jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gjerpen prestegård

Gjerpen prestegård eller Gjerpen store ligger like sørøst for Gjerpen kirke, i Skien kommune i Telemark. Prestegårdens historie strekker seg i likhet med kirkens tilbake til 1100-tallet.
Hovedbygningen ble oppført i 1750 i barokk stil med valmtak. Bygningen ble noe forlenget og endret omkring 1850 og i 1890. Stilmessig ble den endret mot sveitser, og den fikk to arker under det høye valmtaket. Disse ble fjernet ved en restaurering i 1971–72, da bygningens utseende ble tilbakeført mot det opprinnelige. Presteboligen ble totalrenovert i 2015.Stabburet er fra omkring 1900. Det er laftet og har stående panel. Både hovedbygning og stabbur er fredet. Det er dessuten oppført et menighetshus på prestegårdseiendommen.
Gjerpen prestegård var P.A. Munchs barndomshjem. Familien Quisling bodde også her i en årrekke, idet Jon Lauritz Qvisling var prost i Gjerpen og skrev mye om lokalhistorie og kirkehistorie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «173 Gjerpen prestegard». Prestegårder i Norge – et utvalg. Opplysningsvesenets fond. s. 147–148. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 7. september 2019. 


== Eksterne lenker ==
Opplysningsvesenets fond Arkivert 9. august 2020 hos Wayback Machine.
«Gjerpen prestegård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Solum prestegård

Solum prestegård ligger sørvest for Solum kirke, på den andre siden av Klovholtvegen. Tre bygninger på prestegårdstunet er fredet: hovedbygningen, forpakterboligen og et lysthus.
Hovedbygningen er et laftebygg i to etasjer med stående panel og valmtak. Bygningen ble opprinnelig oppført i 1715, men ble ombygget flere ganger på 1800-tallet og har sitt nåværende utseende fra 1842. Forpakterboligen er ifølge Opplysningsvesenets fond fra 1800-tallet, mens lysthusets alder synes å være ukjent. Hovedbygningen og forpakterboligen ble malt sommeren 2018.


== Litteratur ==
Gunnar Birkeland og Sigrunn Nerdal, red. (2015). «175 Solum prestegard». Prestegårder i Norge – et utvalg. Opplysningsvesenets fond. s. 151–152. Arkivert fra originalen 1. september 2019. Besøkt 7. september 2019. 


== Eksterne lenker ==
(no) Opplysningsvesenets fond: Solum prestebolig
«Solum prestegård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Solmyrås sportskapell

Solmyrås sportskapell er et kapell fra 1972 i Skien kommune, Telemark fylke. Kapellet er bare et par kilometer fra Porsgrunn by.
Byggverket er i tre og glass. Det ble tatt i bruk 6. februar 1972 og formelt vigslet av biskop Kaare Støylen den 16. april samme år.


== Litteratur ==
Henriksveen, Herman, red. (1986). «Solmyrås sportskapell». Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 32–33. ISBN 82-90695-00-4. 


== Eksterne lenker ==
«Solmyrås sportskapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Norgesmesterskapet i boksing 1964

Norgesmesterskapet i boksing 1964 ble arrangert 22. mars i Oslo.
Kongepokalen ble vunnet av Hans Gulbrandsen. 
Forbundspokalen ble vunnet av Nils Dag Strømme.
Beste klubber ble Bokseklubben Pugilist og B-30 (delt).


== Medaljevinnere ==


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1964, s. 135-37. Norsk Kunstforlag.
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 41. ISBN 978-82-303-2060-0.
Iridium (samband)

Iridium er et amerikansk kommunikasjonssystem med  (Iridium Communications Inc.) med hovedkontor i McLean (Virginia). Selskapet driver et verdensomspennende satellittkommunikasjonssystem bestående av 66 aktive satellitter i seks baner samt én eller flere reservesatellitter i bane. Systemet er oppkalt etter det grunnstoffet Iridium.


== Eksterne lenker ==
Iridium Offisielle operatør side (engelsk)
Iridium Meldinger tekstmelding til iridium abonnent vil sende (på engelsk)
Offisielle Kanal på YouTube (engelsk)
ASE Satfinder – Nåværende sky posisjon i det synlige Iridium satellitt
CalSky Arkivert 24. august 2018 hos Wayback Machine. – den Nåværende planen for Iridium Flares til ethvert sted på jorden
Himmelen-Over – Også-til-dato tidsplan for Iridium Flares til ethvert sted på jorden (engelsk)
Beskrivelse av satellitter og opprinnelsen av Fakler (engelsk)
IRIDIUM SATELLITT-SIGNALER: EN CASE-STUDIE I FORSTYRRELSER KARAKTERISERING OG KLIMATILTAK FOR RADIO ASTRONOMY OBSERVASJONER
R-330Zj (Zjitel)

R-330Zj (Zjitel) (russisk:Житель) er en pakke eller et system med installasjoner for elektronisk krigføring. Systemet kan oppdage, lokalisere og jamme GSM mobiltelefonssystem i frekvensområdene 900, 1800 og 1900 Mhz. Systemet kan kan også jamme ut GPS navigasjon, Inmarsat satellittelefoni og Iridium satellittsamband. Systemet kan bruke plattformer som lastebiler, panserbiler, fartøy, fly, helikoptre og ofte droner.Det kan settes opp individuelt med operatører i hvert enkelt element, eller settes opp som et system av noder med fjernstyring fra
kontrollenheten R-330KMK "Diabazol".
Rekkevidden for jamming er 20 - 30 kilometer fra jammeren, avhengig av fri sikt (LOS) og geografi generelt.
Systemet er ofte registrert brukt i Ukraina.


== Referanser ==
Inga Ørner

Inga Ferdinanda Ørner (født 21. februar 1876 i Kristiania, død 1963) var en norsk operasanger, musikkpedagog og komponist.


== Familie ==
Inga Ørner var datter av styrmann og senere slakterborger i Kristiania Ferdinand August Olsen og Marthe Marie Andersen. Hun var faster til kronprins Haralds adjutant, Jan August Ørner.


== Bakgrunn ==
Allerede 11 år gammel danset Inga Ørner i Faust på Christiania Theater. 14 år gammel reiste hun, uten foreldrene, for første gang over Atlanteren. 
Inga Ørner studerte hos kammersanger Wilhelm Kloed i Kristiania, Jean de Reszke i Paris og Cesare Rossi i Roma. Hun var knyttet til flere operascener, og i Norge gjorde hun seg særlig kjent i rollen som Gilda i Verdis opera Rigoletto, som hun fremførte under sin debut i Italia.


== Liv og virke ==
Ørner var anerkjent som koloratursopran. Hun gjorde flere opptredener i USA, men relativt få i fødelandet Norge. 
Hennes første store engasjement i utlandet var ved Covent Garden. Deretter opptrådte hun flere sesonger i Metropolitan Opera i New York, sammen med Caruso og flere andre sangere av internasjonalt toppformat.
Det finnes enkelte romanseopptak av Inga Ørner på Odeon-plater.
Ørner komponerte flere sangvalser, hvoran Flower of Eros ble mest kjent i samtiden. Som sanger foretrakk hun selv å fremføre skandinaviske folkesanger. Hennes stemmeregister strakte seg over tre og en halv oktav.
Inga Ørner ga også musikkundervisning, blant annet i New York.
Mot slutten av sitt liv var Ørner bosatt i California.


== Utvalgte roller ==
Siebel i Gounods Faust
Gilda i Verdis Rigoletto.


== Referanser ==


== Kilder ==
Wong, Johs. (1926). Norske utvandrere og forretningsdrivende i Amerika. J. Burner & Co. s. 82. 


== Eksterne lenker ==
Norsk lydinstitutt: «De andre» (besøkt 7. september 2019)
Piaristene

Piaristene (latin: Patres piarum scholarum, «fromme skolers fedre») er en katolsk regulærklerikerorden.
Piaristordenen er fremvokst av en forening som ble opprettet i 1597 i Roma av spanjolen Josef av Calasanz og som i 1617 ble anerkjent av pave Paul V som  kongregasjon og i 1621 opphøyd til orden av pave Gregor XV, med tittelen Congregatio Paulina clericorum regularium. 
Den er en av presteordnene. Tilføyd de vanlige munkeløftet var det løfte å kostnadsfritt undervise både fattige og foreldreløse barn. Etter ignorantbrødrene ble den i sine velmaktstider den katolske kirkes fremste samfunn for den mannlige ungdoms undervisning. 
Allerede i 1597 åpnet Josef av Calasanz den første offentlige kostnadsfrie folkeskolen, og sterk utbredelse skjedde i Italia. En krise på 1640-tallet berøvet samfunnet status som orden, og stifteren ble trukket for inkvisisjonstribunalet og ble avsatt. I 1669 ble piaristene igjen fikk status som orden og fikk nå sin største utbredelse i Østerrike. 
I den periode jesuittordenen var opphevet gjorde piaristene sin kirke omfattende tjenester ved å søke å ta seg av også den høyere utdannelse. Sekulariseringen av skolevesenet også i de viktigere katolske land innebar naturligvis en kraftig tilbakagang for piaristene. 
I spissen står en præpositus generalis, som residerer i Collegio Calasanzio i Roma.


== Kilder ==
Piarister i Nordisk familjebok (2. utgave, 1915)


== Litteratur ==
Otto Biba: Die kulturelle Bedeutung des Piaristenordens in Österreich bis zum Ende des 18. Jahrhunderts, Wien, 1974, veröffentlicht unter dem Titel Der Piaristenorden in Österreich: seine Bedeutung für bildende Kunst, Musik und Theater im 17. und 18. Jahrhundert, in: Jahrbuch für österreichische Kulturgeschichte, 5, 1975.
Karl A. F. Fischer: Verzeichnis der Piaristen der deutschen und böhmischen Ordensprovinz; Catalogus generalis provinciae Germanicae et Bohemicae ordinis scholarum Piarum. R. Oldenbourg, München 1985, ISBN 3-486-51111-4.
Oswald Panagl: «Piaristen» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.
Heinrich Pleticha: Piaristen und Gymnasiasten. Schülerleben im alten Prag. Vitalis, Furth im Wald, Prag 2001, ISBN 3-934774-40-7.
Susan Richter: Sittliche Schau=Bühn=Spiele – Die Rolle des Schultheaters im Lehrkonzept des Piaristenordens im 18. Jahrhundert, in: Hans Heid (Hrsg.): Die Rastatter Residenz im Spiegel von Beständen der Historischen Bibliothek. Begleitbuch zur Ausstellung „300 Jahre Residenz Rastatt“. Rastatt 2007, S. 209–228.
Metoděj Zemek, Jan Bombera, Aleš Filip, Pavel Kollar: Piaristé v Čechách, na Moravě a ve Slezsku 1631 až 1950. Scholae piae Prievidza. TEXTM pre Kolégium piaristů Prievidzi, Prievidza 1992, ISBN 80-85716-02-X.
Axell Hodges

Axell Hodges (født 20. august 1996 i Encinitas i California) er en amerikansk profesjonell FMX-utøver, som tok sølv i «High Air» under X Games Norway 2019.


== Eksterne lenker ==
(en) Axell Hodges – X Games
Karlskirche

Karlskirche er en kirke inntil søndre ende av Karlsplatz i Wien. Den er en av de mest enestående av barokkens kirker nord for Alpene og er kronet med en avlang ellipsoideformet kuppel. 
Sedin Karlsplatz ble gjenskapt som en helhet i slutten av 1980-tallet har Karlskirche høstet berømmelse på grunn av sin kuppel og sine to flankerende kolonner med relieffer, såvel som for sin rolle som arkitektonisk motvekt til Musikverein og Technische Universität Wien.


== Utforming og bygging ==
I 1713, ett år etter den siste store pestepidemien, lovet Karl VI å bygge en kirke dedisert til Carlo Borromeo. En arkitekturtevling ble anordnet,og seirende ut av den gikk Johann Bernhard Fischer von Erlach. Byggingen ble påbegynt i 1716. Fischer von Erlach døde innen kirken stod ferdig. Det var hans sønn Joseph Emanuel Fischer von Erlach som ferdigstilte den i 1737. 
Som en skaper av historisk arkitektur forente Johann Bernhard Fischer von Erlach mange vidt skilte elementer i kirken. Fasadens midte, som fører frem til våpenhuset, motsvarer portikken på et gresk tempel. De to tilgrensende kolonnene, skapte av Lorenzo Mattielli, har Trajansøylen i Roma som forbilde. Ved siden av dem står to tårn, som viser tydelig innflytelse fra den romerske barokkens mestre Bernini og Borromini. Ovenfor entréen løfter kuppelen seg over en høy sylinder som den yngre Fischer von Erlach forkortet og delvis forandret.


== Litteratur ==
Hofkammerarchiv, Wien: Hofzahlamtsbücher 1715–1730: Bau der Karlskirche
Dehio-Handbuch Wien I. Bezirk – Innere Stadt. Verlag Berger, Horn u. a. 2003, ISBN 3-85028-366-6.
Claudius Caravias: Die Moschee an der Wien. Die Karlskirche – eine Moschee, das Belvedere – ein Türkenzelt, der Naschmarkt – ein orientalischer Basar. 300 Jahre islamischer Einfluss in der Wiener Architektur. Luna Verlag, Eichgraben 2008, ISBN 978-3-9500382-6-2.
Johann Werfring: Inkasso in Karlskirche Artikel in der „Wiener Zeitung“ vom 19. Dezember 2000, S. 7.Christian Fastl: «St. Karl (Wien)» i Oesterreichisches Musiklexikon. Onlineutgaven, Wien 2002 ff., ISBN 3-7001-3077-5.


== Eksterne lenker ==
Kirkens hjemmeside
(en) Karlskirche, Vienna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
X Games Norway 2019 – Motocross Best Whip

«Best Whip» i FMX under X Games Norway 2019 ble avholdt 31. august i Telenor Arena.
Jarryd McNeil fra Australia tok sitt 9. X Games-gull, foran japanske Genki Watanabe og Tyler Bereman fra USA.


== Resultat ==


=== Kvalifisering ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
István Vad

István Vad (født 30. mai 1979 i Budapest) er en ungarsk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Nemzeti Bajnokság I. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA. Hans var ved samme navn var også fotballspiller og senere fotballdommer på høyeste nivå både i Ungarn og internasjonalt.
Vad begynte sin profesjonelle dommerkarriere i 2004 da han fikk tildelt sine første kamper i Nemzeti Bajnokság I. Hans første europacupkamp kom den 18. juli 2007, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Champions League mellom FC Sheriff Tiraspol og FC Rànger's (2–0). Han debuterte like etter i UEFA Europa League i andre kvalifiseringsrunde mellom Vålerenga Fotball og FK Ekranas (6–0) den 30. august 2007.Han har dømt flere landskamper på U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-19 og U-21. Vad debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 17. november 2009, da han dømte en VM-kvalifiseringskamp mellom Kroatia og Andorra (4–0).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) István Vad – Olympedia 
(en) István Vad – Transfermarkt (dommer) 
(en) István Vad – WorldFootball.net (dommer) 
(en) István Vad – Soccerway 
(en) István Vad – EU-Football.info (dommer) 
(en) István Vad – PlaymakerStats.com (dommer) 
Dommerprofil hos Worldreferee.com Arkivert 30. juli 2016 hos Wayback Machine.
Dommerprofil hos Soccerway.com
Dommerprofil hos Transfermarkt.com
Vuonjaljohka

Vuonjaljohka (nordsamisk, historisk også skrevet Vuonjaljåkka) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Storelva og er 28,7 kilometer lang.
Elva har utspring på nordsiden av Vilgesrášša, hvor en rekke små bekker renner mot nord og samles i Vuonjaljávri. Fra Vuonjaljávri renner elva først mot nordvest, deretter mot nord. Vuonjaljohka munner ut i Storelva rundt fem kilometer øst-sørøst for Čuđerášša.
Fylkesvei 98 krysser elva en halv kilometer før munningen i Storelva.


== Referanser ==
Maltas senat

Senatet (maltesisk: Senat) var overhuset til Maltas parlament 1921–1933.  Ifølge grunnloven av 1921 hadde Malta et parlament med to kamre: Den lovgivende forsamlingen (underhus) med 32 medlemmer og Senatet (overhus) med 17 medlemmer. Grunnloven ble suspendert i 1933.


== Valg ==
Valg til Den lovgivende forsamlingen skulle holdes hvert tredje år, mens valg til Senatet skulle holdes hvert sjette år. For valgene til begge kamre brukte man systemet med én enkelt overførbar stemme. Valg til Senatet fant sted i 1921, 1927 og 1932.


== Medlemmer ==
Senatet bestod av syv valgte medlemmer og ti utnevnte medlemmer. De valgte medlemmene ble valgt fra to distrikter: Fire ble valgt fra det første og tre ble valgt fra det andre. De utnevnte medlemmene representerte fem kategorier: De geistlige, handelskammeret, Fagforeningsrådet (The Trade Union Council), adelen og de universitetsutdannede. De geistliges representanter ble nominert av erkebiskopen. Både de valgte og utnevnte medlemmene måtte være 35 år eller eldre.


== Ledelse ==
Senatet skulle velge en president og visepresident blant medlemmene under dets første møte. Den lovgivende forsamlingens president og Senatets president skulle avgi en stemme ved stemmelikhet.


== Uenighet mellom kamrene ==
Letter Patent inneholdt en viktig bestemmelse i tilfelle det skulle oppstå en uenighet mellom de to kamrene: Hvis Senatet avviste eller ikke lyktes i å vedta et lovforslag – eller vedtok det med endringer som Den lovgivende forsamlingen gikk imot – skulle lovforslaget anses som forkastet og skulle ikke framsettes på ny under den samme sesjonen. Hvis resultatet ble det samme i den påfølgende sesjonen, hadde guvernøren tre alternativer: Han kunne sammenkalle et felles møte mellom de to kamrene, oppløse Den lovgivende forsamlingen eller oppløse begge kamrene samtidig. Hvis situasjonen ble den samme selv etter oppløsningen, kunne guvernøren nok engang sammenkalle et felles møte mellom de to kamrene. Dersom lovforslaget ble godkjent av ⅔ av det samlede antallet medlemmer i begge kamre, ble det ansett som vedtatt.


== Finanspolitiske lovforslag ==
Senatet hadde ingen myndighet til å endre finanspolitiske lovforslag (Money Bill) på noen som helst måte, skjønt det kunne foreslå endringer av et slikt lovforslag før det ble returnert til Den lovgivende forsamlingen. Sistnevnte godkjente eller avviste endringene og sendte dem tilbake til Senatet for at det skulle godkjenne eller avvise dem.


== Presidenter ==


== Valg ==


==== 1921 ====


==== 1927 ====


==== 1932 ====


== Referanser ==
Betty Boothroyd

Betty Boothroyd (født 8. oktober 1929) er en britisk politiker (Labour). Hun ble valgt til speaker Underhuset i 1992, og var da første kvinne som hadde dette vervet. Hun ble erstattet av Michael Martin i 2000. Boothroyd ble senere baronesse (som life peer) av Sandwell og medlem av Overhuset.
I 2019 støttet hun krav om ny folkeavstemning om Brexit.Hun er utdannet danser og medvirket en periode i et danseensemble.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Betty Boothroyd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Betty Boothroyd hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Betty Boothroyd hos The Peerage
Andris Treimanis

Andris Treimanis (født 16. mars 1986 i Kuldīga) er en latvisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Virslīga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.
Treimanis debuterte som dommer på landets øverste nivå den 21. oktober 2006 under kampen mellom Dizvanagi Rezekne og Skonto Riga (0–1). Hans første europacupkamp kom den 30. juni 2011, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2011/12 mellom Şüvəlan FK og FK Minsk (1–1).Han har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-17, U-19 og U-21. Treimanis debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 25. mars 2011, da han dømte vennskapskampen mellom Litauen og Polen (2–0).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andris Treimanis – Transfermarkt (dommer) 
(en) Andris Treimanis – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Andris Treimanis – Soccerbase.com (dommer) 
Dommerprofil hos Worldreferee.com
Dommerprofil hos Soccerway.com
William Vorilong

William Vorilong, også kjent som Guillermus Vorrilong, Willem of Verolon, William of Vaurouillon, Guilelmus de Valle Rouillonis, etc. (født ca. 1390 sannsynligvis fra Vaurouillon nær St. Brieuc i Frankrike, død 1463 i Roma) var en fransk prest tilhørende fransiskanerordenen, filosof og teologi.Årene 1429-1431 underviste han i de lombardiske sentenser ved Universitetet i Paris. Han skal ha nektet å ta del i rettssaken mot Jean d'Arc i februar 1431, og forlot universitetet etter å ha fullført bare tre av de fire påkrevde bøker. Fra 1447 var han regens i Paris og så i Poitiers.
Han var tilhenger av scotismen og skrev en biografi om Duns Scotus. Fra 1457 var han en regens i Lyon og ble lisensiat og så doktor i teologi i Lyon i 1458.
Han var minister (leder) for fransiskanernes Touraine-provins fra 1449 til 1461.
Som filosof funderte han blant annet over hvorvidt Jesus måtte frelse mennesker på andre planeter, men konkluderte med at det ikke var nødvendig idet de ikke nedstammet fra Adam.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
William Vorilong at The Logic Museum
Sergej Karasjov

Sergej Gennadievitsj Karasjov (russisk: Сергей Геннадьевич Карасёв, født 12. juni 1979 i Moskva) er en russisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.
Karasjov debuterte som dommer på landets øverste nivå den 6. april 2008 under kampen mellom Krylia Sovetov Samara og FK Lutsj-Energija Vladivostok (2–1). Hans første europacupkamp kom den 8. juli 2010, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2010/11 mellom MyPa og JK Narva Trans (5–0).Han har dømt flere landskamper på U-19, U-20 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-19 og U-21. Han var også satt opp som hoveddommer under U21-EM i fotball for menn 2015. Karasjov debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 10. august 2010, da han dømte vennskapskampen mellom Aserbajdsjan og Kuwait (1–1).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sergej Karasjov – Olympedia 
(en) Sergej Karasjov – Transfermarkt (dommer) 
(en) Sergej Karasjov – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Sergej Karasjov – Soccerbase.com (dommer) 
(en) Sergej Karasjov – Soccerway 
(en) Sergej Karasjov – EU-Football.info (dommer) 
(en) Sergej Karasjov – PlaymakerStats.com (dommer) 
Dommerprofil hos Worldreferee.com
R-330KMK "Diabazol"

R-330KMK "Diabazol" (russisk: Р-330М1П «Диабазол») er et styringssystem for elektronisk krigføringsenheter produsert av NVP "PROTEK" (russisk:НВП «ПРОТЕК»)I komplekset inngår også enheten R-330KMA (russisk: Р-330КМА) og en rekke jammestasjoner som for eksempel R-330Zj (Zjitel) Komplekset opererer i frekvensområdet 100 - 2000 Mhz.


== Referanser ==
R-423-1

R-423-1 er en militær, mobil troposcatter eller stasjon for troposfærisk spredning.
Stasjonen er ment for etablering av radiolinjeforbindelser av typen troposcatter eller troposfærisk spredning i område med vanskelig terreng, og i spesielle situasjoner med brudd i andre forbindelseslinjer. Systemet er spesielt egnet for  militær kommando og kontroll på strategisk, operasjonelt og taktisk nivå.
Tekniske karakteristikker:
Frekvensbånd (MHz):	

I – (4435-4555),
II– (4630-4750)
Antall frekvenser:	220
Sendereffekt: 	1500 watt
Overføringsrate for digitale data: (kB/s) 512, 1024 og 2048