jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svensk mesterskap i langrenn 2019

Svensk mesterskap i langrenn 2019 ble arrangert i Sundsvall fra 31. januar til 3. februar i forbindelse med SM-veckan, men 30/50 km ble arrangert som et eget løp 30. mars 2019 i Gällivare. Sprintstafettene ble arrangert 11. april i forbindelse med Fjälltopphelgen 2019. 


== Medaljevinnere ==


==== Menn ====


==== Kvinner ====


== Resultater ==


=== Menn ===


==== 15 km klassisk, intervallstart ====
Resultater:


==== Sprint fri teknikk ====
Resultater:


==== 30 km klassisk stil, fellesstart ====
Resultater:


==== 50 km fri teknikk, intervallstart ====
Resultater:


==== 3 x 10 km stafett, klassisk stil ====
Resultater:


==== Sprintstafett, fri teknikk ====
Resultater:


=== Kvinner ===


==== 10 km klassisk, intervallstart ====
Resultater:


==== Sprint fri teknikk ====
Resultater:


==== 15 km klassisk stil, fellesstart ====
Resultater:


==== 30 km fri teknikk, intervallstart ====
Resultater:


==== 50 km fri teknikk, intervallstart ====
Resultater:


==== 3 x 5 km stafett, klassisk stil ====
Resultater:


==== Sprintstafett, fri teknikk ====
Resultater:


== Referanser ==
Tayug

Tayug (Bayan ng Tayug) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Pangasinan. Folkemengden var i 2015 på 43 149 innbyggere.Elvene Agno og Cabitongan flyter gjennom kommunen. Landet er flatt, og jordbruk er hovednæringsvei.
Byens navn kommer av at det stod et bacayaotre på stedet, så høyt at det ble kalt «Layug» på ilokano. Uttalen ble senere forvansket til Tayug.


== Barangayer ==
Tayug er inndelt i 21 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Lingayen

Lingayen er en kommune i den filippinske provinsen Pangasinan og administrasjonssetet for provinsregjeringen. Den ligger inntil den bukt som er oppkalt etter kommunen, Lingayenbukta, og ved munningen av elven Agno. I 2015 talte Lingayen 103 278 innbyggere.Kommunen er fødested for den tidligere filippinske president Fidel Ramos.


== Barangayer ==
Lingayen er inndelt i 32 barangayer per 30. september 2019:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lingayen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vitenskapsåret 1654

Vitenskapsåret 1654 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1654.


== Matematikk ==
juli-august − Blaise Pascal og Pierre de Fermat samarbeider om en teori for sannsynlighet.
Blaise Pascal får publisert avhandlingen «Traité du triangle arithmétique» (Om den aritmetiske trekanten), med Pascals trekant og første bruk av matematisk induksjon.


== Fysikk ==
8. mai – Otto von Guericke demonstrerer sin vakuumpumpe og kraften i atmosfærisk trykk ved hjelp av magdeburgske halvkuler foran keiseren, i Regensburg.


== Fødsler ==
4. juni − Jean-François Gerbillon (død 1707), fransk astronom og matematiker.
27. desember 1654jul./ 6. januar 1655greg.  – Jakob Bernoulli (død 1705), sveitsisk matematiker.
Ukjent dato − Pierre Varignon (død 1722), fransk matematiker og fysiker.


== Dødsfall ==
31. august – Ole Worm (født 1588), dansk fysiker.
18. oktober – Nicholas Culpeper (født 1616), engelsk herbalist.


== Referanser ==
Radiatornøkkel

Radiatornøkkel er et verktøy som brukes til å lufte radiatorer som brukes til å oppvarming i boliger eller andre lokaler. 
Radiatornøkler har vanligvis et hode formet med ører som på en vingemutter, slik at den enkelt kan skrus med håndmakt. Siden det fins ulike radiatorer og ulike radiatorventiler fins radiatornøkler i flere dimensjoner med ulik utforming. Oftest er nøklene formet som et sylinder med et firkantet, noen ganger sekskantet, hull i enden. Nøkkelen tres inn på radiatorens lufteskrue, slik at denne kan skrus litt ut og derved slippe ut luft.
Det finnes også multinøkler, varianter med ulike dimensjoner på samme nøkkel.At det har kommet uønsket luft i radiatorer og sentralfyringsanlegg merkes ofte ved at man hører susing eller piping fra anlegget.


== Referanser ==
Peter Viereck

Peter Robert Edwin Viereck (født 5. august 1916 i New York, død 13. mai 2006 i South Hadley) var en amerikansk historiker, lyriker og politisk teoretiker.
Han var sønn av den tysk-amerikanske skribenten og nazisten George Sylvester Viereck.Han tok bachelorgraden i historie ved Harvard University i 1937, mastergraden i 1939 og doktorgraden i 1942. Han hadde sin spesialisering i europeisk historie. I sin doktorgradsavhandling, som også ble utgitt i bokform i flere opplag, argumenterte Viereck for at nazismen i første rekke hadde sine røtter i den tyske nasjonalromantikken på 1800-tallet, og ikke i den autoritære prøyssiske tradisjonen. Dette var en oppsiktsvekkende analyse i samtiden, men har fått allmenn aksept. Viereck hadde allerede i en artikkel i Atlantic Monthly i april 1940 tatt et oppgjør med totalitært tankegods som nazismen og kommunismen, hevdet at liberalismen hadde en naiv forståelse av fremskrittet og menneskets godhet, og tatt til orde for en fornyelse av konservatismen.Han utgav flere omfattende verk om konservativ politisk tenkning, og skrev blant annet:

«De konservative prinsippene par excellence er selvrealiserende gjennom personlig ansvar, bevaring gjennom reform, humanisme og klassisk balanse, en fruktbar nostalgi for det permanente bak tingenes evige flux og en sans for historisk kontinuitet. Disse prinsippene skaper frihet, en frihet som ikke er bygget på den infantile trassens kvikksand, men på en grunnmur av etikk og lov.»
Viereck foreleste først ved Smith College 1946–1947. I 1948 ble han professor i historie ved Mount Holyoke College, et kvinneuniversitet i Massachusetts. Han emeriterte i 1987, men fortsatte å undervise i russisk historie frem til 1997.
Viereck utgav en rekke diktsamlinger, og noen av diktene ble først publisert i det velrenommerte tidsskriftet Poetry. Han ble tildelt Pulitzerprisen for poesi i 1949.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Viereck, Peter (2006) [1949]. Conservatism Revisited: The Revolt Against Ideology (engelsk) (2 utg.). Transaction Publishers. ISBN 0-7658-0576-6. 
Viereck, Peter (2006) [1956]. Conservative Thinkers: From John Adams to Winston Churchill (engelsk) (2 utg.). Transaction Publishers. ISBN 1-41280526-0.
Tungt væpnet pansret kampvogn

Tungt væpnet pansret kampvogn (engelsk: forkortet HACV - heavy armament combat vehicle)
er en pansret kampvogn sammen med stormpanservogn og pansret personellkjøretøy. Ifølge CFE-avtalen skal den ha en direkteskytende kanon med et kaliber på minst 75 millimeter, og veie minst 6 tonn uten nyttelast. Vogna skal ikke falle inn under definisjonene for pansrede personellkjøretøy, stormpanservogn eller stridsvogn. Nyttelast i denne sammenhengen er vekten av ammunisjon (avdam), drivstoff, smøreolje og hydraulikkolje, reservedeler, verktøy og eventuell snorkel for dypvading samt mannskap og utstyr.Eksempel på tungt væpnet pansret kampvogn er: 
PT-76

AMX-10RC
ERC 90 Sagaye
SU-76
BMR-625-90
Scorpion
JPK-90
M-24
AMX-13
EBR-75
Panhard


== Referanser ==
Folksongs

Folksongs er et musikkalbum utgitt i 2019 av Ole Amund Gjersvik på hans eget plateselskap Acoustic Records.
Folksongs  består av en samling av folkemelodier spilt på solo kontrabass. Gjersvik er utøvende musiker på alle sporene og har selv produsert albumet.


== Sporliste ==
Den Fyrste Song
Til Österland Vill Jag Fara
Bånsull
Bussan Lull
Om Kvelden
My Lord, What A Morning
Solrenning Sæle
Danse Mi Vise Gråte Min Sang
Blåmann, Blåmann
Trollmors Vaggsång
Svensk mesterskap i langrenn for junior 2019

Svensk mesterskap i langrenn for junior 2019 («Junior-SM») ble arrangert i Sollefteå fra 6. til 9. mars 2019.


== Resultater menn ==


=== Fellesstart fri teknikk ===


==== H20 - 20 km ====


==== H18 - 15 km ====


=== Sprint fri teknikk ===


==== H20 ====


==== H18 ====


=== Distanse intervallstart, klassisk stil ===


==== H20 - 10 km ====


==== H18 - 10 km ====


== Resultater kvinner ==


=== Fellesstart fri teknikk ===


==== D20 - 15 km ====


==== D18 - 10 km ====


=== Sprint fri teknikk ===


==== D20 ====


==== D18 ====


=== Distanse intervallstart, klassisk stil ===


==== D20 - 5 km ====


==== D18 - 5 km ====


== Kilder ==
Resultater fellesstart
Resultater sprint
Resultater distanse
The Alarm

The Alarm er et rockeband fra Wales dannet i 1981. Bandets største hit er «Sixty Eight Guns», som oppnådde 17. plass på britiske hitlister. The Alarm var en del av bølgen med band som U2, Simple Minds og The Waterboys. Alle hadde fellestrekk i lydbildet, og flere kom fra keltiske områder. Tekstene til The Alarm har ofte politisk innhold – som på tidlige klassiske singler som «Marching On» fra 1982, og «The Stand» som ble utgitt året etter.
I 1983 turnerte The Alarm med U2 i USA, noe som hjalp bandet til et kommersielt gjennombrudd. Albumet «Declaration» ble gitt ut i 1984, og ble en salgssuksess med 6. plass i UK, plass på listen over topp 50 i USA og 14. plass i Norge. The Alarm var også en periode fast support for Bob Dylan. The Alarm består i 2019 av deres originale vokalist og frontfigur Mike Peters, samt James Stevenson, Smiley og Jules Peters. Originalbesetningen bestod av Mike Peters, Eddie MacDonald, Nigel Twist og Dave Sharp..
Bandet er kjent for å være et meget godt liveband, og har mange ganger spilt for fulle hus i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Alarm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Alarm på Apple Music 
(en) The Alarm på Discogs 
(en) The Alarm på MusicBrainz 
(en) The Alarm på SoundCloud 
(en) The Alarm på Spotify 
(en) The Alarm på Songkick 
(en) The Alarm på Last.fm 
(en) The Alarm på Genius — sangtekster 
(en) The Alarm på AllMusic
Olav Skoglunds Minneløp 2018

Olav Skoglunds Minneløp 2018 ble arrangert 23. juni 2018 i Kragerø. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall. 


== Resultater kvinner ==


== Resultater menn ==


== Kilder ==
Resultater
Gunnar Hall Jensen

Gunnar Hall Jensen (født 1963) er en norsk film- og tv-regissør, manusforfatter og produsent. Per 2019 er han bosatt i Sverige.Jensen har regissert flere helaftens spillefilmer og noen kortfilmer, de fleste innen dokumentarsjangeren. Han har også regissert tv-serier.I 1999 ble han tildelt Gullruten for beste oppdragsfilm, for en reklamefilm for Norsk Hydro. I 2002 mottok han Svenska Filminstitutets pris for beste dokumentarfilm.Han fikk et gjennombrudd med dokumentarfilmen Gunnar Goes Comfortable i 2003, der han utforsket ulike sider av tilværelsen ved å bruke seg selv som studieobjekt. Filmen var dypt personlig, og i flere anmeldelser ble det diskutert om den var for selvutleverende. «Gunnar Hall Jensens særegne dokumentarfilm er blitt et nært, personlig og fascinerende reisebrev fra et liv fullt av mentale nedturer. Men blir det for privat?» spurte anmelderen i Bergensavisen.I 2008 hadde fjernsynskanalen TV2 premiere på tv-serien Å herregud, der Jensen som regissør og serieskaper stilte religiøse mennesker rundt i verden spørsmålet «Finnes Gud?».Noen år senere vendte Jensen tilbake til kinolerretet med dokumentaren Gunnar Goes God, der han fortsatte den filmatiske jakten på meningen med livet. Denne gangen tok han med seg kameraet til Sahara og verdens eldste kloster.I 2018 fikk han støtte blant annet fra Norsk Filminstitutt (NFI) til dokumentarfilmprosjektet Oh, it Hertz!. Jensen er en av tre manusforfattere til denne dokumentaren om lyd, i tillegg til at han er filmens regissør. Filmen skal handle om lyd, nærmere bestemt om hvordan lyd kan brukes både som medisin og som tortur, med eksempler fra historien.I mars 2019 var Gunnar Hall Jensen hedersgjest på festivalen Film Fest Sundsvall. Festivalarrangøren omtalte ham i den forbindelse som «en av länets tyngsta filmskapare».


== Filmografi ==


=== Filmer ===
2016: En indisk handelsresande i Norrland
2015: Hør mina ord raka, hårda
2015: Gunnar Goes Wabi-Sabi
2014: Pimplare från Syrien (engelsk tittel: Ice Fishers from Syria) (kortfilm, dokumentar)
2014: En kopp te (dokumentarfilm)
2011: Gunnar Goes God (dokumentarfilm)
2003: Gunnar Goes Comfortable (dokumentarfilm)
2000: Ein kvit sommerfugl (kortfilm etter et manus av Ragnar Hovland)
1997: Katedral (kortfilm, dokumentar)


=== TV-serier ===
2008: Å herregud!
2003: Kulturell uorden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Hall Jensen på Internet Movie Database 
(en) Gunnar Hall Jensen på AllMovie 
(en) Gunnar Hall Jensen hos The Movie Database
Olav Skoglunds Minneløp 2017

Olav Skoglunds Minneløp 2017 ble arrangert 1. juli 2017. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall i Telemark. 


== Resultater kvinner ==
Sju utøvere deltok. 


== Resultater menn ==
50 utøvere stilte til start, hvorav 37 fullførte.


== Kilder ==
Resultater kvinner
Resultater menn
Olav Skoglunds Minneløp 2016

Olav Skoglunds Minneløp 2016 ble arrangert 3. september 2016. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall i Telemark. 


== Resultater kvinner ==
Fem utøvere deltok. 


== Resultater menn ==
56 utøvere stilte til start, hvorav 52 fullførte.


== Kilder ==
Resultater kvinner
Resultater menn
Olav Skoglunds Minneløp 2015

Olav Skoglunds Minneløp 2015 ble arrangert 5. september 2015. Olav Skoglunds Minneløp er et 80 km langt rulleskirenn, som går fra Kragerø sentrum til Gautefall i Telemark. 


== Resultater kvinner ==
Seks utøvere deltok.


== Resultater menn ==
56 utøvere stilte til start, hvorav 54 fullførte.


== Kilder ==
Resultater kvinner
Resultater menn
Helle (Vaksdal)

Helle er en tettbebyggelse i Vaksdal Kommune i Hordaland. Stedet ligger i innerste del av Veafjorden. Det er del av det noe større tettstedet Stanghelle. Det finnes ingen tjenester som tilbys i dette området.
Agostino Lanfranchi

Agostino Lanfranchi (født 24. juni 1892, død 15. februar 1963) var en italiensk skeletonkjører og bobkjører.
Han representerte Italia under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ble nummer 4.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agostino Lanfranchi – Olympics.com 
(en) Agostino Lanfranchi – Olympic.org 
(en) Agostino Lanfranchi – Olympedia 
(en) Agostino Lanfranchi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Agostino Lanfranchi – TheSports.org
Alexander Berner

Alexander Berner (født 1901, død ukjent) var en sveitsisk skeletonkjører.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ble nummer 5.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Berner – Olympedia 
(en) Alexander Berner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Franz Unterlechner

Franz Unterlechner (født 4. oktober 1891, død ukjent) var en østerriksk skeletonkjører.
Han representerte Østerrike under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ble nummer 6.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franz Unterlechner – Olympedia 
(en) Franz Unterlechner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Alessandro del Torso

Alessandro del Torso (født 10. september 1883, død 1967) var en italiensk skeletonkjører.
Han representerte Italia under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ble nummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandro del Torso – Olympics.com 
(en) Alessandro del Torso – Olympic.org 
(en) Alessandro del Torso – Olympedia 
(en) Alessandro del Torso – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Louis Hasenknopf

Louis Hasenknopf (født 1. november 1890, død ukjent) var en østerriksk skeletonkjører.
Han representerte Østerrike under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ble nummer 8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Louis Hasenknopf – Olympedia 
(en) Louis Hasenknopf – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Willy von Eschen

Willy von Eschen (født 1902, død ukjent) var en sveitsisk skeletonkjører.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ikke fullførte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willy von Eschen – Olympedia 
(en) Willy von Eschen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Pierre Dormeuil

Pierre Dormeuil (født 11. mai 1887, død 1. september 1976) var en fransk skeletonkjører.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1928 i St. Moritz, hvor han ikke fullførte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pierre Dormeuil – Olympedia 
(en) Pierre Dormeuil – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Fire fluer på grå fløyel

Fire fluer på grå fløyel, (originaltittel: 4 mosche di velluto grigio) er en italiensk giallo fra 1971 regissert av Dario Argento.


== Handling ==
Roberto Tobias blir forfulgt av en mistenkelig figur. Han jager og konfronterer mannen, som trekker en kniv. I den påfølgende kampen, stikker Roberto ved et uhell mannen og tilsynelatende dreper ham. En maskert figur tar en rekke fotografier når dette skjer. De neste dagene mottar Roberto truende brev om at han drepte mannen, som ble kalt for Carlo Marosi. Hjemme den kvelden blir Roberto tatt i bakhold av den maskerte personen, som forteller at de ikke er ferdige med ham før han slår ham ut. En jente, Amelia, er vitne til denne hendelsen.
Når Robertos kone Nina kommer hjem, tilstår han alt sammen for henne. Men nekter å gå til politiet, fordi han kommer til å bli arrestert for Marosis drap. Amelia, som nå kjenner den maskerte figurens identitet, forsøker å presse dem, men blir i stedet drept i en park. Ninas fetter Dalia kommer for å bo hos Nina og Roberto, til tross for Robertos motvilje. Men det viser seg at Carlo Marosi fremdeles lever. Roberto ansetter Arrosio, en flamboyant detektiv, for å identifisere sin plageånd. Når Roberto kommer hjem, har Nina reist sin vei. Hun forteller at hun ikke vil bo i huset lenger, fordi noen forfølger dem.
Men Roberto bestemmer seg for å bli værende i huset, og begynner snart ett seksuelt forhold med Dalia. Arrosio besøker Villa Rapidi, et psykiatrisk sykehus. Han snakker med en doktor angående en ikke-navngitt pasient som fikk diagnosen drapssyke. Når faren til denne pasienten plutselig døde, forsvant de psykotiske symptomene uforklarlig, og pasienten ble utskrevet kort tid senere. Senere, når han forsøker å finne den uidentifiserte pasienten, blir Arrosio myrdet. Roberto forstår at drapsmannen sannsynligvis vil komme etter ham, og venter med en pistol i sitt mørke hjem.


== Medvirkende ==
Michael Brandon - Roberto Tobias
Mimsy Farmer - Nina Tobias
Jean-Pierre Marielle - Gianni Arrosio
Bud Spencer - Diomede/Godfrey
Aldo Bufi Landi - patolog
Calisto Calisti - Carlo Marosi
Marisa Fabbri - Amelia, hushjelpen
Oreste Lionello - professoren
Fabrizio Moroni - Mirko
Corrado Olmi - portøren
Stefano Satta Flores - Andrea
Laura Troschel - Maria
Francine Racette - Dalia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fire fluer på grå fløyel på Internet Movie Database 
(no) Fire fluer på grå fløyel hos Filmfront 
(sv) Fire fluer på grå fløyel i Svensk Filmdatabas 
(da) Fire fluer på grå fløyel i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Fire fluer på grå fløyel på Allociné 
(nl) Fire fluer på grå fløyel på MovieMeter 
(en) Fire fluer på grå fløyel på AllMovie 
(en) Fire fluer på grå fløyel på Turner Classic Movies 
(en) Fire fluer på grå fløyel på Rotten Tomatoes
Fritt leide til helvete

Fritt leide til helvete  (Una ragione per vivere e una per morire) er en spagettiwestern fra 1972 regissert av Tonino Valerii med James Coburn,  Bud Spencer og Telly Savalas i hovedrollene.


== Handling ==
Filmen utspiller seg under den amerikanske borgerkrigen. Eli skal snart henges for plyndring, når han og noen andre dødsdømte menn blir benådet, forutsatt at de følger den tidligere amerikanske obersten Pembroke i et forsøk på å gjenerobre Fort Holman, som han tidligere hadde overgitt til den amerikanske Konføderasjonen. De "frivillige" er blant annet en desertør som har drept to personer. En mann som har myrdet sitt befal, og voldtok hans kone. En hestetyv, to plyndrere, en mann som stjal medisin slik at flere soldater døde, og en indianer som drepte en hvit mann som solgte likør til Apache-indianere. Men en religiøs pasifistisk agitator avviser imidlertid tilbudet, og blir hengt. Pembroke forteller at han er ute etter en gull-skatt gjemt i et fort.
Ved Fort Holman får Eli tilgang som en konføderasjon-soldat med en stjålet uniform. Men Eli innser snart at det ikke finnes noen gull-skatt. Han oppdager også at det nåværende befalet brukte Pembrokes sønn for å presse ham til å gi opp fortet. Så drepte de sønnen hans uansett. Når Eli blir oppdaget, kommer han med et dokument (som også var stjålet) for å vise at han viss nok er sikkerhetsoffiser, og han kritiserer mangelen på sikkerhet. Det nye befalet planlegger å redde deres eget skinn ved å henrette "sikkerhetsoffiseren" men de andre soldatene har blitt sluppet inn av Eli, og går til angrep på garnisonen.


== Medvirkende ==
James Coburn som oberst Pembroke
Bud Spencer som Eli Sampson.
Telly Savalas som Major Ward. Befal ved fortet.
Fabrizio Moresco som Ward's assistent.
Reinhard Kolldehoff som sersjant Brent.
José Suarez som major Charles Ballard
Georges Géret som sersjant Spike
Ugo Fangareggi som Ted Wendel.
Guy Mairesse som Donald MacIvers.
Benito Stefanelli som Piggott


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt leide til helvete på Internet Movie Database 
(sv) Fritt leide til helvete i Svensk Filmdatabas 
(fr) Fritt leide til helvete på Allociné 
(nl) Fritt leide til helvete på MovieMeter 
(en) Fritt leide til helvete på AllMovie 
(en) Fritt leide til helvete på Turner Classic Movies 
(en) Fritt leide til helvete på Rotten Tomatoes
Franco Nero

Franco Nero, egentlig Francesco Clemente Giuseppe Sparanero, (født 23. november 1941 i San Prospero Parmense i Parma i Emilia-Romagna) er en italiensk skuespiller. Han er kjent for hovedrollen som Django i Sergio Corbuccis spagetthiwestern Django – hevneren fra 1966.Nero har spilt i over 200 filmer og fjernsynsproduksjoner i en rekke forskjellige sjangre både i Italia og utlandet.
Nero er gift med den britiske skuespillerinnen Vanessa Redgrave.


== Filmografi i utvalg ==

1965 : Jeg kjente henne godt
1965 : Texas Tramplers
1966 : Profesjonell drapsmann
1966 : Django – hevneren
1966 : En dollar per skudd
1966 : Texas, addios
1966 : Bibelen
1967 : Camelot
1967 : Profesjonell pistolero
1969 : Uten skrupler
1969 : Slaget ved Neretva
1970 : Tristana
1970 : Jomfruen og sigøyneren
1970 : Feighetens lønn
1970 : Compañeros!
1970 : Dropout
1971 : Mangel på bevis
1971 : Tirsdagsmorderne
1971 : El Salvadors gull
1972 : Pave Johanna
1972 : Los amigos
1973 : Villdyrets hevn
1974 : Mussolinis siste dager
1974 : Ulvehunden White Fang
1974 : The Great Italian Lover
1974 : Skjebnespillet
1976 : Med satan i helene
1976 : 21 timer i München
1977 : Med morderen i baksetet
1977 : Høyt spill i Sahara
1978 : Styrke 10 fra Navarone
1979 : Piken fra mørket
1979 : Hai-jegeren
1980 : Den døde hevner
1980 : Den blåøyde banditten
1980 : Cobraen slår til
1980 : Falken
1981 : Enter the Ninja
1981 : Salamanderen
1982 : Mexico i flammer
1982 : Kamikaze 1989
1982 : Querelle – en pakt med djevelen
1983 : Ti dager som rystet verden
1985 : Harde never og heite jenter
1987 : Mitt elskede land
1987 : Diamantjakten
1988 : Run for Your Life
1990 : Die Hard 2
2011 : Biler 2
2012 : Django Unchained


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franco Nero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franco Nero på Internet Movie Database 
(sv) Franco Nero i Svensk Filmdatabas 
(da) Franco Nero på Filmdatabasen 
(da) Franco Nero på Scope 
(fr) Franco Nero på Allociné 
(en) Franco Nero på AllMovie 
(en) Franco Nero hos Turner Classic Movies 
(en) Franco Nero hos The Movie Database