jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Etiopiarikse

Etiopiarikse (Rougetius rougetii) er en monotypisk art i riksefamilien (Rallidae) og eneste art i slekten Rougetius. Arten er utbredt i fjellene i Etiopia og såvidt i Eritrea, typisk i høyder omkring 2 000–4 100 moh.


== Taksonomi ==
I en ny studie av riksefamilien antyder Garcia-R et al. (2020) at etiopiarikse kan være søsterarten til gressrikse (Crex egregia). Begge artene holder til i Afrika.


== Biologi ==
Etiopiariksa blir omkring 30 cm lang. Fjærdrakten beskriver som olivenbrun på oversiden og kanelrustrød på undersiden, med hvite dekkfjær på undersiden av stjerten. Kjønnene er like, mens ungfugler typisk er noe blekere i fargene. Nebb og øyne er mørk brune.Arten opptrer i høylandet, ofte i irrigerte jordbruksområder. Etiopiarikse er monogam og hekker solitært. Eggene, typisk 4–5, legges med daglig intervall i tidsrommet mars–oktober. Hunnen ruger, kanskje også hannen. Begge foreldrene ivaretar avkommet, som oppholder seg sammen med foreldrene til de blir voksne.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter
†Aphanapteryx, monotypisk, utdødd slektslinje
†Erythromachus, monotypisk, utdødd slektslinje
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
R. rougetii, etiopiarikse, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk, utdødd slektslinje
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk, utdødd slektslinje
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Etiopiarikse i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Etiopiarikse hos Artsdatabanken 
(en) Etiopiarikse hos ITIS 
(en) Kategori:Rougetius rougetii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rougetius rougetii – detaljert informasjon på Wikispecies
Atlantisia podarces

†Atlantisia podarces (sankthelenarikse) var en monotypisk art i riksefamilien (Rallidae) og én av to arter i slekten Atlantisia. Arten var endemisk for St. Helena i Søratlanteren og flygeudyktig, noe som gjorde den utsatt for predasjon da øya ble besatt av mennesker i 1502. Den døde trolig ut like etter.


== Taksonomi ==
A. podarces blir av og til plassert i slekten Aphanocrex, men står nært nok Atlantisia til å bli plassert i denne slekten.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
A. rogersi, tristanrikse (monotypisk)
†A. podarces, (sankthelenarikse), utdødd like etter 1502 (monotypisk)
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Atlantisia podarces i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Atlantisia podarces hos Fossilworks
Gardenia (slekt)

Gardenia er ei slekt i maurefamilien.
Artene er eviggrønne busker eller små trær. Bladene sitter motsatt eller mer sjeldent tre sammen. Blomstene er tvekjønnede, hvite eller gule og ofte oppsiktsvekkende. Krona er valse- eller trompetformet og har 5–12 fliker. Det er også 5–12 pollenbærere. Fruktknuten har ett kammer som inneholder mange frøemner. Frukten er saftig og gul, oransje, rødoransje eller brun. Rester av begeret sitter som regel igjen på frukten.
Ulike oversikter angir mellom 60 og 250 arter i slekta. De er utbredt i tropiske og subtropiske deler av Asia og Afrika og på Madagaskar og stillehavsøyene. Den mest kjente arten er gardenia (Gardenia jasminoides) som dyrkes i hele verden på grunn av de hvite, duftende blomstene. Den dyrkes utendørs i varme land og som stueplante andre steder. Også andre arter dyrkes.


== Litteratur ==
«Gardenia». Flora of China. Besøkt 22. april 2020. 
«Gardenia». The Plant List. Besøkt 22. april 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gardenia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gardenia hos ITIS 
(en) Gardenia hos NCBI 
(en) Gardenia hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Gardenia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gardenia – detaljert informasjon på Wikispecies
Bambusrikse

Bambusrikse (Aramidopsis plateni) er en flygeudyktig, monotypisk art i riksefamilien (Rallidae) og eneste art i slekten Aramidopsis. Arten er endemisk for øya Sulawesi i Indonesia.


== Biologi ==
Bambusrikse blir omkring 30 cm lang og er en flyeudyktig art, som nærmest er stjertløs. Arten har meget kraftige lemmer og føtter, korte vinger og meget kort stjert. Nebbet er svakt buet nedover og halvlangt. Fjærdrakten varierer i ulike grønntoner. Kjønnene er like, men hunnene er sterke rustrøde i nakken og har mindre hvitt i kinnene enn hannene. Hunnene har rødaktig iris, mens hannenes er mer gulaktig.Bambusriksa er utbredt i Nord-Sulawesi og på Minahasahalvøya i Sørøst-Sulawesi. Den opptrer i tett lianeskog og bambusskog med sekundærvekst, i grensestrøkene mellom lavlandet og høylandet. På Minahasahalvøya også i skråninger med sekundærvekst ved basen av gressletter med elefantgress. Arten eter trolig mest ferskvannskrabber, som den fanger i bekkefar og lignende. Det eneste som er kjent om hekkingen er en observasjon av en voksen fugl med to unger.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter
†Aphanapteryx, monotypisk, utdødd slektslinje
†Erythromachus, monotypisk, utdødd slektslinje
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk, utdødd slektslinje
Aramidopsis, monotypisk
A. plateni, bambusrikse, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk, utdødd slektslinje
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bambusrikse i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bambusrikse hos Artsdatabanken 
(en) Bambusrikse hos ITIS 
(en) Bambusrikse hos NCBI 
(en) Kategori:Aramidopsis plateni – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aramidopsis plateni – detaljert informasjon på Wikispecies
Lewinia

Lewinia er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller fire arter, med tilsammen 17 taxa, som er utbredt i deler av Sør- og Sørøst-Asia og i deler av Australasia. To av artene er monotypiske.


== Taksonomi ==
Orientrikse (L. striata) blir tidvis plassert i slektene Gallirallus, Rallus og Hypotaenidia. Luzonrikse (L. mirifica) blir tidvis plassert i slekten Dryolimnas, av og til også i Rallus. Brunnakkerikse (L. pectoralis) blir tidvis plassert i slektene Dryolimnas og Rallus. Aucklandrikse (L. muelleri) blir tidvis plassert i slekten Dryolimnas.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
L. striata, orientrikse
L. mirifica, luzonrikse (monotypisk)
L. pectoralis, brunnakkerikse
L. muelleri, aucklandrikse (monotypisk)
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lewinia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lewinia hos Artsdatabanken 
(en) Lewinia hos Fossilworks 
(en) Lewinia hos ITIS 
(en) Lewinia hos NCBI 
(en) Kategori:Lewinia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lewinia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lewinia – detaljert informasjon på Wikispecies
Gymnocrex

Gymnocrex er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller kun tre arter, med tilsammen 4 taxa, som er utbredt på Sulawesi og Ny-Guinea og noen nære øyer. To av artene er monotypiske.


== Taksonomi ==
Validiteten av gråbukriksens (G. plumbeiventris) to taxa er usikker.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
G. rosenbergii, brillerikse (monotypisk)
G. plumbeiventris, gråbukrikse
G. talaudensis, talaudrikse (monotypisk)
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gymnocrex i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gymnocrex hos Artsdatabanken 
(en) Gymnocrex hos ITIS 
(en) Gymnocrex hos NCBI 
(en) Kategori:Gymnocrex – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gymnocrex – detaljert informasjon på Wikispecies
Teruyuki Okazaki

Teruyuki Okazaki (岡崎 照幸 Okazaki Teruyuki, født 22. juni 1931 i Fukuoka i Japan, død 21. april 2020 i Philadelphia i Pennsylvania i USA) var en tiende grads svart belte-innehaver i shotokan karate.
Okazaki var grunnlegger og hovedinstruktør av International Shotokan Karate Federation (ISKF). Sammen med Gichin Funakoshi og Masatoshi Nakayama utviklet han Japan Karate Associations instruktørtreningsprogram.
Okazaki døde 21. april 2020 av covid-19 i Philadelphia i Pennsylvania i USA, i en alder av 88 år.


== Referanser ==
Alexander Flotve

Alexander Flotve (født 27. desember 1971 i Åkrehamn) er en norsk musiker, komponist, arrangør og produsent.  


== Bakgrunn ==
Etter tre år på musikklinjen ved Skeisvang Videregående Skole i Haugesund, ble Flotve utdannet ved Agder Musikkonservatorium/UiS (1990–1995) og ved London Music School/MI London (1997–1998), der han fikk utmerkelsen årets gitarist i 1998. Han er gitarist i bandet Leif & Kompisane og fast musikalsk makker med forfatter og musiker Tore Renberg. I 2000 ga han ut gitarboken Tell med meg på Cantando Musikkforlag. Han debuterte med soloalbumet Friselliana (Barrot/Forte Music) i 2020. Flotve driver til daglig lydstudioet KompisStudio i Stavanger. 
Som produsent og arrangør har Flotve blant annet jobbet for artister og band som Dickensbandet, Magne Høyland, Atlars, Mareike Bechtel Wang, Arny Egeland, Leif og Kompisane, Geir Arne Hansen, Frank Robert Andreassen og Harry’s Lirekasse. 
Som komponist har Flotve blant annet komponert teatermusikk til Rogaland Teaters oppsetning av Pust (D. Macmillan), musikk til flere barneforestillinger i regi av Rikskonsertene, laget musikk til Jens Zetlitz 250 års jubileumsforestilling på Tou Scene og skrevet musikk til to dobbeltalbum med Andreas «Ajax» Jacobsen tekster (Dreyer Bok). Han har også vært låtskriver for (og medlem av) ulike band som Dickensbandet, Kammerherrene, Harry’s Lirekasse og (Tre) Vise Menn fra Haugesund samt skrevet låter med andre artister i forbindelse med ulike plateutgivelser, deriblant rap artisten Atlars, Leif Nilsen, Mareike Bechtel Wang og Magne Høyland.
Som musikalsk leder, kapellmester, komponist og arrangør har Flotve blant annet hatt ansvaret for Fargespill Stavanger i Stavanger Konserthus 2012, 2013 og 2014 på forestillingene «Drømmer» og «Fargesprell». Han var også kapellmester for Cupfinaleshowet i Oslo Spectrum under cupfinalen 2019.
Flotve har vært studiomusiker på en lang rekke utgivelser deriblant med Elin Furubotn, Tore Renberg, Leif og Kompisane, Atlars, Håkon Berge/Gunnar Roalkvam/Stavanger Symfoniorkester, Magne Høyland, Mareike Bechtel Wang, Torfinn Nag og Staysmann. 
Som utøvende musiker har Flotve jobbet med et utall lokale og nasjonale artister og har blant annet turnert med Jan Toft, Tore Renberg, (Tre) Vise Menn, Atlars og Leif og Kompisane. Han har også jobbet som teatermusiker på en rekke produksjoner ved Rogaland Teater og Haugesund Teater samt Scenekraft, Sandnes Kulturhus og Agder Teater.  


== Diskografi ==
Friselliana (Barrot/Forte Music 2020).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gallirallus

Gallirallus er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten er den mest tallrike i denne familien og teller 18 arter. Artene er i hovedsak utbredt på oseaniske øyer og landmasser i havområdene mellom Sørøst-Asia og Australia.


== Biologi ==
Mange av artene i denne slekten er helt eller delvis flygeudyktige, men noen få kan flyge, om enn kanskje ikke så godt. Båndrikse (G. philippensis) er imidlertid et eksempel på en ganske utholden flyger, som kan tilbakelegge lange avstander, når den først kommer seg på vingene. Flygeferdighet har gjort det mulig for flere arter i denne delgruppen å kolonisere mange av øyene i denne regionen.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter, hvorav fem utdødde og 13 monotypiske
G. calayanensis, calayanrikse (monotypisk)
G. wallacii, halmaherarikse (monotypisk)
G. castaneoventris, goliatrikse
G. australis, wekarikse
G. lafresnayanus, kanakrikse (monotypisk)
G. sylvestris, moserikse (monotypisk)
G. okinawae, okinawarikse (monotypisk)
†G. pacificus, tahitirikse (monotypisk, utdødd)
G. philippensis, båndrikse
†G. modestus, chathamrikse (monotypisk, utdødd)
†G. dieffenbachii, hvitbrynrikse (monotypisk, utdødd)
G. insignis, bismarckrikse (monotypisk)
G. woodfordi, salomonrikse
†G. poecilopterus, fijirikse (monotypisk, utdødd)
G. owstoni, guamrikse (monotypisk, utryddet i vill tilstand)
†G. wakensis, wakerikse (monotypisk, utdødd)
G. torquatus, mustasjerikse
G. rovianae, rovianarikse (monotypisk)
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gallirallus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gallirallus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gallirallus hos Artsdatabanken 
(en) Gallirallus hos Fossilworks 
(en) Gallirallus hos ITIS 
(en) Gallirallus hos NCBI 
(en) Kategori:Gallirallus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gallirallus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gallirallus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sången om den Eldröda Blomman

For filmen fra 1934, se Sången om den eldröda blomman (1934).Sången om den Eldröda Blomman er en svensk film fra 1919 med regi av Mauritz Stiller. Manuskriptet var skrevet av Stiller og Gustaf Molander. Som litterært forelegg hadde de Johannes Linnankoskis roman som ble utgitt i 1905. Hovedrollene spilles av Lars Hanson, Edith Erastoff, Greta Almroth og Lillebil Christensen.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Lars Hanson - Olof Koskela
Greta Almroth - Annikki
Lillebil Christensen - Elli, «Gasellen», tjenestejente på gården Koskela
Louise Fahlman - husmoren på Koskela, Olofs mor
Axel Hultman - bonden på Koskela, Olofs far
John Ekman - fløterformann
Hjalmar Peters - bonde på gården Moisio
Edith Erastoff - Kyllikki, Moisio-bondens datter
Nils Lundell - sønnen på gården Inkala, Kyllikkis forlovede
Olof Ås - fløter
Paul Hagman - fløter
Gösta Ström - fløter
Bengt Djurberg - ung mann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sången om den Eldröda Blomman på Internet Movie Database 
(no) Sången om den Eldröda Blomman hos Filmfront 
(sv) Sången om den Eldröda Blomman i Svensk Filmdatabas
Trettenårskrigen

Trettenårskrigen (tysk: Dreizehnjähriger Krieg; polsk: wojna trzynastoletnia), også kalt byenes krig, var en konflikt mellom den prøyssiske konføderasjonen støttet av det polske kongedømmet og De tyske riddernes ordensstat fra 1454 til 1466. De prøyssiske byene hadde gått sammen i et forbund som protest mot den tyske ordenens militære og føydale dominans. Ledende byer som Danzig hadde styrket seg på østersjøhandelen med voksende økonomisk makt, men den tyske ridderordenen innehadde den dominerende rollen politisk. Muligheten kom i januar 1454, da kong Kasimir 4. Jagiello av Polen giftet seg med Elisabeth av Habsburg.
Konføderasjonen, som hadde besluttet seg for å gjøre opprør mot den tyske ordensstaten, bad Polens konge om støtte ved å akseptere ham som sin herre istedenfor ordensmesteren. Da hadde de prøyssiske byene siden sammenslutningen i 1440 prøvd å løse sine tvister med de tyske ridderne uten hell. Så snart Kasimir 4 hadde gitt sin støtte til konføderasjonen, brøt krigen ut i februar 1454. Dette var begynnelsen på en tretten år lang krig som først sluttet i 1466 med Toruń-freden. De tyske riddere ble tvunget til å erkjenne nederlaget ved å avstå områder i Pommern og Vest-Preussen til Polen, som bekreftet sitt overherredømme over de prøyssiske byene.
For den tyske ridderordensstaten var freden et nytt tilbakeskritt til fordel for det polske kongedømmet og andre lokale aktører i Preussen i den gradvise nedgangen i perioden etter nederlaget i Slaget ved Tannenberg i 1410 til den endelige slutten i 1525, da Preussen ble omgjort til et verdslig hertugdømme under Polens konge.


== Litteratur ==
Marian Biskup|Biskup, Marian. Wojna trzynastoletnia (The Thirteen Years War).
Karin Friedrich: The Other Prussia: Royal Prussia, Poland and Liberty, 1569-1772, Google Books
Marian Biskup, Wojna trzynastoletnia, Gdańsk 1965
Paweł Jasienica, Polska Jagiellonów


== Eksterne lenker ==
The Editors of Encyclopaedia Britannica: Thirteen Years' War
Prussian War 1454-1466
War of the Cities (1454–1466)
Delmer Daves

Delmer Daves (født 24. juli 1904 død 17. august 1977 var en amerikansk manusforfatter, filmprodusent, regissør og skuespiller.
Som regissør huskes i dag best for sine westernfilmer, og to av hans mest kjente er Den brukne pilen (1950) og 3.10 til Yuma (1957). 


== Filmer i utvalg (regi) ==
1950 – Den brukne pilen
1954 – Gladiatorene
1957 – 3.10 til Yuma


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Delmer Daves på Internet Movie Database 
(sv) Delmer Daves i Svensk Filmdatabas 
(da) Delmer Daves på Filmdatabasen 
(fr) Delmer Daves på Allociné 
(en) Delmer Daves på AllMovie 
(en) Delmer Daves hos Turner Classic Movies 
(en) Delmer Daves hos The Movie Database
Berg-Ejvind og hans hustru

Berg-Ejvind og hans hustru er en svensk film fra 1918 med regi av Victor Sjöström. Manuskriptet var skrevet av Sjöström og Sam Ask. Som forelegg hadde de Jóhann Sigurjónssons teaterstykke fra 1911. Hovedrollene spilles av Sjöström, Edith Erastoff og John Ekman.


== Rolleliste (i utvalg) ==
Victor Sjöström - Berg-Ejvind
Edith Erastoff - Halla
John Ekman - Arnes
Nils Aréhn - Björn Bergstéinsson
Jenny Tschernichin-Larsson - Gudfinna
William Larsson - Bjärni Sveinbjörnsson
Artur Rolén - dräng hos Halla
Sigurd Wallén - dräng hos Halla


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berg-Ejvind og hans hustru på Internet Movie Database 
(no) Berg-Ejvind og hans hustru hos Filmfront 
(sv) Berg-Ejvind og hans hustru i Svensk Filmdatabas 
(fr) Berg-Ejvind og hans hustru på Allociné 
(nl) Berg-Ejvind og hans hustru på MovieMeter 
(en) Berg-Ejvind og hans hustru på AllMovie 
(en) Berg-Ejvind og hans hustru på Rotten Tomatoes
Ruf der Wildgänse

Ruf der Wildgänse er en østerriksk spillefilm fra 1961 regissert av Hans Heinrich. Filmen er basert på en romanen «Graagaas» av Martha Ostenso fra 1925. Hovedrollene hadde Ewald Balser (Caleb Gare), Heidemarie Hatheyer (Amelia Gare), Brigitte Horney (Frau Sandbo), Marisa Mell (Judith Gare), Horst Janson (Sven Sandbo) og Gertraud Jesserer (Ellen Gare).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ruf der Wildgänse på Internet Movie Database 
(nl) Ruf der Wildgänse på MovieMeter