jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thea Bjelde

Thea Bjelde (født 5. juni 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Vålerenga.


== Klubbkarriere ==


==== Tidlig karriere ====
Hun startet karrieren i Sogndal, hvor hun blant annet bemerket seg som eneste jente på G14-laget på Norway Cup i 2014. Vårsesongen 2016 spilte hun for Kaupanger i 2. divisjon. 


==== Arna-Bjørnar (2016–2021) ====
Som 16-åring ble hun hentet til Arna-Bjørnar i Toppserien. I 2018 kom gjennombruddet da Bjelde hadde en fantastisk sesong, og var en viktig brikke i laget som tok bronse i Toppserien. Hun ble kåret til årets spiller i Arna-Bjørnar, og nominert til årets gjennombrudd i Toppserien.Tidlig i 2019 pådro hun seg en korsbåndskade som satte henne ut av spill fra fotballen i ett år. Etter å ha kommet tilbake fra skaden slo hun sterkt tilbake året etter, og ble belønnet med å bli tatt ut på A-landslaget for første gang. Hun ble også kåret til årets spiller i Arna-Bjørnar i 2020. Som 21-åring ble hun utnevnt til kaptein i Arna-Bjørnar.


==== Vålerenga (2021–) ====
18. juli 2021 ble det kjent at hun hadde signert for Vålerenga. Med Vålerenga var hun med å vinne cupmesterskapet i sin første sesong, og hun ble kåret til banens beste i cupfinalen mot Sandviken.


== Landslagskarriere ==
Bjelde har landskamper for J15, J16, J17, J19, U23 og A-landslaget til Norge.Hun ble tatt ut på det norske A-landslaget for første gang i oktober 2020.Etter et forfall i den norske troppen, ble Bjelde innkalt til laget som skulle til EM i England 2022.Bjelde debuterte for A-landslaget den 7. oktober 2022, i en privatlandskamp mot Brasil på Ullevaal Stadion.


== Meritter ==


==== Med Vålerenga ====
Norgesmester: 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thea Bjelde – WorldFootball.net 
(en) Thea Bjelde – Soccerway 
(no) Thea Bjelde – Norges Fotballforbund 
(de) Thea Bjelde – Soccerdonna 
(en) Thea Bjelde – FBref
Ecitotima

Ecitotima er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 2,5 millimeter), spinkle, maurlignende, brungule kortvinger. Antennene er ganske kraftige, kroppsbygningen spinkel. Bakkroppen er gjerne mer eller mindre pæreformet med smal "stilk" ved roten, som hos maurene.


== Levevis ==
Denne gruppen er knyttet til hærmaur (myrmekofile), særlig i slekten Eciton.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Costa Rica.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae Fleming, 1821
Stammen Crematoxenini Mann, 1921
Slekten Ecitotima Seevers, 1965Ecitotima miriventris Seevers, 1965


== Referanser ==


== Kilder ==
Nettside om slekten Arkivert 10. november 2021 hos Wayback Machine.
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ecitotima i Global Biodiversity Information Facility 
Ecitotima miriventris – detaljert informasjon på Wikispecies
Falagrioma

Falagrioma er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 10 arter, to av dem er funnet i Norge.


== Utseende ==
Små (gjerne 2-3 millimeter), vanligvis brunlige kortvinger. Antennene er middels lange. Hodet er stort og firkantet med små fasettøyne, bak sterkt innsnevret slik at dyret får en påfallende tydelig "hals". Pronotum er rundet, bredest foran midten, med en dyp midtfure, knapt bredere enn hodet og mye smalere enn dekkvingene, som har parallelle sider og markerte "skuldre". Bakkanten er ganske rett. Bakkroppen er forholdsvis kort og bred, bredest i den bakre delen. Beina er lange og tynne. Slekten kan ligne på slekten Autalia men skiller seg fra denne blant annet på at kroppen er ganske matt, og at pronotum og dekkvingene mangler dype lengdegroper.


== Levevis ==
Disse kortvingene finnes gjerne mellom råtnende plantemateriale, i kompost, også i gammel møkk.


== Utbredelse ==
Slekten har en holarktisk utbredelse. I Norge er Falagrioma thoracica bare funnet i Telemark og Sogn, arten blir vurdert som sårbar (VU) i den nyeste norske rødlisten .


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Falagriini Mulsant & Rey, 1873
Slekten Falagrioma Casey, 1906
Falagrioma almorensis (Cameron, 1944)
Falagrioma angustipennis (Tottenham, 1957)
Falagrioma arabs (Pace, 1991)
Falagrioma aureonitens (Tottenham, 1957)
Falagrioma fidelis (Pace, 1991)
Falagrioma fissula (Erichson, 1839)
Falagrioma glabrata (Tottenham, 1957)
Falagrioma hauseri (Bernhauer, 1908)
Falagrioma liliputana (Tottenham, 1957)
Falagrioma mixe (Delgado & Santiago-Jiménez, 2009)
Falagrioma myrmecophila (Sharp, 1888)
Falagrioma orousseti (Pace, 1990)
Falagrioma parva (Kraatz, 1859)
Falagrioma penipunctata (Tottenham, 1957)
Falagrioma pseudosulcata (Tottenham, 1957)
Falagrioma pygmaea (Kraatz, 1859)
Falagrioma rugosipennis (Fagel, 1966)
Falagrioma scutellata (Cameron, 1939)
Falagrioma sherpa (Pace, 1986)
Falagrioma simplex (Sharp, 1874)
Falagrioma socorroensis Hoebeke, 1985
Falagrioma subscutellata (Cameron, 1939)
Falagrioma taprobanensis (Likovský, 1984)
Falagrioma thoracica (Stephens, 1832)
Falagrioma transcaspica (Bernhauer, 1936)
Falagrioma vagabunda (Pace, 1991)
Falagrioma vitalei (Bernhauer, 1932)
Falagrioma yosii (K.Sawada, 1966)


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Falagrioma i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Falagrioma hos Artsdatabanken 
(sv) Falagrioma hos Dyntaxa 
(en) Falagrioma hos ITIS 
(en) Falagrioma hos NCBI 
(en) Kategori:Falagrioma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Falagrioma – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av europeiske arter (inkludert Anaulacaspis og Falagrioma): [1]
Pericapritoxenus

Pericapritoxenus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==


== Levevis ==
Disse små billene er tett knyttet til termitter.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Singapore.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Feldini Kistner, 1972 Slekten Pericapritoxenus Kistner, 1975Pericapritoxenus singaporensis Kistner, 1975


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pericapritoxenus i Global Biodiversity Information Facility 
Pericapritoxenus – detaljert informasjon på Wikispecies
Meryeta O’Dine

Meryeta O’Dine (født 24. februar 1997 i Prince George) er en canadisk snøbrettkjører som konkurrerer i snowboardcross.Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok hun bronse i mikslagkonkurransen og bronse individuelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Meryeta O’Dine – Olympics.com 
(en) Meryeta O’Dine – Olympedia 
(en) Meryeta O’Dine – Canadian Olympic Committee 
(en) Meryeta O’Dine – FIS (snøbrett)
Tropimenelytron

Tropoimenelytron er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, avlange, brunlige kortvinger.


== Levevis ==
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia og Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Geostibini
Slekten Tropimenelytron Pace, 1983Tropimenelytron alishanum Assing, 2011
Tropimenelytron americanum Gusarov, 2002
Tropimenelytron andrewesi (Cameron, 1939)
Tropimenelytron angusticolle (Cameron, 1939)
Tropimenelytron californicum Gusarov, 2002
Tropimenelytron carinipenne Pace, 1987
Tropimenelytron coiffaiti Pace, 1984
Tropimenelytron convergentiae (Pace, 2009)
Tropimenelytron dhaulagiriense Pace, 2013
Tropimenelytron elegans Pace, 1987
Tropimenelytron eremita (Pace, 1998)
Tropimenelytron formosae (Cameron, 1949)
Tropimenelytron koreanum (Assing, 2000)
Tropimenelytron kowloonense (Pace, 1998)
Tropimenelytron lii (Pace, 1998)
Tropimenelytron loebli (Pace, 1991)
Tropimenelytron longicolle (Pace, 2004)
Tropimenelytron martensianum Pace, 1987
Tropimenelytron mirabile (Eppelsheim, 1884)
Tropimenelytron necnilgiriense (Pace, 2004)
Tropimenelytron nepalense Pace, 1985
Tropimenelytron nixans (Pace, 1991)
Tropimenelytron ornatum (Pace, 2000)
Tropimenelytron parbatense Pace, 1987
Tropimenelytron peguanum (Bernhauer, 1915)
Tropimenelytron qinlingmontis Pace, 2011
Tropimenelytron robustum Gusarov, 2002
Tropimenelytron sakhalinense (Pace, 1998)
Tropimenelytron schuelkei Assing, 2009
Tropimenelytron sinuosum Assing, 2011
Tropimenelytron smetanai (Pace, 1998)
Tropimenelytron superbum (Pace, 1991)
Tropimenelytron taiwanovum (Pace, 2009)
Tropimenelytron thujae (Klimaszewski & Webster, 2016)
Tropimenelytron tuberiventre (Eppelsheim, 1880)
Tropimenelytron unicum (Bernhauer, 1907)
Tropimenelytron viaticum (Pace, 1998)
Tropimenelytron xiaoheicola Pace, 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tropimenelytron i Encyclopedia of Life 
(en) Tropimenelytron i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tropimenelytron hos Fauna Europaea 
(en) Tropimenelytron hos ITIS 
Tropimenelytron – detaljert informasjon på Wikispecies
André Marcano

André Marcano (født 27. mars 1986) er en amerikansk-trinidadsk bobkjører og friidrettsutøver. Han representerer Trinidad og Tobago under Vinter-OL 2022, i toerbob.


== Idrettskarriere ==
Marcano bor i USA, og har hovedsakelig konkurrert i friidrett. Han har flere ganger deltatt i Trinidad og Tobagos nasjonale mesterskap i friidrett, og har vært i finalen på 100 meter i 2017, 2018 og 2019.Da Trinidad og Tobago fikk kvalifisert en toerbob til Vinter-OL 2022 ble Marcano utnevnt til bremser, med Axel Brown som fører.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Marcano – Olympedia 
(en) André Marcano – World Athletics
Linoglossa

Linoglossa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Forholdsvis små (gjerne 2-4 millimeter lange), middels slanke kortvinger, kroppen nokså jevnbred. På farge er de ofte rødlige eller brunlige. Hodet er ganske bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum er bredere enn langt, med rundede sider og hjørner. Dekkvingene er forholdsvis korte og har bakkanten tydelig innbuktet innenfor bakhjørnene. Føttene er fire-leddete.


== Levevis ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Homalotini Heer, 1839
Slekten Linoglossa Kraatz, 1859
Underslekten Axinocolya
Linoglossa (Axinocolya) chinensis Pace, 1998
Linoglossa (Axinocolya) smetanai Pace, 1989
Underslekten Linoglossa (i snever forstand)
Linoglossa (Linoglossa) abaluya Pace, 1994
Linoglossa (Linoglossa) arrowi (Bernhauer, 1940)
Linoglossa (Linoglossa) hongkongensis Pace, 1999
Linoglossa (Linoglossa) spinosa Pace, 1994
Underslekten Lophoglossa
Linoglossa (Lophoglossa) collaris Pace, 1994
Linoglossa (Lophoglossa) kamerunensis (Bernhauer, 1915)
Linoglossa (Lophoglossa) kayovensis Pace, 1994
Ikke plassert til underslekt
Linoglossa angustata (Motschulsky, 1858)
Linoglossa antigua Pace, 1991
Linoglossa antiqua Pace, 1991
Linoglossa borneensis Pace, 2003
Linoglossa brunnea Pace, 1991
Linoglossa lemuriae Pace, 1991
Linoglossa magnifica Pace, 2017
Linoglossa marginipennis Pace, 1997
Linoglossa murphyi K.Sawada, 1991
Linoglossa newtoni Pace, 1991
Linoglossa rougemonti Pace, 1987
Linoglossa sambavensis Pace, 2006
Linoglossa silvicola Pace, 1991
Linoglossa similis Pace, 1997


== Eksterne lenker ==
(en) Linoglossa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Linoglossa i Encyclopedia of Life 
(en) Linoglossa i Global Biodiversity Information Facility 
Linoglossa – detaljert informasjon på Wikispecies
Ye Olde Fighting Cocks

Ye Olde Fighting Cocks er en pub i St. Albans i Hertfordshire i England, cirka 35 km nord for London. Puben er en av flere puber som hevder at de er Englands eldste puber, og skal ha vært i kontinuerlig drift siden år 793. Puben var registrert i Guinness rekordbok som englands eldste, men denne rekorden ble fjernet i 2000 fordi nøyaktig alder er vanskelig å dokumentere.Bygningen ble vernet i 1950. I februar 2022 gikk puben konkurs, etter at koronaviruspandemien, økte priser og økt skatt gjorde det vanskelig for dem å drive puben videre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Aleochandria

Aleochandria er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Nokså små (ca. 2 millimeter), gjerne litt brede, rødlige eller brunlige kortvinger.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika (Senegal).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Hoplandriini  Casey, 1910
Slekten Aleochandria Cameron, 1948Aleochandria crassicornis Cameron, 1948


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleochandria i Global Biodiversity Information Facility 
Aleochandria – detaljert informasjon på Wikispecies
Platyusa

Platyusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
En liten (ca. 2,5 millimeter), slank, blank, fint hårete, gulbrunlig kortvinge. Hodet er bredt rundet med små fasettøyne, antennene fortykkede mot spissen. Pronotum er avrundet, bredere enn langt, dekkvingene nokså jevnbrede, korte. Bakkroppen er sylindrisk.


== Levevis ==
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det vestlige USA.


== Systematisk inndeling ==
Arten har tidligere vært plassert i slekten Zyras.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
Stammen Lomechusini Fleming, 1821
Slekten Platyusa Casey, 1885
Platyusa sonomae Casey, 1885


== Eksterne lenker ==
(en) Platyusa i Encyclopedia of Life 
(en) Platyusa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Platyusa hos ITIS 
(en) Platyusa hos NCBI 
Platyusa sonomae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Platyusa på Tree of life: [1]
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [2]
Småsøteslekta

Småsøteslekta (Comastoma) er ei planteslekt i søterotfamilien.
Artene i slekta ble tidligere inkludert i bakkesøteslekta (Gentianella), og før det ble de regnet til søteslekta (Gentiana).


== Arter ==
Comastoma cyananthiflorum (Franch.) Holub
Comastoma dechyanum (Sommier & Levier) Holub
Comastoma disepalum H.W.Li ex T.N.Ho
Comastoma falcatum (Turcz.) Toyok.
Comastoma henryi (Hemsl.) Holub
Comastoma irinae (Pachom.) Czerep.
Comastoma jigzhiense T.N.Ho & J.Q.Liu
Comastoma malyschevii (Zuev) Zuev
Comastoma muliense (C.Marquand) T.N.Ho
Comastoma nanum (Wulfen) Toyok.
Comastoma pedunculatum (Royle ex G.Don) Holub
Comastoma polycladum (Diels & Gilg) T.N.Ho
Comastoma pseudopulmonarium Omer
Comastoma pulmonarium (Turcz.) Toyok.
Comastoma stellariifolium (Franch.) Holub
småsøte (Comastoma tenellum) (Rottb.) Toyok.
Comastoma traillianum (Forrest) Holub
Comastoma urnigera (E.Aitken & D.G.Long) Holub


== Litteratur ==
«Comastoma». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 9. februar 2022. 
«Comastoma». Flora of China. Besøkt 9. februar 2022. 
K. Marhold (2011). «Gentianella». Gentianaceae. In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 25. januar 2023. 


== Eksterne lenker ==
(en) småsøteslekta i Encyclopedia of Life 
(en) småsøteslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) småsøteslekta hos Artsdatabanken 
(sv) småsøteslekta hos Dyntaxa 
(en) småsøteslekta hos ITIS 
(en) småsøteslekta hos NCBI 
(en) småsøteslekta hos Panarctic Flora 
(en) småsøteslekta hos The International Plant Names Index 
(en) småsøteslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Comastoma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Comastoma – detaljert informasjon på Wikispecies
Giuseppe Lazzarotto

Giuseppe Lazzarotto (født 24. mai 1942 i Carpané di San Nazario ved Vicenza i Italia) er en italiensk katolsk prelat som virket i Den hellige stols diplomatiske tjeneste fra 1971 til 2017, med rang som apostolisk nuntius og titulærerkebiskop fra 1994.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Giuseppe Lazzarotto ble presteviet av biskop Girolamo Bartolomeo Bortignon, O.F.M. Cap., for bispedømmet Padova den 1. april 1967. Han studerte så ved Det pavelige diplomatakademi til 1967 og var da blitt doktor i kirkerett. Han begynte i det pavelige diplomati i 1971.
Lazzarotto ble postert til de pavelige representasjoner til Zambia og Malawi, Belgia, Cuba, og til Jerusalem, og var i Statssekreteriatet i Vatikanet fra 1984 til 1994.


=== Apostolisk nuntius, titulærerkebiskop ===
Han ble utnevnt av pave Johannes Paul II til apostolisk nuntius til Jordan og til Irak den 23. juli 1994 og til titulærerkebiskop av Numana. Han ble bispeviet den 7. oktober 1994 av kardinal Angelo Sodano, assistert av erkebiskop Miroslav Stefan Marusyn og biskop Antonio Mattiazzo.
Han ble utnevnt til apostolisk nuntius til Irland den 11. november 2000. Han presenterte sine akkreditiver til president Mary McAleese den 18. januar 2001.
Den 22. desember 2007 utnevnte pave Benedikt XVI ham til apostolisk nuntius til Australia.Den 18. august 2012 utnevnte pave Benedikt ham til apostolisk nuntius til Israel og apostolisk delegat til Jerusalem og Palestina, og den 20. august dessuten til nuntius til Kypros.Han sluttet i den diplomatiske tjeneste i august 2017. Han fikk da noen andre poster i Vatikanet, som han trakk seg fra av helsegrunner i 2019.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
Kardinal Antonio Samorè (1905-1983) *1950
Kardinal Angelo Sodano (1927- ) *1978
Erkebiskop Giuseppe Lazzarotto (1942- ) *1994


== Referanser ==
Ambracyptus

Ambracyptus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
En bitteliten (ca. 0,6 millimeter), dråpeformet kortvinge. Antennene har en markert klubbe.


== Levevis ==
Denne artene levde trolig sammen med termitter.


== Utbredelse i tid og rom ==
Arten er beskrevet fra rav fra Chiapas, Mexico. Dette stammer fra Miocen-tiden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Mesoporini Cameron, 1959 Slekten †Ambracyptus Lundgren, 1984†Ambracytpus minutissima (Seevers, 1971)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ambracyptus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ambracyptus hos Fossilworks 
Ambracyptus – detaljert informasjon på Wikispecies
Belarusfilm

Belarusisk statlig filmstudio grunlagt i 1924. Studio produserer spillefilmer, dokumentarfilmer samt animasjon. 
Filmstudio var opprinnelig lokalisert i Leningrad, men ble flyttet til Minsk i 1939.
Den første filmen produsert av Belarusfilm var stumfilmen "Prostituert" av Oleg Frelikh (1926). Filmen hadde tydelig sosial og feministisk profil, tekstet på russisk, engelsk og mandarin.
Under Andre Verdenskrig var produksjon av filmer satt på pause. Etter krigen produserte Belarusfilm mange krigsfilmer som blant annet portreterte sovjetisk partizanbevegelse i Belarus, derfor ble filmstudio ofte kalt Partizanfilm.
En av de mest kjente for norsk publikum filmer er "Gå og se" 1985.
Filmstudio er også kjent for produksjon av barnefilmer og animasjonsfilmer. 


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Belarusfilm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorylobactrus

Dorylobactrus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.


== Utseende ==
Disse billene etterligner maurene de lever sammen med.


== Levevis ==
Artene lever sammen med hærmaur i slektene Aenictus og Dorylus.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Afrika (Kamerun).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien småkortvinger, Aleocharinae
Stammen Mimanommatini Wasmann, 1912Understammen Dorylophilina
Slekten Dorylobactrus Wasmann, 1916Dorylobactrus schwabi Wasmann, 1916


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dorylobactrus i Global Biodiversity Information Facility 
Dorylobactrus schwabi – detaljert informasjon på Wikispecies
Nils Lexerød

Nils Lexerød (født 7. mars 1976) er en norsk fotballtrener fra Halden som er hovedtrener for Vålerenga Fotball Damer.
Han var assistenttrener i Sparta Sarpsborg i flere år før han fikk rollen som toppspillerutvikler i 2007. Før 2008-sesongen var han en het kandidat til å ta over som hovedtrener for den nye samarbeidsklubben Sarpsborg 08. Han fortsatte derimot som toppspillerutvikler, men vikarierte på flere tidspunkt som hovedtrener.Etter mange år i Sparta og den nye klubben Sarpsborg 08 ble han senhøsten 2010 ansatt som sportssjef i Kvik Halden. Fra 2013-sesongen kombinerte han rollen som sportssjef med å være hovedtrener for klubben.
I august 2014 ble det kjent at han ga seg som hovedtrener i Kvik Halden for å ta over J19-landslaget etter Jarl Torske.Lexerød jobbet som leder for topptrenerutanning og kompetanseutvikling i NFF samtidig som han ledet U23-landslaget.
I januar 2022 ble han presentert som ny hovedtrener for Vålerenga Fotball Damer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Lexerød – Transfermarkt (manager)