jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Óscar Castro Ramírez

Oscar Castro Ramírez (født 13. mai 1947 i Santiago i Chile, død 25. april 2021 i Paris i Frankrike) var en chilensk dramatiker, skuespiller og teaterdirektør.


== Liv og virke ==
Castro grunnla Aleph-teateret i Santiago de Chile i 1968 sammen medstudenter. De var selvlærte og politisk aktive, og skrev og oppsatte serier av musikkspill og satireprogrammer for chilensk fjernsyn. Aleph-ensembelet turnerte i Frankrike da statskuppet fant sted i Chile i september 1973. 
Da oppstilte kompaniet etter hjemkomsten La Trinchera del Supertricio, som var en allegori om militærkuppet, i oktober 1974. Som følge av det ble flere av skuespillerne arrestert, forhørt og torturert: to forsvant under forhør og to andre (Óscar Castro og hans søster Marieta) ble internert i konsentrasjonsleirer i to år. I denne tiden skapte Óscar ett nytt teaterstykke hver uke for de «Viernes culturales» han oppsatte for sine medfanger.Da han ble løslatt i 1976 ble han sendt i eksil, og han søkte om asyl i Frankrike.
Fra 1976 bodde Castro i Paris der han fortsatte å skrive skuespill og romaner. Aleph teaterkompani, som han ledet, fikk sin base i forstaden Ivry-sur-Seine i Paris, der de fikk sine egne lokaler. Med tiden ble Aleph-teateret myteomspunnet og et holdepunkt for latinamerikansk teater. Erase una vez un rey (=Det var en gang en konge), skrevet i 1971, ble til et meget populært og hyppig oppsatt stykke i Latin-Amerika.Han døde av covid-19 den 25. april 2021 i en alder av 73 år i Paris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Óscar Castro Ramírez på Internet Movie Database 
(en) Óscar Castro Ramírez på Internet Movie Database 
(sv) Óscar Castro Ramírez i Svensk Filmdatabas 
(fr) Óscar Castro Ramírez på Allociné
Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins

Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins er en amerikansk animasjonsfilm som ble publisert direkte-til-video. 
Filmen ble produsert av Walt Disney Pictures og Pixar. Dette var en spin-off fra Toy Story-franchise, og ble publisert i USA den 8. august 2000.


== Handlingsreferat ==
Buzz Lightyear og hans partner Warp Darkmatter forsøker å finne igjen tre savnede leketøy: Little Green Men (L.G.M.) og arbeider som forskere ved Star Command's Universe Protection Unit. De oppdager L.G.M. ved et skjult laboratorium som tilhører den onde keiseren Zurg. Buzz og Warp bryter seg inn, og redder L.G.M. Men en kamp bryter ut mot Zurgs roboter. Zurg utløser en selvdestruksjonsmekanisme, som også ser ut til å ødelegge Warp.
Buzz blir rammet av voldsom overlevelsesskyld på grunn av Warps dødsfall. Buzz nekter derfor å ta imot noen ny partner. Men møter en Star Command-rekrutt, prinsesse Mira Nova fra Tangea, som kommandør Nebula forsøker å trene opp. Buzz forhindrer senere at en velmenende vaktmester ved navn Booster blir sparket. Ved keiser Zurgs festning utvikler Agent Z en ny robot-arm med flere nye våpen. 
Zurg får høre om en enorm gjenstand fra L.G.M. sin hjemme-verden kalt Uni-Mind, ansvarlig for den telepatiske forbindelsen mellom alle lekene. Zurg sender deretter robotene sine for å få tak i denne gjenstanden. Zurg planter også en bombe på Buzz sitt romskip. Men Buzz og de andre flykter kort tid før bomben detonerer. Men keiser Zurg går ut fra at Buzz nå er død. Men Buzz planlegger ett endelig angrep mot keiser Zurg, og hans håndlangere.


== Rolleliste ==
Tim Allen som Buzz Lightyear
Wayne Knight som Evil Emperor Zurg
Stephen Furst som Booster
Nicole Sullivan som Mira Nova
Larry Miller som XR
Adam Carolla som kommandør Nebula
Patrick Warburton som LGM
Diedrich Bader som Warp Darkmatter / Agent Z
Kevin Michael Richardson som Space Ranger
Charles Kimbrough som Brain Pod #29
Frank Welker som Grubs, Ranger #1.
Sean Hayes som Brain Pod.


== Eksterne lenker ==
(en) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på Internet Movie Database 
(no) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins hos Filmfront 
(sv) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins i Svensk Filmdatabas 
(fr) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på Allociné 
(nl) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på MovieMeter 
(en) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på AllMovie 
(en) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på Turner Classic Movies 
(en) Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins på Rotten Tomatoes
Thomas Detry

Thomas Detry (født 13. januar 1993) er en belgisk profesjonell golfer som spiller på Europatouren i golf for menn. Han var en høyt rangert amatørgolfer før han ble profesjonell. Første gang han vant som profesjonell på Bridgestone Challenge, satte han rekord for Challenge Tour med den største vinstmarginen og tangering av laveste score under-par med Ivó Giner.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han nummer 22.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Detry – Olympics.com 
(en) Thomas Detry – Olympedia 
(en) Thomas Detry – Europatouren 
(en) Thomas Detry – Verdensrankingen
Tate McRae

Tate McRae (født 1. juni 2003) er en canadisk låtskriver, sanger og danser. Hennes internasjonale gjennombrudd kom i 2020 med «You Broke Me First».


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tate McRae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tate McRae på Internet Movie Database 
(en) Tate McRae på Apple Music 
(en) Tate McRae på Discogs 
(en) Tate McRae på MusicBrainz 
(en) Tate McRae på SoundCloud 
(en) Tate McRae på Spotify 
(en) Tate McRae på Last.fm 
(en) Tate McRae på Genius — sangtekster 
(en) Tate McRae på AllMusic 
(en) Tate McRae på Twitter 
(en) Tate McRae på Facebook 
(en) Tate McRae på Instagram 
(en) Tate McRae på YouTube 
(en) Tate McRae på TikTok
Jørgen Fjeldskår

Jørgen Kili Fjeldskår (født 28. desember 2002) er en norsk fotballspiller som spiller for Sandefjord Fotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jørgen Fjeldskår – Transfermarkt 
(no) Jørgen Fjeldskår – Norges Fotballforbund 
(en) Jørgen Fjeldskår – FBref
Øvre Enkeltskillingsveita

Øvre Enkeltskillingsveita er en av flere veiter under benevnelsen Enkeltskillingsveitene som ligger i Midtbyen i Trondheim. Øvre Enkeltskillingsveita er den nest lengste av disse på omtrent 70 meter og strekker seg fra øst mot vest, fra Jomfrugata til Munkegata. Veita, som er en delvis parallellgate til Thomas Angells gate, møter Nedre Enkeltskillingsveita omtrent midtveis og sammen danner disse to veitene et t-kryss.
Enkeltskillingsveitene i Trondheim omtales fra 1707, og er navngitt etter Ole Eriksen Øren, som ble kalt Ole Enkeltskilling, trolig fordi han hadde en kro der han solgte brennevin for én skilling. Hans vertshus lå på hjørnet mellom Øvre og Nedre Enkeltskillingsveita, i bygården som i dag har adresse Thomas Angells gate 17.


== Bildegalleri ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 161. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 103. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Ekstraklasa 2021–2022

Ekstraklasa 2021–2022, var den 96 sesongen av polsk topp divisjon og den 88 sesongen av Ekstraklasa. Sesongen begynte 23. juli 2021 og avsluttet 23. mai 2022. Regjerende mestere Legia Warszawa klarte ikke å forsvare tittelen og Lech Poznań vant sitt åttende seriemesterskap.


== Klubbinfo ==


== Tabell ==


== Resultattabell ==


== Referanser ==
Primeira Liga 2021–2022

Primeira Liga 2021–2022 (også kjent som Liga Portugal Bwin av sponsorårsaker) var den 88. sesongen av Primeira Liga, den øverste profesjonelle ligaen for portugisiske fotballklubber. Regjerende mestere Sporting CP klarte ikke å forsvare tittelen og Porto vant sitt 30 seriemesterskap.


== Klubbinfo ==


== Tabell ==


== Resultattabell ==


== Nedrykks kvalifisering ==
Chaves vant 2–1 sammenlagt og rykket opp til Primeira Liga 2022–2023.


== Referanser ==
Osvaldo Mércuri

Osvaldo Mércuri (født ca. 1944 i Lomas de Zamora i Argentina, død 6. februar 2021 i San Isidro) var en argentinsk politiker.
Han var medlem av Partido Justicialista. Han satt i tyve år i deputertkammeret i provinsen Buenos Aires, fra 1985 til 2005. I løpet av disse årene var han io ganger dets president; først fra 7. desember 1989 til 8. desember 1997, og deretter fra 7. desember 2001 til 10. desember 2005. Mércuri var også formann for den nasjonale konvensjon for konstitusjonell reform i 1994.Da han døde var Mércuri medlem av Mercosur-parlamentet (Parlasur). Hans periode i Parlasur skulle vare til den 31. desember 2021.Mércuri døde 76 år gammel den 6. februar 2021 av covid-19 på et sykehus i San Isidro i provinsen Buenos Aires, der han var blitt behandlet i tre uker.


== Referanser ==
Tachlowini Gabriyesos

Tachlowini Gabriyesos (født 1. januar 1998) er en friidrettsutøver fra Eritrea, som bor og trener i Tel Aviv i Israel, der han trener i klubben Emek Hefer club. Han deltok på Det olympiske flyktninglaget under Sommer-OL 2020.


== Bakgrunn ==
Han rømte fra Eritra da han var 12 år gammel, og rømte via Sudan og Egypt, der han krysset ørkenen til fots og nådde Israel.


== Idrettskarriere ==


=== 2018 - 2019 ===
Gabriyesos kom på tredjeplass i Tiberias halvmaraton i Israel i 2018, og han vant Tiberias halvmaraton i 2019. Han kom på åttendeplass i Israelsk mesterskap på 10.000 meter i april 2019, og han kom på fjerdeplass på 5000 meter under Israelsk mesterskap i friidrett 2019. Han representerte Flyktningelaget under VM i friidrett 2019, der han fikk 34. beste tid i kvalifiseringen på 5000 meter, og han nådde dermed ikke finalen.


=== 2020 - 2021 ===
Han løp sitt første maratonløp i januar 2020, da han vant Tiberias Marathon med tiden 2:14,57. Han deltok utenfor konkurranse under Israelsk mesterskap i halvmaraton i desember 2020, og løp der på 1:02,21, som var ny personlig rekord. 
I mars 2021 løp han sitt andre maratonløp, da han kom på sjetteplass i Agmon Hahula Marathon i Israel med tiden 2:10,55. Dette var lavere enn kvalifiseringskravet til Sommer-OL 2020. Han representerte Det olympiske flyktninglaget under Sommer-OL 2020, og kom der på 16.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tachlowini Gabriyesos – Olympics.com 
(en) Tachlowini Gabriyesos – Olympedia 
(en) Tachlowini Gabriyesos – World Athletics 
(en) Tachlowini Gabriyesos – TheSports.org 
(en) Profil hos Sommer-OL 2020 Arkivert 8. august 2021 hos Wayback Machine.
Canada Cup i ishockey 1987

Canada Cup i ishockey 1987 (engelsk: 1987 Canada Cup, fransk: Coupe Canada 1987) var den fjerde utgaven av Canada Cup, en profesjonell ishockeyturnering for landslag arrangert av National Hockey League (NHL).


== Arenaer ==
Syv vertsbyer ble valgt for turneringen: seks byer i Canada (Calgary, Halifax, Hamilton, Montréal, Regina og Sydney) og én i USA (Hartford). På grunn av manglende interesse i måtte arrangørene flytte en rekke kamper til andre byer med mindre arenaer.


== Lag ==


== Turneringsformat ==
Turneringsformatet var det samme som i 1984. Turneringen ble spilt etter NHLs regler fremfor IIHF.


=== Spilleformat ===
I gruppespillet skulle de seks lagene spille en enkelt round robin. De fire beste lagene avanserte til semifinalene, mens de to lavest rangerte lagene var slått ut av turneringen. I semifinalene skulle nummer et i gruppen spille mot nummer fire, mens nummer to skulle spille mot nummer tre (altså 1 mot 4, 2 mot 3). Vinnerne av semifinalene avanserte til finalen, som ble spilt som en «best av tre»-serie.


=== Poengsystem ===
I alle kampene ble poengene utdelt som følger:

2 poeng for seier i ordinær tid
1 poeng for uavgjort
0 poeng for tap


=== Prosedyrer ved poenglikhet ===
Hvis to lag hadde lige mange poeng vil deres plassering avgøres av følgende tiebreakprosedyre:

Innbyrdes oppgjør mellom lagene
Målforskjell
Høyest antall scorede mål


=== Forlenget spilletid i sluttspillskamper ===
Hvis en semifinalekamp eller finalekamp ikke var avgjort etter ordinær spilletid skulle det i likhet med Stanley Cup-sluttspillet spilles et uendelig antall overtidsperioder 20 minutter hver. Kampen ble først avgjort når et av lagene scoret («sudden death»).


== Dommere ==
Følgende dommere og linjedommere til å dømme kampene under turneringen. Ettersom at turneringen ble arrangert av NHL var hovedparten av dommerne fra NHL.


== Gruppespill ==


== Sluttspill ==


=== Utslagsrunder ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===
Finalen ble spilt som en «best av tre»-serie. Canada ble mestre etter å ha slått Sovjetunionen 2–1 i kamper.


== Sluttplassering ==


== Prisutdeling ==


=== Allstar-lag og MVP ===


== Statistikk ==


=== Toppscorere ===
Kilde: 

Hat-tricks


=== Beste målvakter ===
De fem beste målmaktene som har spilt 40 % eller mer av lagets totale spilleminutter.

Kilde: 

Målvakter med shutouts («holdt nullen»)


== Litteratur ==
H. J. Anderson (2005). The Canada Cup of Hockey − Fact and Stat book. Victoria, British Columbia: Trafford Publishing.
Stephan Müller (2005). International Ice Hockey Encyclopaedia: 1904 – 2005. Norderstedt, Tyskland: Books on Demand.
Joe Pelletier, Patrick Hounda (2003). The World Cup of Hockey – A History of Hockey's Greatest Tournament. Toronto, Ontario: Warwick Publishing.
Andrew Podnieks, Birger Nordmark, red. (2017). IIHF Media Guide & Record Book 2018 (8. utg.). Zurich: International Ice Hockey Federation.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vestre Enkeltskillingsveita

Vestre Enkeltskillingsveita er en av flere veiter under benevnelsen Enkeltskillingsveitene som ligger i Midtbyen i Trondheim. Vestre Enkeltskillingsveita er den minste av disse og strekker seg som en blindveit fra sør mot nord fra Thomas Angells gate og inn i et kvartal. Veita ligger delvis parallelt med Nedre Enkeltskillingsveita, mellom Munkegata nummer 31 og Thomas Angells gate nummer 26.
Enkeltskillingsveitene i Trondheim omtales fra 1707, og er navngitt etter Ole Eriksen Øren, som ble kalt Ole Enkeltskilling, trolig fordi han hadde en kro der han solgte brennevin for én skilling. Hans vertshus lå på hjørnet mellom Øvre og Nedre Enkeltskillingsveita, i bygården som i dag har adresse Thomas Angells gate 17.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 161. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 103. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Sverri Sandberg Nielsen

Sverri Sandberg Nielsen (født 14. oktober 1993 i Tórshavn, oppvokst i Miðvágur) er en færøysk roer, som bor i Danmark og representerer Danmark internasjonalt. Han konkurrerer i singelsculler.


== Idrettskarriere ==
Nielsen deltok i EM i roing innendørs 2019, der han vant gull, og han kom på fjerdeplass i EM i roing 2019.Han deltok i VM i roing 2019, der han fikk sølv bak Oliver Zeidler, og med Kjetil Borch på tredjeplass.
Under EM i roing 2020 vant han singelsculler. Han ble tatt ut til OL, og skal representere Danmark under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 4 i singlesculler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sverri Sandberg Nielsen – Olympedia 
(en) Sverri Sandberg Nielsen – FISA
Katharine Cecilia Williams

Psykologspesialist Katharine Cecilia Williams tok sin embetseksamen i psykologi (cand. Psychol.) ved psykologisk fakultet, Universitetet i Bergen i 2001. Hun skrev hovedoppgaven på data samlet inn under Militært lederskapsseminar for Sjøkrigsskolen («helvetesuke») på Mjølfjell. Kadettene gjennomførte en søk- og redningsaksjon under tidspress og under søvndeprivasjon. Studien viste at mangel på søvn over flere døgn ikke påvirket kadettenes beslutningstakingsevne i vesentlig grad. Hypotesen som ble utledet, var at kadettene var godt trente og kunne dra veksler på dette i en presset situasjon. Hovedoppgavens tittel: Time Pressure and Decision Making – testing an inventory on hypervigilant decision making in a simulated search and rescue operation
I studietiden lærte hun seg tegnspråk og de første årene som psykolog arbeidet hun som behandlende psykolog ved poliklinikken for døve på Gaustad sykehus. 
I 2007 ble hun godkjent psykologspesialist og har blant annet arbeidet i mange år ved Nasjonalt behandlingstjeneste for hørsel og psykisk helse. Her fordypet hun seg på flere tema relatert til hørsel og i 2013 gav hun ut «Tinnitus – bryt lydbarrieren med kognitiv terapi» på Gyldendal forlag. I årene etter hun ble spesialist gjennomførte hun doktorgradsstudier som resulterte i oppnådd Ph.d. grad i 2015 ved medisinsk fakultet, Universitetet i Oslo med avhandlingen Avoidance, Cognitive Behaviour Therapy and Mental Distress in Hearing Impaired Employees. Basert på erfaringene fra arbeidet med avhandlingen, ønsket hun å formidle fagstoffet på en allment tilgjengelig måte og slik at hørselshemmede kunne dra nytte av det. Resultatet ble «Hørselstap - stress og mestring» som kom ut på Gyldendal i 2018. Samarbeidet med Gyldendal førte etter hvert til at hun tok steget ut fra klinisk psykologvirke og til fagredaktørarbeid på fulltid. Katharine arbeidet i psykologiredaksjonen her fra 2015 og ble i 2020 sjefredaktør i Tidsskrift for Norsk psykologforening. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Time Pressure and Decision Making – testing an inventory on hypervigilant decision making in a simulated search and rescue operation UiB, 2001
Tinnitus – bryt lydbarrieren med kognitiv terapi Gyldendal, 2013
Avoidance, Cognitive Behaviour Therapy and Mental Distress in Hearing Impaired Employees
Hørselstap - stress og mestring Gyldendal akademisk, 2018
Kom Chuanchuen

Akom Preedakul (thai: อาคม ปรีดากุล, RTGS: Akhom Pridakun, IPA: [ʔāː.kʰōm prīː.dāː.kūn]; 5. januar 1958 i provinsen Ayutthaya i Thailand, død 30. april 2021 i provinsen Samut Prakan), kjent ved sitt kunstnernavn Kom Chuanchuen (thai: ค่อม ชวนชื่น, RTGS: Khom Chuanchuen, thai-uttale: [kʰɔ̂m t͡ɕʰūa̯n.tɕʰɯ̂ːn]), var en thailandsk komiker og skuespiller. Han var best kjent for komiske biroller i thailandsk film og fjernsyn.


== Karriere ==
Han var først nattklubbkomiker, og hadde et gjennombrudd i kinofilm i 2002 (Heavens Seven). Han befestet sin filmkarriere i Saep Sanit Sid Saai Naa (2006), og fortsatte med roller i mer enn 80 filmer som See How They Run (2006), Sudkate Salateped (2010), Khun Nai Ho (2012), Bikeman Sakkarin Toodmuek (2018), Bikeman 2 (2019) og E Riam Sing (2020). Han spilte også fast i komedieshowet Borisat Ha Mai Jumkud fra 2015 til 2021.Til tross for sin analfabetisme behersket han raskt filmskript, og han var en dyktig improvisator. Han spilte med regissører som Poj Arnon, Rergchai Poungpetch og Nawapol Thamrongrattanarit. Han var ved sin død blitt en av de mest respekterte og etterspurte thailandske komikere.


=== Død ===
Han hadde fra før diabetes og hadde hatt et slag, og testet så positiv for covid-19 den 10. april 2021 og innlagt på sykehus to dager etter. Tilstanden ble kritisk den 29. april. Den 30. april 2021 døde han av covid-19, under det som ble regnet som Thailands tredje bølge av pandemien.Etter hans død vant Suneta House's reklameserie for Krungsri Auto, der han var med som skuespiller, Cannes Lions Bronze Award i underholdningskategorien i Cannes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kom Chuanchuen på Internet Movie Database 
(en) Kom Chuanchuen hos The Movie Database
Kuryana Azis

Kuryana Azis (født 10. april 1952 i Tanjung Kemala i Baturaja i Ogan Komering Ulu i Sør-Sumatra i Indonesia, død 8. mars 2021 i Palembang i Sør-Sumatra) var en indonesisk politiker.
Han var regent av Ogan Komering Ulu fra 2015 til ain død. 
Azis døde av covid-19 den 8. mars 2021, i en alder av 68 år.


== Referanser ==
Seco Camara

Seco Camara (født 20. april 1995) er en bissauguineansk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.


== Idrettskarriere ==
Han representerte Guinea-Bissau under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der han deltok på 100 meter. Han løp på 11,33 i den innledende runden, som var personlig rekord, men han gikk ikke videre til forsøksheatet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seco Camara – Olympedia 
(en) Seco Camara – World Athletics 
(en) Seco Camara – World Athletics 
(en) Profil under Sommer-OL 2020 Arkivert 23. juli 2021 hos Wayback Machine.
Luc Mares

Luc Katja Anne Mares (født 3. oktober 1996 i Maastricht) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for Start.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luc Mares – Transfermarkt 
(en) Luc Mares – WorldFootball.net 
(en) Luc Mares – Soccerway 
(no) Luc Mares – Norges Fotballforbund 
(en) Luc Mares – FBref
Helene Lange

Helene Lange (1848–1930) var en tysk politiker (DDP), pedagog og kvinnesaksforkjemper. Hun var fra 1919 til 1921 medlem av Hamburgische Bürgerschaft.Både Lange og hennes livsledsager Gertrud Bäumer sto for en konservativ kvinnepolitikk. Hun gikk inn for likestilling i utdannelsesspørsmål og dessuten i ekteskaps- og familieretten. Men hun ønsket ikke at kvinner skulle spille den samme rolle som mannen. Isteden arbeidet hun for å sette kvinner i bedre stand til å ta oppgaver som mor, i oppdragelsen av barn og i arbeidet for en familie.  Lange og Baümer var også skeptiske til innføring av kvinners stemmerett, som flere likesinnede. Hun var medlem av det første styret i Bund Deutscher Frauenvereine. Der gikk hun mot å ta opp i forbundet sosialdemokratiske kvinneforeninger, da hun ikke delte deres samfunnspolitiske standpunkter.Lange medvirket til at kvinner fikk adgang til abitur og høgskolestudier. Hun deltok i 1890 ved grunnleggelsen av Allgemeiner Deutsche Lehrerinnenverein (den tyske lærerinneforening). I 1893 grunnla hun avisen Die Frau (Kvinnen), som ble et innflytelsesrikt organ i den borgerlige kvinnebevegelsen. Sammen med Baümer utga hun det fem bind store verket Handbuch der Frauenbewegung (håndbok for kvinnebevegelsen) (1901–1906).
Hun regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
		
		
		


== Litteratur ==


=== Egne utgivelser ===
Die höhere Mädchenschule und ihre Bestimmung, Berlin 1887.
Die Frauenbewegung in ihren modernen Problemen. Leipzig 1908
Kampfzeiten. Berlin 1928.


=== Av andre forfattere ===
Gertrud Bäumer: Die Frau in Volkswirtschaft und Staatsleben der Gegenwart, Stuttgart/Berlin 1914
Gertrud Bäumer: Helene Lange zum 100. Geburtstag. Coleman, Lübeck 1948
Gertrud Bäumer: Im Licht der Erinnerung, Tübingen 1953
Angelika Schaser: Helene Lange und Gertrud Bäumer. Eine politische Lebensgemeinschaft. Köln/Weimar/Wien 2000


== Referanser ==
Jon-Hermann Hegg

Jon-Hermann Hegg (født 26. mars 1999) er en norsk rifleskytter som representerer Kisen MSL.
Han vant EM-gull i 50 meter helmatch i Osijek i 2021, og EM-bronse i samme øvelse i Bologna i 2019. 
I tillegg var han med å vinne EM-sølv for lag for Norge i 50 meter helmatch i 2021.
Hegg representerte Norge under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der han deltok i 10 meter luftrifle og 50 meter helmatch. I øvelsen 10 meter luftrifle ble han utslått i kvalifiseringen etter å ha blitt nummer 22. I øvelsen 50 meter helmatch kom han til finalen der han endte på 4.-plass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon-Hermann Hegg – Olympics.com 
(en) Jon-Hermann Hegg – Olympedia 
(en) Jon-Hermann Hegg – ISSF 
(no) Jon-Hermann Hegg – teamnor.no
(en) Jon-Hermann Hegg – olympics.com