jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jørgen P. Jensen

Jørgen P. Jensen (født 30. mai 1883 i Son, død 17. juni 1961 på Hisøy) var en norsk skipsreder bosatt i Arendal. Jensen etablerte tankrederi i 1928, og ble på 1930-tallet en av Sørlandets største skipsredere.


== Tidlige år ==
Jørgen P. Jensen vokste opp i en arbeiderfamilie i Son i Akershus. Familien flyttet til Hisøy ved Arendal i 1893. Faren, Johan Jensen (1857-1895), fikk seg jobb som tomtearbeider, men dro etter kort tid til USA for å få seg bedre betalt arbeid. Der omkom han i en arbeidsulykke, og enken Hansine Elida Hansen (1859-1951) måtte forsørge familien på egen hånd.


== Stenhugger ==
Jørgen P. Jensen var eldstemann i søskenflokken og kun 13 år gammel tok han seg jobb ved C. B. Evensens Steinindustri på Terneholmen. Gjennom flere år som steinhugger ble han godt kjent med bransjen og i 1906 startet han sitt eget steinhuggeri, Jensens Stenhuggeri & Mekaniske Sliperi.


== Skipsreder ==
Våren 1927 ble han med-investor i skipsreder Martin Mosvolds kjøp av Anglo Saxon-tankeren ”Acasta”. I  1928 solgte han steinhuggeriet og kjøpte tankskipet D/T "Mytilus" av det britiske selskapet Anglo Saxon Petroleum Co. Ltd. I 1930 kjøpte Jensen ytterligere to Anglo Saxon-tankere og ble dermed Aust-Agders største tankreder.I årene frem mot andre verdenskrig fortsatte Jensen å satse på tankfart og i 1939 disponerte han hele fem tankskip og var dermed Aust-Agders største skipsreder. Etter andre verdenskrig (1940-1945) fortsatte rederiet å ekspandere. Jensen kontraherte etter hvert flere større skip. Da m/t «Credo» gikk av stabelen i 1951 og i 1959 kontraherte Jensen m/t «Cardo». Skipet var da det største skip kontrahert i Norge.


== Lokalpolitiker ==
Jensen engasjerte seg også i lokalpolitikken, og fra 1938 til 1940 var han ordfører i Hisøy kommune.


== Velgjører ==
På 1950-tallet donerte han blant annet store pengesummer til gamlehjemmet Elim på Hisøy og til Risøy ungdomsskole for sjømenn.Jensen døde 17. juni 1961 da i sitt hjem på Hisøy i en alder av 78 år.


== Arkiv ==
Rederiarkivet etter Jensens Rederier AS befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter forhandlingsprotokoller og skipstegninger, aksjeprotokoller, korrespondanse, hyreregnskap og foto. Arkivet strekker seg hovedsakelig fra rederiets oppstart i 1928 og frem til 1981.


== Kilder ==
Taraldsen, Kristen (2008). "Jørgen P. Jensen : en eventyrskikkelse i norsk skipsfart", Forlag:Arendals Tidende


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Jørgen P. Jensen på Arkivportalen
(no) Podcastepisode om Jørgen P. Jensen
Max Brünn

Max Friedrich Brünn (født 17. oktober 1896 i Berlin, død 28. august 1956 i Kassel) var en tysk-norsk jurist som flyktet til Norge etter nazistenes maktovertakelse og fikk norsk statsborgerskap.


== Liv ==
Brünn ble født i Berlin som sønn av Julius Brünn og Rosa Brünn.
Han ble dr. juris og hadde vært medlem av George-kretsen i Tyskland, men fordi han var jøde flyktet han til Norge etter at nazistene overtok makten i 1933. Da Tyskland invaderte Norge i 1940 flyktet han videre til England, hvor han ble internert som tysk statsborger. I 1945 kom han tilbake til Norge og fikk norsk statsborgerskap. Han tok norsk juridisk embetseksamen under veiledning av Alf Nordhus og begynte å undervise i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Forelesningene hans om tysk statsrett, «Oversikt over den tyske forfatningsrett siden 1803», finnes i en stensilert utgave fra 1950. Han og hans kone omkom i en bilulykke i Kassel i 1956.
Han utga en avhandling om «Forholdet mellem stat og rett i den nyere tyske teori» i Tidsskrift for rettsvitenskap i 1939. Samme år hadde Samtiden en artikkel av ham, «Hvordan ordner nasjonalsocialismen Mellem-Eurpa?» I 1946-årgangen finnes det en artikkel om Nürnbergprosessen, og i 1957-årgangen en artikkel om «Heine og jødedommen».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haukaas, Kaare (1992). norske rettslitteraturen - og dei som skreiv han. [Det juridiske fakultetsbibliotek]. 
Svennevig, Tormod Petter (1996). I østerled. Gyldendal. ISBN 8205239568.
Ole Hansen Rolfsen

Ole Hansen Rolfsen (født 5. juni 1808 i Mandal, død 28. mars 1874) var en norsk jurist.


== Liv ==
Han var sønn av kjøpmannen Jørgen Rolfsen og Susanne Marie Hansen, ble student i 1827 og cand. jur. i 1833. I mellomtiden hadde han fra 1829 til 1831 vært konstituert som adjunkt ved Kristiansand katedralskole. I 1834 ble han ansatt som kopist i Justisdepartementet, hvor han i 1840 ble konstituert som fullmektig.
I 1841 ble Rolfsen utnevnt til overrettsprokurator i Akershus stift. Året etter meldte han seg som søker til den ledige universitetsposten etter U. A. Motzfeldt, men trakk deretter søknaden, fordi regjeringen bestemte at vinneren av konkurransen skulle tiltre stillingen som lektor. I 1844 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat, og beholdt denne stillingen til sin død.
Rolfsen utga flere juridiske skrifter, for eksempel Almindelig Huusret (1839) og Den Norske Landmands juridiske Pligter og Rettigheder (1843). Han skrev også artikler i Den Constitutionelle, Morgenbladet og Aftenbladet. Sammen med P. J. Homann var han utgiver for Norsk juridisk Tidsskrift.
Han interesserte seg for økonomiske spørsmål. Det var en artikkel av ham «Om et forandret Laanesystem» som ga støtet til opprettelsen av Christiania Kreditkasse i 1848.Rolfsen er også kjent for å ha utgitt en formularbok (samling av eksempler på brev, kontrakter og lignende) som kom i mange opplag. Den første utgaven, Formularbog, indeholdende Regler og Formularer, utkom i 1838 og inneholdt 456 sider. Han fortsatte å gi ut nye utgaver i store opplag helt til sin død, og senere ble arbeidet med nye utgaver overtatt av Anders Færden, som utga den sjuende og siste utgaven i 1896, før han utarbeidet sin egen formularbok i 1906.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1896). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
Langedalselva kraftverk

Langedalselva kraftverk er et vannkraftverk ved Gloppefjorden i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 284 meter i Traudalselva.
Installert effekt er 1 MW fra en peltonturbin. Søkt årsproduksjon er 6,4 GWh.
Kraftverket eies av lokale grunneiere. Det ligger rett ved Breidalselva kraftverk og Traudalen kraftverk.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase


== Eksterne lenker ==
Småkraftforeninga: Kraftverksopning i Gloppen
Eugenie Ginsberg

Eugenie Ginserg (1905–1942) var en polsk filosof.


== Liv ==
Ginsberg var gift med Leonpold Blaustein (1905–1942), og de hadde ett barn sammen. De ble alle drept av nazistene i Lvov-gettoen, antageligvis i 1942. Alle upubliserte manuskripter ble sannsynligvis brent.


== Filosofi ==
Ginsberg publiserte i sin levetid to filosofiske artikler, i tillegg til bokanmeldelser og en artikkel om barnepsykologi: "Vedrørende Husserls lære om helheter og deler" (1929) og "Angående selvstendighet og uselvstendighet" (1931). Til tross for at artiklene er lite kjent i dag, har de blitt beskrevet som "banebrytende arbeid" som urettmessig har blitt glemt.


== Referanser ==
Moderata Fonte

Moderata Fonte, pseudonym for Modesta di Pozzo di Forzi (eller Zorzi), også kjent som Modesto Pozzo (eller Modesta, feminim av Modesto), (1555–1592) var en venetiansk forfatter og poet. I tillegg til de posthumt utgitte dialogene Giustizia delle donne og Il merito delle donne, som hun er best kjent for, skrev hun også poesi. Detaljer om hennes liv er kjent fra biografien av Giovanni Niccolò Doglioni (1548–1629), hennes onkel, og inngår som et forord til dialogen.


== Referanser ==
Dione Housheer

Dione Housheer (født 26. september 1999 i Gendringen) er en nederlandsk håndballspiller, som spiller på høyreback for den danske klubben Odense og det nederlandske kvinnelandslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dione Housheer – Olympedia 
(en) Dione Housheer – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Heidi Fjeld

Heidi Elisabeth Fjeld (født 1970) er en norsk sosialantropolog. Hun er førsteamanuensis ved Institutt for helse og samfunn ved Universitetet i Oslo (UiO).
Fjeld begynte å arbeide med Tibet i 1991, og studerte tibetansk adel på nært hold som en del av hovedfagsstudiet i sosialantropologi. I forbindelse med doktorgradsstudiene ved UiO undersøkte hun polyandri (ekteskap mellom én kvinne og flere menn) i Panamdalen i Tibet, og disputerte i 2007 med avhandlingen The Rise of the Polyandrous House: Marriage, Kinship and Social Mobility in Rural Tsang, Tibet. Hun har også skrevet om buddhisme og hierarkiske relasjoner relasjoner i Tibet.Fjeld har vært gjesteforsker ved University of California, Berkeley og er nestleder for styret ved Senter for utvikling og miljø (SUM) ved UiO.


== Bibliografi ==
BøkerCommoners and Nobles. Hereditary Divisions in Tibet (i Monograph series (Nordisk institutt for Asiastudier), NIAS Press, 2005, ISBN 8791114179)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ansattside ved UiO.
Kortbane-VM i svømming 2018 – 100 meter fri kvinner

100 meter fri for kvinner under Kortbane-VM i svømming 2018 fant sted 12. og 13. desember 2018 i Hangzhou Sports Park Stadium.


== Rekorder ==
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheat startet 12. desember klokken 10:03.


=== Semifinale ===
Semifinalene ble avholdt 12. desember fra kl. 20:07.


=== Finale ===
Finalen fant sted 13. desember kl. 19:09.


== Referanser ==
Fijiansk mesterskap i friidrett 2017

Fijiansk mesterskap i friidrett 2017 var det nasjonale mesterskapet i friidrett i øystaten Fiji, og ble arrangert 14. og 15. april 2018 på ANZ Stadium i Suva i Fiji.


== Resultater senior ==


=== Menn ===


== Resultater kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater (arkivert)


== Eksterne lenker ==
Athletics Fiji
Gregor IV

Gregor IV (født i Roma, død 25. januar 844 i Roma) var pave fra slutten av år 827 til sin død.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===

Gregor var av fornem romersk byrd, og sønn av en mann ved navn Johannes. Innen han ble pave var han kardinalprest av Sankt Markuskirken, som han lot smykke med mosaikker. Pave Paschalis I presteviet ham for hans fromhet.


=== Pave ===
Da han i 827 ble valgt til pave ville han først ikke akseptere utnevnelsen, for han anså seg selv som uverdig. Pavevalget kan ses som ett av de første der den sekulære romerske adel hadde reell makt ved valget av pave, noe som skulle fortsette en lang tid fremover. 
Gregors stod i begynnelsen av sitt pontifikat i sterkt avhengighetsforhold til den frankiske kongemakt og opptrådte senere på foranstaltning av kong Lothar I, men uten framgang, som megler mellom keiser Ludvig den fromme og hans sønner. Konflikten oppstod først og fremst ved det at Ludvig forsøkte å tilerkjenne Karl herskermakten over Pippins område Aquitania; dette førte i 833 til at de tre eldste sønnene gjorde opprør. Pave Gregor reiste over Alpene og forsøkte forgjeves å få i stand en minnelig løsning. Til slutt stod partenes hærer i slutten av juli 833 dagelang oppstilt overfior hverandre på Rothfeld ved Colmar, men uten at det kom til kamp. Pave Gregor IV førte keiseren ut av sin hærs leir for å forhandle med sønnene, som på sin side imidlertid samtidig lyktes med å vinne over den ene etter andre av keiserens støttespillere over til sitt parti. Lothar I, Ludvigs eldste sønn, klarte å vinne over paven selv. Ludvig ble avsatt, og paven skjønte til slutt at han var blitt misbrukt som en marionett.
Gregor utnevnte Ansgar til erkebiskop i 832 og pavelig legat i det nordlige og det østlige Europa. Erkebiskop Ansgar dro så til Skandinavia, og dette representerte begynnelsen av romerske misjonsfremstør i de nordiske land. (Ansgar virket i Danmark og i Sverige; han kom aldri til Norge.) 
Han sendte palliet til erkebiskopssetene i Salzburg, Canterbury og Grado. For å blidgjøre  Ludvig utdannet han prester i musikk i Roma. Pave Gregor utferdiget en bestemmelse til Ludvig om å feire Alle helgens dag i hele riket.
Pave Gregor ble begravd i Peterskirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Gregor IV.» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 307.
Horace Mann: Pope Gregory IV. In: The Catholic Encyclopedia. Band 6, Robert Appleton Company, New York 1909.
Cornelia Scherer: Der Pontifikat Gregors IV. (827–844). Vorstellungen und Wahrnehmungen päpstlichen Handelns im 9. Jahrhundert. Hiersemann, Stuttgart 2013, ISBN 978-3-7772-1308-8. (Fachbesprechung)
Artikkelen bygger på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume VI (1909)


== Eksterne lenker ==
(en) Gregorius IV – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gregorius 4. G. IV i Nordisk familjebok (2. utgave, 1909)
Krabask

En krabask er en pisk av lærreimer eller hamptau med et kort trehåndtak og som kan brukes som strafferedskap. I Ludvig Holbergs Jeppe på Bjerget har Nille en krabask som heter Mester Erik.Krabask er også en type dansk, bittert brennevin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Søk etter Krabask i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
Valentin (pave)

Valentin (født i Roma, død 16. september 827) var pave for en kort tid i 827.
Han kom fra Roma og vokste formodentlig opp i Via-Lata-distriktet. I Liber Pontificalis fortelles det hva for en from og integrert person  Valentin var, og at dette var grunnen til at pave Paschalis I utnevnte ham som ung prest til erkediakon for det romerske diakonat. Denne innflytelsesrike stilling beholdt han også under pave Eugenius II. Etter dennes død den 27. sugust 827 ble Valentin valgt til pave, formodentlig på den påfølgende søndag. Intet er kjent fra hans embedstid, som var meget kort, ikke en gang hvor lang den egentlig var. Man antar at den var på rundt en eller to måneder.


== Litteratur ==
Mann, Horace K., The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Vol. II: The Popes During the Carolingian Empire, 795–858 (1906)
DeCormenin, Louis Marie; Gihon, James L., A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth (1857)


== Kilder ==
Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume XV (1912)


== Eksterne lenker ==
(en) Valentinus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacob Schavland Gram

Jacob Schavland Gram (født 6. oktober 1783 i Ogndal, død 19. januar 1843 i Trondhjem) var en norsk trelasthandler, godseier og politiker. Han var stortingsmann for Trondhjem 1830–1832 og 1836–1841.


== Liv og virke ==
Han var sønn av proprietær David Andreas Gram og hustru Elen Einarsdatter Schavland. På morssiden var han fetter av prest, ordfører i Trondhjem og stortingsmann Aage Schavland. I noen kilder, som hos Tallak Lindstøl, er Jacob anført med Marcus som mellomnavn, og en innførsel i en kirkebok er tvetydig, mens Henrik Mathiesen avviser dette.Faren hadde bygget seg opp som jordegodseier på Innherred, og eide gårdene Vibe, Midjo, By og Trana i Stod prestegjeld, hvor han fikk reist store, herskapelige bygninger. Gram-familien kom til å eie over 50 gårder i Stod og Snåsa, de fleste med skog og sagbruk. Jacob og hans eldre og eneste bror, rittmester Einar Schavland Gram på Værnes gård, gikk også inn som medinteressenter, og omkring 1810 samlet de jordegodskomplekset Helge-Rein-By bruk i Stod. Einar døde tidlig, så Jacob overtok Værnes og kjøpte i 1822 de jordegodsene som Wessel-familien hadde samlet i Stjørdalen, deriblant Tangen bruk. Han kjøpte de wesselske godsene sammen med Jenssen & Co., som senere ble eneeiere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Marcus Schawland Gram – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jacob Schavland Gram hos Norsk senter for forskningsdata
Kimmeridgium

Kimmeridgium er en geologisk alder i sen jura som varte fra 157 til 152 millioner år siden. Den kom før oxfordium (fra 163 til 157 millioner år siden) og etterfølges av titonium (fra 152 til 145 millioner år siden).


== Galleri ==
Alexander Blonz

Alexandre Christoffersen Blonz er en norsk håndballspiller som spiller for Mol-Pick Szeged fra sesongen 2021/2022. Han spilte på det norske landslaget som tok sølv i VM 2019 og bronse i EM 2020.


== Karriere ==
Blonz spilte for Viking Håndball da han ble tatt ut på rekruttlandslaget sommeren 2018, men det var likevel en stor overraskelse da landslagssjef Christian Berge valgte å ta ham med i sin tropp til håndball-VM 2019. I de innledende kampene fikk han også mye spilletid, og ble kåret til banens beste spiller i kampen mot Chile som Norge vant 41–20 og hvor Alexander Blonz skåret åtte av målene. Han spilte også på Norges lag som tok bronse i EM 2020.


== Annet ==
Blonz var elev ved Stavanger katedralskole.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Blonz – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Alexander Blonz – Norges Håndballforbund
Caloocan

Caloocan, alternativt skrevet Kalookan (tagalog: Lungsod ng Kalookan), er en by på øya Luzon på Filippinene. Byen er den tredje største byen i landet, med i omkring 1,58 millioner innbyggere ifølge folketellingen i 2015. Kalookan hører med i storbyområdet Metro Manila og er delt i to deler, den sørlige og minste delen ligger inne i metropolen, mens den større og nordlige delen utgjør et randområde til metropolen.
Caloocan ble grunnlagt i 1815. Oppstanden mot det spanske koloniveldet på Filippinene hadde sin spire i Caloocan da den revolusjonære gruppen Katipunan ble dannet i byen i 1892.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Caloocan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Muntinlupa

Muntinlupa (offisielt City of Muntinlupa) er en by på øya Luzon på Filippinene. Den ligger i Metro Manila og har 504 509 innbyggere (folketelling i 2015).Byen er inndelt i ni smådistrikt, barangayer, per 30. september 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Muntinlupa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Crina Pintea

Crina Elena Pintea (født Ailincăi; 3. april 1990 i Podu Turcului) er en rumensk håndballspiller, som spiller på strek for den ungarske klubben Győri Audi ETO KC og det rumenske landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Crina Pintea – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(fr) Crina Pintea – Ligue Féminine de Handball (LFH)
Pasay

Pasay (offisielt: City of Pasay; filippinsk: Lungsod ng Pasay) er en by på øya Luzon på Filippinene. Den ligger i Metro Manila og har 416 522 innbyggere (folketelling 2015).Byen er inndelt i 201 smådistrikt, barangayer, per 30. september 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pasay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bacolod

Bacolod er en by på Filippinene. Den er administrativ hovedstad for provinsen Negros Occidental i Visayas.


== Historie ==
Bacolod ble anlagt i 1770 av den spanske koloniregjering på vestkysten av øya Negros, på et høydedrag som nå tilsvarer bydelen Grenada. Navnet er én form av hiligaynon, «buklod», som på gammelhiligaynon var baklod, og betyr «høyde». Byens vekst skyldtes blant annet sukkerraffineriet Bacolod Murcia Milling Company. Det trakk til seg arbeidskraft fra Panay og helt fra Luzon, både til raffineriet og til sukkerrørsplantasjene. Plyndringstokter fra islamske pirater fra Mindanao gjorde at byen ble flyttet nordover langs kysten og befestet.I 1846 fikk generalguvernør Clavería og øyas guvernør Manuel Valdevieso Morquecho gjort Bacolod til hovedstad for den daværende provinsen Negros. Bernardino de los Santos ble første borgermester, og ordenspresten fray Julian Gonzaga kirken leder i byen.
Under den filippinske revolusjon på Luzon begynte de såkalte Revolucionarios auin egen revolusjon på øya Negros. Spenninger mellom lokalbefolkningen og koloniherrene førte til kamoer under generalene Aniceto Lacson og Juan Araneta. I 1897 stod slaget om Bacolod ved elven Matab-ang. Den 5. november 1898 ble de spanske styrker under ledelse av Coronel Isidro de Castro y Cisneros beseiret. Etter seieren grunnla Revolucionarios styrkene den provisoriske republikken Negros, som fikk en kort levetidt.
I mars 1899 ble Bacolod og resten av øya overtatt av den amerikanske okkupasjonshær. Under andre verdenskrig overfalt den keiserlige japanske hær byen; den ble ikke befridd før 29. mai 1945. 
I 1947–1949 ble den ødelagte byen raskt gjenoppbygd under ledelse av borgermester Vicente T. Remitio.


== Barangayer ==
Byen er inndelt i 61 smådistrikt, barangayer, som de fleste er klassifiserte som tettstedsdistrikt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bacolod – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Toledo City

Toledo City er en by på Filippinene. Den ligger i provinsen Cebu i regionen Central Visayas og har 170 335 innbyggere (folketelling 2015).Byen er inndelt i 38 smådistrikt, barangayer, per 30. september 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Toledo, Cebu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dumaguete

Dumaguete er en by på Filippinene. Den er administrativ hovedstad for provinsen Negros Oriental i Visayas og har 131 377 innbyggere (folketelling 2015).Byen er inndelt i 30 smådistrikt, barangayer. Den er mest kjent for Silliman University, grunnlagt av amerikanske protestantisje misjonærer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dumaguete – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Martin Blindheim

Martin Edvard Blindheim (født 2. februar 1916 i i Bindal i Nordland, død 16. april 2009 i Oslo) var en norsk kunsthistoriker med spesialfelt middelalderen.
Han vokste opp på Andøya og i Stavanger der han tok examen artium ved Kongsgård skole i 1935. Under den tyske okkupasjonen hadde han et tre års langt fangeopphold. Blindheim tok magistergrad i 1947 med avhandling om tidlig gotisk skulptur i Øst-Norge. Han arbeidet deretter noen år som konservator ved Norsk Folkemuseum til han ble ansatt som konservator ved Universitetets Oldsaksamlimg i 1960. Her hadde han ansvar for museets middelaldersamlinger.
I 1985 tok han doktorgraden med avhandlingen Graffiti in Norwegian Stave Churches.
Han var gift med arkeologen Charlotte Blindheim.


== Referanser ==
Sotterns skärgårds naturreservat

Sotterns skärgård er et naturreservat i Örebro og Hallsberg kommune i Örebro län, Sverige.
Området ble vernet i 1997 og er 710 hektar stort. Reservatet omfatter øyer og holmer i den nordlige delen av sjøen Sottern, mellom Bystadnäs og Gillberga näs. På øyene vokser først og fremst furu, men også en hel del løvtrær som bjørk, alm og osp. I området hekker over 100 fuglearter, og også fiskefaunaen er rik; Her finnes abbor, brasme, flire, gjedde, gjørs, krøkle, lake, laue, mort, sik, sørv, og ål.


== Referanser ==
Kortbane-VM i svømming 2018 – 100 meter rygg menn

100 meter rygg for menn under Kortbane-VM i svømming 2018 fant sted 11. og 12. desember 2018 i Hangzhou Sports Park Stadium.


== Rekorder ==
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene startet 11. desember kl. 10:52.


=== Semifinaler ===
Semifinalene startet 11. desember kl. 19:17.


=== Finale ===
Finalen ble avholdt 12. desember kl. 19:08.


== Referanser ==
Fulltofta gård naturreservat

Fulltofta gård naturreservat ligger på østsiden av Östra Ringsjön i Hörby kommune i Sverige.Området ble vernet den 28. juni 1971 og utgjør 971 hektar, hvorav 559 hektar vann og knapt 135 hektar skog. Typisk for området er beitemarkene med innslag av eik og bjørk. Her finnes også mye storvilt, både elg, hjort, dåhjort, rådyr, rødrev og villsvin.Reservatet henger sammen med Fulltofta-Häggenäs naturreservat i nord og Östra Fulltofta naturreservat i øst.


== Referanser ==