:

Deva (hinduisme) kan vise til mannlige guder eller engleaktige vesen
Deva (buddhisme) viser til flere slag overnaturlige vesen
Daeva i parsismen er en slags falske guder
Erling Diesen

Erling Diesen (født 6. juli 1932) er en norsk ingeniør og embetsmann.


== Liv og virke ==
Han ble født i Geithus, avsluttet sin videregående utdanning i Hønefoss i 1951 og er utdannet sivilingeniør fra NTH i 1956. Han jobbet ved Institutt for Elektroteknikk som ingeniør og som forskningsassistent fram til 1960, og var sekretær i Norsk Elektroteknisk Komité fra 1960 til 1961. Han ble ansatt i Norges vassdrags- og energidirektorat i 1961, og var sjefsingeniør i kraftverksavdelingen til 1977 og i elektrisitetsavdelingen fra 1977 til 1978. Han var underdirektør i Olje- og energidepartementet fra 1978 til 1980, og deretter underdirektør i NVE fra 1980 til 1983. Han var administrerende direktør i Buskerud Energiverk fra 1983 til 1987.Deretter ble han generaldirektør i Norges vassdrags- og energidirektorat. Etter en omorganisering i 1991 ble tittelen omgjort til Vassdrags- og energidirektør Han gikk av med pensjon i 1999. Han er bosatt i Asker.


== Referanser ==
Sparre av Hjulsta og Ängsö

Sparre av Hjulsta og Ängsö er en svensk adelsslekt med gods plassert hovedsakelig i landskapene omkring Mälaren. Ætten har sitt tilnavn etter gården Hjulsta i Enköpings-Näs sogn i Uppland samt etter Ängsö i Västmanland. Stamfaren Birger er kun kjent gjennom barnas patronymikon.


== Referanser ==
NM i ultraløp 2019

NM i ultraløp 2019 var en del av NM i friidrett 2019. Det ble arrangert NM i ultraløp på to distanser i 2019.
NM i 24-timersløp ble arrangert som en del av Bislett 24-timers 23.–24. november.
NM i terrengultra ble arrangert som en del av KRSUltra (60 km) i Kristiansand 27. april.


== 24-timers ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Terrengultra (60 km) ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Kilder ==
Resultater 24-timers
Resultater terrengultra
friidrett.no: Andre NM/UM 2019
Wojciech Kolańczyk

Wojciech Ludwik Kolańczyk (født 25. august 1946 i Poznań) er en polsk advokat. Han var Polens ambassadør i Norge fra 2007 til 2012.


== Utmerkelser ==
Den Kongelige Norske Fortjenstorden, kommandør med stjerne, 2012


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2002

U19-EM i fotball for kvinner 2002 ble arrangert i Sverige i 2002.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2003

U19-EM i fotball for kvinner 2003 ble arrangert i Tyskland i 2003.


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2004

U19-EM i fotball for kvinner 2004 ble arrangert i Finland i 2004.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2005

U19-EM i fotball for kvinner 2005 ble arrangert i Ungarn i 2005.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2006

U19-EM i fotball for kvinner 2006 ble arrangert i Sveits i 2006.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2007

U19-EM i fotball for kvinner 2007 ble arrangert på Island i 2007.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2008

U19-EM i fotball for kvinner 2008 ble arrangert i Frankrike i 2008.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2009

U19-EM i fotball for kvinner 2009 ble arrangert i Hviterussland i 2009.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2010

U19-EM i fotball for kvinner 2010 ble arrangert i FYR Makedonia i 2010.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
Spikeprotein

Spike-protein eller bare spike (piggprotein brukes også i Norge; tidligere kalt S-protein eller peplomer) er et glykoprotein som er plassert som fremspring (engelsk: spike) på overflaten av koronavirus.


== Beskrivelse ==
Det er omkring 26 spikemolekyler på et coronavirion. Spikeprotein er glykosylert og kan ha fra 1160 til 1400 aminosyrer avhengig av hvilken art virus det er tale om.Spikeeproteinet benyttes når viruset trenger inn i en celle. En del av proteinet (S1) bindes til et enzym kalt ACE2 på overflaten av vertscellen, hvorpå en annen del av proteinet (S2) vil få virusets membrankappe til å smelte sammen med vertscellens cellemembran.Etter en covid-19-infeksjon hos mennesker dannes det antistoffer overfor SARS-CoV-2-virusets spike-protein. De vaksiner for covid-19 er utviklet eller som er under utvikling, er rettet mot proteinet, og endringer i det vil kunne påvirke kommende vaksiners effektivitet.Den mutasjon av SARS-CoV-2-viruset som kjennes som cluster 5, har fire endringer i spike-proteinet. Foreløbipe laboratieforsøk har vist at denne virusvariant påvirkes mindre av antistoffer fra mennesker enn andre varianter av viruset.


== Litteratur ==
F. Fenner et al.: The Biology of Animal Viruses, 2. Auflage, New York, London 1968, ISBN 0-12-253040-3, S. 5f
D. J. Garwes et al.: Identification of epitopes of immunological importance on the peplomer of porcine transmissible gastroenteritis virus. Adv Exp Med Biol. (1987) 218: S. 509–515, PMID 2449047
H. G. Niesters et al.: The peplomer protein sequence of the M41 strain of coronavirus IBV and its comparison with Beaudette strains. Virus Res. (1986) 5(2-3): S. 253–263, PMID 2429473


== Se også ==
mRNA-vaksiner


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2011

U19-EM i fotball for kvinner 2011 ble arrangert i Italia i 2011.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2012

U19-EM i fotball for kvinner 2012 ble arrangert i Antalya i Tyrkia i 2012.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2013

U19-EM i fotball for kvinner 2013 ble arrangert i Wales i 2013.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2015

U19-EM i fotball for kvinner 2015 ble arrangert i Israel i 2015.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
U19-EM i fotball for kvinner 2016

U19-EM i fotball for kvinner 2016 ble arrangert i Slovakia i 2016.


== Sluttspill ==


== Finale ==


== Referanser ==
Toivo Jürgenson

Toivo Jürgenson (født 28. august 1957 i Tallinn) er en estisk politiker og forretningsmann. Han har vært medlem av Riigikogu (1992–2003) og medlem av to av Estlands regjeringer. Han representerer partiet Fedreland.


== Liv og virke ==
Han er sønn av Albina (født Paju) og Aksel Jürgenson. Faren var dosent ved Tallinns polytekniske institutt. Toivo gikk gymnaset i Tallinn og studerte bygningsteknikk med spesialisering i veibygging ved Tallinns polytekniske institutt, mens Estland ennå var en del av Sovjetunionen. Han arbeidet som ingeniør for flere statsforetak i sovjettiden.I 1988 var brødrene Toivo og Kalle Jürgenson blant grunnleggerne av Det estiske kristendemokratiske parti (EKDE), et av de første frie partiene i Estland under glasnost. De var blant de unge reformatorene som kom til makten i Estland etter uavhengigheten, og Jürgenson ble sentral i privatiseringen av statseiendom. Ved de første frie valgene i 1992 ble Toivo og Kalle Jürgenson og tre andre fra EKDE valgt inn i Riigikogu. EKDE stilte i det konservative valgforbundet «Fedreland».Toivo Jürgenson var næringsminister fra 1994 til 1995, da valgforbundet ble splittet, og deretter partileder for Fedrelandsunionen fra 1995 til 1998. Han var transportminister fra 1999 til 2002, da han hadde ansvaret for å delprivatisere jernbaneselskapet Eesti Raudtee. Han trådte ut av Riigikogu ved valget i 2003.Jürgenson har også vært kommunepolitiker i Tallinn, som medlem av byrådet/representantskapet.Siden 2003 har han drevet entreprenørselskapet Toomtsentrum.


== Referanser ==
Daniel Brent

Daniel Carroll Brent (født 1770 i Stafford County, Virginia, død 31. januar 1841 i Paris, Frankrike) var en amerikansk politiker og diplomat. Han fungerte som USAs utenriksminister i tre dager fra 4. mars til 7. mars 1825 under overgangen fra John Quincy Adams fra utenriksminister til president. Han var sjefskontorist for utenriksdepartementet, hvor han etterfulgte John Graham den 22. september 1817 og forble i stillingen frem til 22. august 1833. Etter å ha forlatt stillingen tjenestegjorde han som konsul i Paris frem til sin død i 1841.


== Referanser ==
Jacob L. Martin

Jacob L. Martin (død 26. august 1848) var en amerikansk diplomat. Han var sjefskontorist for utenriksdepartementet fra 16. juli 1840 til 5. mars 1841. I bare to dager, den 4. og 5. mars 1841, var han fungerende utenriksminister.
I 1848 ble han utnevnt til chargé d'affaires fra USA til den hellige stol. Martin var protestant, men ble valgt fra noen få kandidater som var åpent vennligsinnet overfor Vatikanet. Han nådde Roma den 2. august 1848, men nølet med å gå inn i byen på grunn av den pågående revolusjonen. Martin presenterte seg for paven den 19. august 1848, men døde syv dager senere.


== Referanser ==