jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eurispini

Eurispini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
Små til middelsstore, lange og smale, stort sett mørke bladbiller. Oversiden er nokså blank og tett og kraftig punktert. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er rektangulært, lengre enn bredt. Dekkvingenes er lange og smale, tilspissede bak. 


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Arten Eurispa vittata er knyttet tilo planten Gahnia grandis (sivfamilien).


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia og på Ny-Guinea.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Eurispini Chapuis, 1875
slekten Eurispa Balý, 1858
slekten Leucispa Chapuis, 1875
slekten Squamispa Maulik, 1928


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Insects of Tasmania - Eurispa vittata
Bilde av Leucispa sp.
(en) Eurispini hos ITIS 
Eurispini – detaljert informasjon på Wikispecies
Exothispini

Exothispini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
En ganske stor (ca. 17 millimeter), noe avlang, brunlig bladbille. Kroppen er litt pæreformet. Antennene er litt tykke og spoleformede, litt kortere enn hode + pronotum. Hodet er rektangulært, fasettøynene er ganske små pg sitter på hodets forhjørner. Pronotum er trapesformet, mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingenes er noe utvidete bakover, med kraftige punktrader. Beina er mørke, ganske slanke.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Vertsplanten for denne arten er ukjent.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Tanzania.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Exothispini Weise, 1911
slekten Exothispa Kolbe, 1897
Exothispa reimeri Kolbe, 1897


== Litteratur ==
Hispines of the World - Exothispa


== Eksterne lenker ==
(en) Exothispini hos ITIS 
Exothispini – detaljert informasjon på Wikispecies
Goniocheniini

Goniocheniini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
Nokså små, bredt ovale skjoldbiller, gjerne matt brunlige eller svarte. Hodet er dekket av pronotum. Antennene er tynne. Kroppen kan være nokså flat, etter ha en spiss, tornelignende knøl foran på dekkvingene.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike tofrøbladete planter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Goniocheniini Spaeth, 1942
slekten Chlamydocassis Spaeth, 1942
slekten Goniochenia Weise, 1896
slekten Herissa Spaeth, 1909
slekten Polychalma Barber & Bridwell, 1940
slekten Zeugonota Spaeth, 1913


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Chlamydocassis cribripennis
Bilde av Goniochenia difformis
Bilde av Goniochenia quadraticollis
Bilde av Zeugonota quadrinodosa
(en) Goniocheniini hos ITIS 
Goniocheniini – detaljert informasjon på Wikispecies
Signe Augusta Lindeman

Signe Augusta Lindeman (født 2. juli 1895 på Blommenholm, død 27. desember 1974 i Oslo) var en norsk komponist og organist.


== Bakgrunn ==
Signe Lindeman var datter av komponistene Anne Severine Lindeman og Peter Brynie Lindeman. Lindeman-slekten besto av flere generasjoner betydelige norske komponister og musikere, og Signe lærte å spille piano da hun var seks år gammel.


== Utdanning ==
Signe Lindeman avla organisteksamen ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1917. Samtidig som hun var elev ved konservatoriet arbeidet hun som kontorassistent der, samt underviste privatelever på klaver. I 1921-1923 var hun i Tyskland for å studere hos organisten Karl Straube ved konservatoriet i Leipzig. 


== Musikalsk virke ==
I 1923 debuterte Lindeman som konsertorganist i Vor Frelsers kirke, og var den første norske kvinnen til å gjøre dette. Fram til tidlig på 1930-tallet holdt hun en rekke orgelkonserter, hvor hun spilte både egenkomponerte verk, verk av familiemedlemmer, samt verk av J.S. Bach, J.G. Rheinberger og F. Mendelssohn.
Lindeman komponerte blant annet orkesterverk, kammermusikk, orgelverk, romanser og klaverstykker, samt en rekke stykker til undervisningsbruk.
Som aleneforsørger for to barn valgte hun utover 30-tallet å prioritere undervisning og faste oppdrag som kirkeorganist for å sikre en stabil inntekt.  Hun var i løpet av sin karriere fast organist ved blant annet Lilleborg menighet, Kampen kirke og i Gamlebyen kirke. Hun underviste ved Musikkonservatoriet i Oslo fram til 1963.


== Utgitte verk ==
Eventyr, op. 2, 5 smaa pianostykker av Signe Lindeman (1926)
Passacaglia og fuge (1927)
Fire Blix-Samler, sang med orgel eller piano (1927)
Påskemorgen (1929)
To stemningsbilleder, op. 5 “Søndagerskveld paa fjellet” og “Gunnarskogens kirkeklokker”  (1929)
Studier for orgel- og klaverspillere. Lærebok for nybegynnere (1938)
Små instruktive Pianostykker: Et Besøk på Landet (1943)


== Annet ==
I 2011 spilte organisten Bjørn Andor Drage inn flere av Lindemans komposisjoner på platen Norwegian Romances.


== Referanser ==
Gonophorini

Gonophorini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
Nokså små til middelsstore (3,5 - 15 millimeter), avlange skjoldbiller, gjerne matt brunlige eller svarte. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er tynne. Pronotum er firkantet, med lengdefurer. Dekkvingene er snale og jevnbrede, med rader av grove punkter som danner doble rader. 


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike enfrøbladete planter.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Gonophorini Chapuis, 1875
Slekten Agoniella Weise, 1911
Slekten Agonita Strand, 1942
Slekten Aspidispa Baly, 1869
Slekten Downesia Baly, 1858
Slekten Gonophora Chevrolat in Dejean, 1836
Slekten Klitispa Uhmann, 1940
Slekten Micrispa Gestro, 1897
Slekten Monagonia Uhmann, 1931
Slekten Neodownesia Gressitt, 1953 - nå overført til Botryonopini
Slekten Pistosia Weise, 1905 - nå overført til Botryonopini
Slekten Wallacea Balý, 1859 - nå overført til Botryonopini
Slekten Wallacispa Uhmann, 1931


== Litteratur ==
L. Sekerka (2015) Wallacea,Pistosia and Neodownesia: three distinct genera and their tribal placement (Coleoptera: Chrysomelidae: Cassidinae). Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 55: 713-743. [1]


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World - Gonophora
(en) Gonophorini hos Fossilworks 
(en) Gonophorini hos ITIS 
(en) Kategori:Gonophorini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gonophorini – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Cassidinae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hispoleptini

Hispoleptini er en gruppe av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
Nokså små til middelsstore, avlange skjoldbiller, gjerne matt gulbrunlige og svarte. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er tynne. Pronotum er firkantet. Dekkvingene er snale og jevnbrede, med rader av grove punkter, langs bakkanten med en rad skarpe pigger. 


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike palmer.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Hispoleptini Chapuis, 1875
Slekten Hispoleptis Balý, 1864
Hispoleptis diluta (Guérin-Ménéville, 1840)
Hispoleptis elaeidis Aslam, 1965
Hispoleptis ollagnieri Berti & Desmier de Chennon, 1975
Hispoleptis subfasciata Pic, 1938
Hispoleptis sulcata (Fabricius, 1894)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hispoleptini hos ITIS 
Hispoleptini – detaljert informasjon på Wikispecies
Parafrase (musikk)

Parafrase (fra gresk para = 'i tillegg til' og fraseïn = 'snakke', 'si') betegner en omarbeiding av et eksisterende verk i forbindelse med en annen stil.


== Musikalsk betydning ==
Med en parafrase forstås her fri omarbeiding eller utsmykking av en melodi, slik at resultatet ligger et sted mellom en transkripsjon eller arrangement på den ene siden, og variasjon eller improvisasjon over et tema på den andre siden.


=== Parafrasen i det 19. århundre ===
I musikken i det 19. århundre betegnet parafrasen spesielt en virtuos konsertfantasi over melodier og sanger fra kjente operaer, sammen med fri bearbeiding og transkripsjon for andre instrumenter, som for eksempel piano. Kjente eksempler er parafrasene av Franz Liszt (Parafrase over Verdis operaer Ernani og Rigoletto, 3 parafraser over sveitsiske melodier, parafrasen over bryllupsmarsjen og alvedansen fra Mendelssohns En midtsommernattsdrøm, og Dødsdans. Parafrase over dies irae for piano og orkester).


=== Parafrasen i populærmusikken ===
Pjotr Tsjajkovskijs marsj fra Nøtteknekkeren ble offentliggjordt januar 1962 av B. Bumble & Stingers som «Nut Rocker» i et boogie-piano arrangement. «Hello Muddah hello Fadduh» av Allan Sherman med en humoristisk tekst om en skoleelev på ferieleir (august 1963), i Norge kanskje best kjent gjennom Cornelis Vreeswijks versjon «Brev från kolonien», var basert på Amilcare Ponchiellis Timenes dans.


== Litteratur ==
Michael Heinemann: Der Bearbeiter als Autor. Zu Franz Liszts Opernparaphrasen. I: Hans-Joachim Hinrichsen/Klaus Pietschmann (Utg.): Jenseits der Bühne: Bearbeitungs- und Rezeptionsformen der Oper im 19. und 20. Jahrhundert (= Schweizer Beiträge zur Musikforschung; 15), Kassel, 2010, s. 88-92.
Helgelandstrappa

Helgelandstrappa i Mosjøen er en steintrapp som trolig blir Norges lengste sammenhengende steintrapp når den er ferdig. Trappa ligger i et turområde 1 kilometer fra sentrum. Ca 3000 trappetrinn er foreløpig laget. Arbeidet ovenfor Trongskardet vil fortsette sommeren 2020. Anlegget utføres på initiativ fra  Foreningen til Mosjøens forskjønnelse og Brurskanken turlag. Arbeidet begynte forsommeren 2017 og ble stort sett utført for hånd av innleide fjellveiarbeidere fra Nepal. Det har også vært brukt helikopter for noen tunge løft. Ved utgangen av sommeren 2017 var det anlagt om lag 1000 trappetrinn i stein og det var samlet inn 3,2 millioner kroner til arbeidet. Prosjektet vil trolig bli ferdigstilt sommeren 2020. Dronning Sonja foretok den offisielle åpningen av Helgelandstrappa under Festspillene Helgeland 6. juli 2019.
Helgelandstrappa i Mosjøen går fra elvekanten av Vefsna og opp Trongskardet 350 m.o.h. Til toppen av Trongskardet er det om lag 1 kilometer. Utsikt over byen har du under hele oppturen. Traseen går opp hele Trongskardet og sammenfaller med videre sti opp til Øyfjellvarden 818 m.o.h. Opp til Øyfjellvarden er det ca 3,1 km.


== Prosjektet ==
Prosjektet ble fysisk iverksatt  2. mai 2017. Initiativtaker var leder av «Foreningen til Mosjøens forskjønnelse», Bjørnar Emil Nyland. Alt av arbeid som prosjektgruppa for Helgelandstrappa legger ned er kun basert på dugnad og har ingen administrasjonskostnader.
Trappa bygges i eksisterende naturstein tilgjengelig i traseen oppetter Trongskardet og skal gå helt opp til toppen av Øyfjellet på 818 m.o.h. Trappa anses som evigvarende og vil være av historisk verdi. Helgelandstrappa vil gi en betydelig forenklet adkomst til Mosjøens stolthet, Øyfjellet, og den omkringliggende natur.
Prosjektet bidrar sterkt til folkehelsen, både fysisk og psykisk, og dekker alle samfunnslag og aldersgrupper. Helgelandstrappa åpner for muligheter for å ta i bruk fjellet på mange måter gjennom turisme, arrangement, trappeløp, trening, rehabilitering, familieturer med mer. Utfartsområdet ligger i gåavstand fra de fleste overnattingsstedene i Mosjøen.


== Humanitært bidrag ==
Helgelandstrappa bidrar humanitært gjennom å benytte sherpaer fra landsbyen Kunde i Nepal. Denne landsbyen ble rammet av to store jordskjelv i april og mai 2015. En del av inntektene fra arbeidet til sherpaene går til oppbygging av den jordskjelvrammede landsbyen i Nepal.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
På tur opp Helgelandstrappa med Norges Geologiske Undersøkelse
Nepalske sherpaer bygger turstier
Hybosispini

Hybosispini er en gruppe av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange skjoldbiller, gjerne matt gulbrunlige og svarte. Hodet er fremstrakt, ikke påfallende lite (ulikt mange andre skjoldbiller). Antennene er nokså korte og kraftige. Pronotum er firkantet. Dekkvingene er snale og jevnbrede, med rader av fine punkter. 


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Peru og Bolivia).


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Hybosispini Weise, 1910
Slekten Hybosispa Weise, 1910
Hybosispa macella (Pic, 1923)
Hybosispa melanura Weise, 1910
Hybosispa nitida Uhmann, 1939
Hybosispa rufiventris Uhmann, 1940
Hybosispa strandi Uhmann, 1933


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World - Hybosispa
(en) Hybosispini hos ITIS 
Hybosispini – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1752

Vitenskapsåret 1752 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1752.


== Matematikk ==
Leonhard Euler får publisert formelen for antallet sider, kanter og hjørner i et polyeder ; han får publisert « Principia motus fluidorum» (Prinsipper for væskers bevegelse).


== Fysikk ==

Benjamin Franklin eksperimenterer med drage, og påviser at lyn er et elektrisk fenomen.


== Kjemi ==
Dmitrij Ivanovitsj Vinogradov og Mikhail Lomonosov adverterer det første feltspatporselenet produsert i Europa.


== Prisvinnere ==
Copleymedaljen: John Pringle, britisk armélege, for avhandlingen «Experiments on Septic and Antiseptic Substances» (Eksperimenter med septiske og antiseptiske midler).


== Publikasjoner ==
7 .februar − Den franske kongens råd nedlegger forbud mot salg eller besittelse av Encyclopédiens to første bind. Denis Diderot tar opp igjen virksomheten fra november 1753.


== Institusjoner ==
31. juli − Tiergarten Schönbrunn åpner, verdens første dyrehage. Wien.


== Fødsler ==
11. mai − Johann Friedrich Blumenbach (død 1840), tysk fysiolog
28. juni − Pierre Joseph de Beauchamp (død 1801), fransk astronom.
7. juli − Joseph Marie Jacquard (død 1834), fransk oppfinner.
18. september − Adrien-Marie Legendre (død 1833), fransk matematiker.
Ukjent dato − Pierre Joseph Bonnaterre, (død 1804), fransk naturhistoriker.


== Dødsfall ==
4. januar − Gabriel Cramer (født 1704), sveitsisk matematiker.
9. februar − Fredrik Hasselquist (født 1722), svensk naturhistoriker.
9. mars − Claude-Joseph Geoffroy (født 1685), fransk botaniker og kjemiker.
10. april − William Cheselden (født 1688), britisk kirurg og anatomiker.
22. august − William Whiston (født 1667), engelsk matematiker.


== Referanser ==


== Se også ==
Wedding Album

Wedding Album er det tredjealbumet til John Lennon utenom The Beatles. Albumet er det siste i en rekke på tre album med avantgardistisk musikk, med Unfinished Music No.1: Two Virgins som det første og Unfinished Music No.2: Life with the Lions som det andre. Albumet består av et langt spor på hver av sidene. Det første sporet, «John & Yoko» består av at de to roper, hvisker, gråter og på andre måter kommuniserer navnene til hverandre i stereo. Hjerteslagene deres ble også tatt opp og lå under utbruddene. Det andre sporet, «Amsterdam», består av opptak fra parets «bed-in» i Amsterdam. Det 25 minutter lange sporet begynner med at Yoko Ono synger «John John (Let's Hope for Peace)», mens resten består av intervjuer av Lennon og Ono og diskusjoner med hverandre. Båndopptak med måker, industriell støy, trafikk, sitar og barn som leger var også med på sporet.


== Spor ==
Side en«John & Yoko» – 22:44Side to «Amsterdam» – 25:00CD bonusspor «Who Has Seen the Wind?»" (Ono) - 2:05
Listen, the Snow Is Falling" (Ono) - 3:25
«Don't Worry Kyoko (Mummy's Only Looking for Her Hand in the Snow)» (Ono) - 2:35


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wedding Album på Discogs 
(en) Wedding Album på MusicBrainz
Live Peace in Toronto 1969

Live Peace in Toronto 1969 er det første albumet til Plastic Ono Band, det vil si backingbandet til John Lennon til enhver tid. Da dette albumet ble spilt inn, var allerede The Beatles klar over at han hadde forlatt gruppen, men det var en svært godt skjult hemmelighet. Dette bandet ble slengt sammen rett før konserten - de øvde først på flyet - og besto av Lennon, Yoko Ono, Eric Clapton på gitar, Klaus Voorman på bass og Alan White på trommer. På grunn av manglende samkjør, besto repertoaret for det meste av gamle rockeklassikere, pluss en Beatles-sang og to Lennon-sanger. Side to besto av avantgardistisk musikk fremført av Yoko Ono.


== Spor ==
Side en«Blue Suede Shoes» (Carl Perkins) – 3:50
«Money (That's What I Want)» (Janie Bradford, Berry Gordy) – 3:25
«Dizzy Miss Lizzy» (Larry Williams) – 3:24
«Yer Blues» (Lennon/McCartney) – 4:12
«Cold Turkey» (Lennon) – 3:34
«Give Peace a Chance» (Lennon, McCartney) – 3:41Side to «Don't Worry Kyoko (Mummy's Only Looking for Her Hand in the Snow)» (Yoko Ono) – 4:48
«John John (Let's Hope for Peace)» (Ono) – 12:38


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Live Peace in Toronto 1969 på Discogs 
(en) Live Peace in Toronto 1969 på MusicBrainz
Papua Ny-Guinea under Samveldelekene 2018

Papua Ny-Guinea deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Queensland i Australia.Para-bordtennisspiller Vero Nime var nasjonens flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Pike fra Connemara

Pike fra Connemara (engelsk: Girl from Connemara) er et maleri fra 1870-årene av den irske kunstner Augustus Nicholas Burke (1838–1891).


== Beskrivelse ==
Motivet viser en ung pike i drakt fra kunstnerens hjemtrakter, Connemara, i det vestlige Irland. Hun trår på klipper i kystnær, sparsom vegetasjon. Piken er barbent, har et brunt sjal med grønne striper om skuldrene og bærer lyng i sitt forkle. På hver sin side ses to geiter, som kanskje skal hjem for å melkes. 
Burke vendte ofte hjem fra utlendighet for å male landskap, dyr og folk. Bildet her er blant Burkes mest berømte, og befinner seg i Irlands Nasjonalgalleri.


== Referanser ==
Walls and Bridges

Walls and Bridges var det niende albumet til John Lennon og det tredje der bare han var titulert (etter Imagine og Mind Games). Akkurat som Mind Games var Walls and Bridges mer poporientert enn tidligere, og også dette var del av Lennons «tapte helg», en halvannet år lang periode, der han bodde sammen med May Pang i Los Angeles mens Yoko Ono var i New York by. Blant de mest kjente sangene er «Whatever Gets You thru the Night», som han fremførte sammen med Elton John. Den sangen ble Lennons eneste nummer 1-hit i livet. Også «#9 Dream» ble sluppet som single, og den oppnådde niendeplass. I tillegg til Elton John, deltok også John Lennons sønn Julian på ett spor.
Selve albumet solgte godt, og nådde førsteplassen på Billboard-listene i USA. Dette var første gang dette skjedde siden Imagine-albumet.


== Spor ==
Side en«Going Down on Love» – 3:54
«Whatever Gets You thru the Night" – 3:28
«Old Dirt Road» (Lennon, Harry Nilsson) – 4:11
«What You Got» – 3:09
«Bless You» – 4:38
«Scared» – 4:36Side to «#9 Dream» – 4:47
«Surprise, Surprise (Sweet Bird of Paradox)» – 2:55
«Steel and Glass» – 4:37
«Beef Jerky» – 3:26
«Nobody Loves You (When You're Down and Out)» – 5:08
«Ya Ya» (Morgan Robinson, Lee Dorsey, Clarence Lewis, Morris Levy) – 1:06


== Besetning ==
John Lennon: Vokal, akustisk gitar, elgitar, piano
Elton John: Vokal, piano, orgel
Nicky Hopkins: piano, el-piano
Jesse Ed Davis: elgitar
Eddie Mottau: akustisk gitar
Ken Ascher: Piano, elektrisk piano, klavinett, mellotron
Klaus Voormann: Bassgitar
Arthur Jenkins: Slagverk
Jim Keltner: Trommer
Julian Lennon: Trommer
Bobby Keys, Steve Madaio, Howard Johnson, Ron Aprea, Frank Vicari: Horn
Harry Nilsson, May Pang, Lori Burton, Joey Dambra: Bakgrunnsvokal
The Philharmonic Orchestrange (New York Philarmonic Orchestra)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walls and Bridges på Discogs 
(en) Walls and Bridges på MusicBrainz
Papua Ny-Guinea under Samveldelekene 2014

Papua Ny-Guinea deltok under Samveldelekene 2014 fra 23. juli til 3. august 2014 i Glasgow i Skottland. Papua Ny-Guinea deltok for 13. gang under samveldelekene. I løpet av de tidligere deltakelser, nasjonens utøvere vant totalt ni medaljer, derav to gull. Svømmeren Ryan Pini, Papua Ny-Guineas mest suksessfulle deltaker med gull i 2006 og sølv i 2010, men deltok ikke som utøver i Glasgow, men er nå "assisterende trener og mentor" for Papua Ny-Guineas svømmelag.Flaggbærer var Steven Kari.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==