jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cyclolimnichus

Cyclolimnichus er en slekt av biller som lever ved fersk- eller saltvann. Larvene graver i jorden og spiser alger og moser. De voksne flyr og kommer gjerne til lys. Underfamilien Limnichinae lever ved ferskvann og kan også finnes på fuktige steder et stykke fra vann.


== Utseende ==
Små, ovale, mørke biller. Oversiden er tett kledt med korte, bølgende hår. Antennene er middels lange, tynne, de to innerste og det ytterste leddet er forstørrede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Limnichidae Erichson, 1846
Underfamilien Limnichinae
Slekten Cyclolimnichus Deléve, 1968
Cyclolimnichus dentoni Hernando & Ribera, 2000
Cyclolimnichus jaechi Hernando & Ribera, 2000
Cyclolimnichus ovalis Hernando & Ribera, 2000
Cyclolimnichus presignis Deléve, 1968


== Kilder ==
Lawrence, J.F., Hastings, A.M., Dallwitz, M.J., Paine, T.A. og Zurcher, E.J. Delta Interactive Key – Coleoptera Elateriformia, Limnichidae. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Cyclolimnichus i Encyclopedia of Life 
(en) Cyclolimnichus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cyclolimnichus hos ITIS 
Cyclolimnichus – detaljert informasjon på Wikispecies
Geoparnus

Geoparnus er en slekt av mudderbiller som lever i eller ved vann. De er avlange biller, som oftest er oversiden kledt med lange, oppstående hår. Antennene er karakteristiske, ganske korte, de 5-6 ytterste leddene danner en kølle eller har kamaktige utvekster.


== Utseende ==
Små, ovale, blanke, mørke mudderbiller. Kroppen er forholdsvis bred, grovt punktert og kledt med fine, utstående hår. Hodet kan ha et horn i pannen. Antennene er ganske korte. Pronotum er nærmest halvsirkelformet, dekkvingene rundede. Beina er gulbrune, middels lange.


== Levevis ==
Ulikt de fleste andre Dryopidae lever disse i jorda, ikke ved vann.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien mudderbiller, Dryopidae
Slekten Geoparnus Besuchet, 1978
Geoparnus loebli Kodada, Kadubec & Čiampor, 2013
Geoparnus rhinoceros Kodada et al., 2007
Geoparnus setifer Besuchet, 1978


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Geoparnus rhinoceros(en) Geoparnus i Encyclopedia of Life 
(en) Geoparnus i Global Biodiversity Information Facility 
Geoparnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Microeubria

Microeubria er en slekt av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede. Arten, Eubria palustris, finnes i Norden men den er ikke kjent fra Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore, bredt ovale, nokså flate, svarte biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede eller kamformede. Hodet er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. Brystskjoldet (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. Dekkvingene er brede og flate, ofte med dype punktstriper. Beina er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. Larvene ("water pennies") er flate med ovalt omriss. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår. 


== Levevis ==
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien Psephenidae – ca. 210 arter fordelt på 29 slekter
Underfamilien Eubriinae
Slekten Microeubria Lee & Yang, 1994
Microeubria acuta Lee & Yang, 2002
Microeubria jaechi Lee & Yang, 1994
Microeubria longicornis Lee & Jäch, 1996
Microeubria minima (Champion, 1924)
Microeubria reticulata Lee & Jäch, 1996
Microeubria schuhi Lee & Jäch, 1996
Microeubria semistriata (Champion, 1921)
Microeubria wittmeri Lee & Yang, 1998


== Eksterne lenker ==
(en) Microeubria i Encyclopedia of Life 
(en) Microeubria i Global Biodiversity Information Facility
Falsotherius

Falsotherius er en slekt av kamfølerbiller. 


== Utseende ==


== Levevis ==
De fleste artene lever i eller ved ferskvann. De voksne billene kan ofte finnes på vannplanter. Andre kjente habitater er råtten ved, løvstrø og inne i beverhytter. En del arter i underfamilien Ptilodactylinae er ikke knyttet til vann, men lever av sporer og hyfer av mikroskopiske sopper som de skraper fra død og levende vegetasjon. Noen arter har spredt seg over mye av jorden i drivhus. 


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien kamfølerbiller, Ptilodactylidae Laporte de Castelnau, 1836
Underfamilien Kamfølerbiller (Ptilodactylinae)
Slekten Falsotherius Pic, 1913
Falsotherius dohertyi Pic, 1913


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Falsotherius i Global Biodiversity Information Facility
Flagrax

Flagrax er en slekt av rødvinger. De fleste er mer eller mindre røde på farge, dette er et signal om at de er usmakelige og giftige, såkalt aposematisme. En lang rekke insekter, både giftige og harmløse, etterligner rødvingene.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange rødvinger med kraftig skulpturerte, gulbrune til røde dekkvinger, spissen kan være svart. Antennene er trådformede or rundt halve kroppslengden. Pronotum er trapesformet med krfatig ribber som gjerne avgrenser et rombeformet felt i midten.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Dictyopterinae Houlbert, 1922
Stammen Dictyopterini
Understammen Flagraxina Kazantsev, 2004
slekten Flagrax Kazantsev, 1994
Flagrax auberti (Bourgeois, 1881)
Flagrax grandis (Kleine, 1942)
Flagrax parallelus (Pic, 1922)
Flagrax vanschuytbroecki Kazantsev, 2017
Flagrax ziminae Kazantsev, 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flagrax i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Flagrax hos NCBI
Protolopheros

Protolopheros er en utdødd slekt av biller i familien rødvinger (Lycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, avlang, mørk rødvinge (fossilet er mørkt, men ravfossiler har sjelden bevart opprinnelige farger). Antennene er kraftige og litt sagtakkede. Pronotum er klokkeformet, delt i fire celler ved opphøyde lister. Dekkvingene er jevnbrede med opphøyde lengderibber.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse i tid og rom ==
Arten er beskrevet fra Baltisk rav fra Eocen-tiden.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien nettrødvinger, (Erotinae LeConte, 1881)
stammen Lopherotini Kazantsev, 2012
slekten †Protolopheros Kazantsev, 2013
†Protolopheros hoffeinsorum Kazantsev, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Cessator

Cessator er en slekt av rødvinger.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore, slanke, brunrøde til brunsvarte rødvinger. Antennene er nokså kraftige, sagtakkede, noe over halvparten så lange som kroppen, det ytterste leddet gjerne gult. Hodet er forholdsvis lite, mørkt farget, med små, utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet, noe bredere enn langt, tydelige smalere enn dekkvingene. Disse er utvidet bakover (litt pæreformede). Beina er mørke, ganske korte. Hunnene er ukjente, men er trolig larvelignende (neoteniske).


== Levevis ==
De voksne hannene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De voksne hunnene er neoteniske, det vil si at de er larvelignende også i det voksne stadiet. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Karibia.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
slekten Cessator Kazantsev, 2009
†Cessator anachronicus Ferreira & Ivie, 2022 - fossil art fra dominikansk rav
†Cessator brodzinskyi Ferreira & Ivie, 2017 - fossil art fra dominikansk rav
Cessator crypticus Ferreira & Ivie, 2022
Cessator gnomus (Kazantsev, 2013)
Cessator luquillonis Kazantsev, 2009
Cessator obrienorum Ferreira & Ivie, 2022
Cessator tortolensis Ferreira & Ivie, 2022


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Haplobothris

Haplobothris er en slekt av biller som hører til familien rødvinger (Lycidae). De er mer eller mindre røde på farge, dette er et signal om at de er usmakelige og giftige, såkalt aposematisme. En lang rekke insekter, både giftige og harmløse, etterligner rødvingene.


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, røde og svarte rødvinger med svarte, kamformede antenner.


== Levevis ==
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Lycinae  Laporte de Castelnau, 1836 – dekkvingene gjerne brede, utvidet bak
stammen Eurrhacini Bocákova, 2005
slekten Haplobothris Bourgeois, 1879
Haplobothris apicicornis Pic, 1931
Haplobothris baeri Pic, 1930
Haplobothris basipennnis Pic, 1938
Haplobothris costatus Pic, 1920
Haplobothris elongata Pic, 1922
Haplobothris gounellei Pic, 1922
Haplobothris hahneli Pic, 1938
Haplobothris humeralis Bourgeois, 1879
Haplobothris infasciata Pic, 1938
Haplobothris longeprolongata Pic, 1938
Haplobothris mediofasciata Pic, 1938
Haplobothris melzeri Pic, 1935
Haplobothris minutus Pic, 1922
Haplobothris nigropapicalis Pic, 1935
Haplobothris nigronotata Pic, 1912
Haplobothris peruviana
Haplobothris pumila Bourgeois, 1879
Haplobothris robusta Pic, 1922
Haplobothris scapularis Bourgeois, 1879
Haplobothris setosella Bourgeois, 1886
Haplobothris testacea Pic, 1930


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Hafnorveien

Hafnorveien (1, kun ett husnummer) er en vei i Hallingby i Ringerike kommune i Norge. 
Veien er en sidevei til Gamle Ådalsvei, på østsiden av denne. Den har kun ett husnummer, og er cirka 50 meter lang. Veien ligger cirka 156 meter over havet ved avkjøringen fra Gamle Ådalsvei.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hafnorveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anette Homlong Storeide

Anette Homlong Storeide (f. 1976) er forsker ved Falstadsenteret og HL-senteret. Hun har studert idehistorie, statsvitenskap og germanistikk ved Universitetet i Oslo og Humboldt-universitetet i Berlin. I 2007 tok hun doktorgraden ved Universitetet i Oslo på en avhandling om nordmenn i Sachsenhausen. 2011–2020 var hun førsteamanuensis i tysk og europeisk kulturhistorie ved NTNU.


== Utgivelser (utvalg) ==
Tidsvitner - fortellinger fra Auschwitz og Sachsenhausen (Gyldendal 2006, sammen med Jakob Lothe).
Arven etter Hitler - Tysklands oppgjør med naziregimet, Gyldendal (2010). ISBN 9788205391130.
Norske krigsprofitører - Nazi-Tysklands velvillige medløpere (2014).


== Referanser ==
Pseudokarumia

Pseudokarumia er en liten slekt av biller som bare finnes i et begrenset område i Mellom-Amerikail regnet som en undergruppe av familien Phengodidae. Disse sjeldne og lite kjente billene kan kjennes på at palpene (labialpalpene og/eller maksillepalpene) er sterkt forlenget og pølseformede. Ingenting er kjent om biologien til disse billene.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Costa Rica og Panama.


== Systematisk inndeling ==
Slekten har tidligere vært plassert i familien engbiller (Dascillidae). Det er kjent noen hittil ubeskrevne arter i tillegg til den ene beskrevne.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Telegeusidae Leng, 1920 (ev. del av Phengodidae)
Slekten Pseudokarumia Pic, 1931
Pseudokarumia angustata Pic, 1931
 	 
 	                                               


== Kilder ==
Telegeusidae i Tree of Life (med foto av David Maddison): [1]


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata
Oxymastinocerus

Oxymastinocerus er en slekt av biller som bare finnes i den Nye Verden (Nord-, Mellom- og Sør-Amerika). Hunnene er larviforme, det vil si de ser ut som larver hele livet. Hunnene og larvene, av og til også hannene, har lysorganer og lyser i mørket, men dette lyset er permanent på og kan ikke reguleres. De kalles "glow-worms" eller "railroad worms" på engelsk, det siste fordi de ledd-delte hunnene med et lysorgan på hvert ledd kan minne om en nattog-vogn med opplyste vinduer. Larvene og hunnene er rovdyr som særlig angriper tusenbein, hannene tar trolig ikke mat til seg som voksne.


== Utseende ==
Hannene er nokså små (gjerne 3-4 millimeter), spinkle, lysbrunlige biller. Antennene er fjærformede, fasettøynene middelsstore, rundet utstående. Dekkvingene er forkortede og dekker ikke bakkroppen eller flygevingene. 


== Levevis ==
Larvene og de voksne hunnene kryper rundt på bakken, mellom løvstrø og under bark, og fanger ulike slags leddyr. De synes ha en spesiell forkjærlighet for tusenbein. Hannene tar sannsynligvis ikke næring til seg som voksne. Hunnene sender ut feromoner, som de flyvende hannene med sine store antenner lett fanger opp. Det er etter alt å dømme feromonene, og ikke lyset hunnene sender ut, som leder hannene til dem. Man antar at lysets funksjon er som en advarsel overfor rovdyr om at disse dyrene er uspiselige. Phengodidene inneholder forskjellige slags giftstoffer. Dette er et eksempel på aposematisme, der et påfallende utseende (i dette tilfellet lys) advarer om gift.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Phengodidae LeConte, 1861
Underfamilien Mastinocerinae
Slekten Oxymastinocerus Wittmer, 1963, 9 arter
Oxymastinocerus bridarollii Wittmer, 1963
Oxymastinocerus fulvus (Philippi, 1864)
Oxymastinocerus nigripennis Wittmer, 1988
Oxymastinocerus pecki Wittmer, 1976
Oxymastinocerus peruanus (Wittmer, 1956)
Oxymastinocerus rufotestaceus Wittmer, 1976
Oxymastinocerus unicolor (Pic, 1926)
Oxymastinocerus varicolor Wittmer, 1986
Oxymastinocerus venezolanus Wittmer, 1976


== Kilder ==
Branham, M. Glow-worms, Railroad-worms (Insecta: Coleoptera: Phengodidae). University of Florida, IFAS Extension nettside. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Oxymastinocerus i Encyclopedia of Life 
(en) Oxymastinocerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oxymastinocerus hos ITIS
Sommaveien

Sommaveien (1-21, spredte husnummer, kun oddetall) er en vei i Somdalen i Ringerike kommune i Norge. 
Veien er en sidevei til Samsjøveien, nordover fra denne, rett etter avkjøringen fra Ådalsveien (E16). Den går i parallell med Ådalsveien, og har utkjøring til Ådalsveien i nordenden. Veien ligger cirka 190 meter over havet ved avkjøringen fra Samsjøveien.Veien preges av eneboliger i sørenden, og i nordenden ligger Spiralux AS i Sommaveien 15.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sommaveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nelsonphotus

Nelsonphotus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) lysbiller (Lampyrinae) i familiegruppen lysbiller.


== Utseende ==
Hannen er en middelsstor, avlang, rød og svart lysbille. Pronotum, bakkroppsspissen og lårene er skarpt røde, hode, dekkvinger og resten av bakkroppen og beina svarte. Dekkvingene er myke, sprikende bak, og dekker ikke hele bakkroppen. Antennene nokså korte og trådformede. Hunnene er trolig larvelignende (neoteniske).


== Levevis ==
Arten lever i ørkener.


== Utbredelse ==
Utbredt i det sørlige California.


== Systematisk inndeling ==

Orden Biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lampyrini Latreille, 1817
slekt Nelsonphotus Cicero, 2006Nelsonphotus aridus Cicero, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Nelsonphotus i Encyclopedia of Life 
(en) Nelsonphotus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nelsonphotus hos ITIS
Vos estis lux mundi

Vos estis lux mundi (Dere er verdens lys) er incipit, tittelordene til et apostolisk skriv gitt av pave Frans i form av et motu proprio den 7. mai 2019 og publisert samme dag.


== Om seksuelle overgrep ==
Skriver gir kirkerettslige regler og instruksjoner for bekjempelsen av seksuelle overgrep innen den katolske kirke. Skrivet skulle gjelde for tre år, skjønt det har vist seg å bli anvendt også etter den periode (desember 2022). 
Den katolske kirke har uikke vært uten slike bestemmelser før dette; men det som her tilkom var særlig nye redskaper for etterforskning og straffeforfølgelse av biskoper som enten selv hadde forbrudt seg (tidligere eller etter bispevielse), og som måtte ha forsømt seg i håndteringen av beskyldninger om geistliges overgrep.
I 2021 ble skrivet forsterket i og med  den apostoliske konstitusjon Pascite gregem Dei, som trådte i kraft 8. desember 2021.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Laurentius Eschlböck OSB: Zur Bekämpfung des sexuellen Missbrauchs. Das Motu proprio "Vos estis lux mundi". I: Erbe und Auftrag, 97. Jg. (2021), Heft 1, S. 73–83.


== Eksterne lenker ==
Wortlaut des Apostolischen Schreibens Vos estis lux mundi
Papst verschärft Kirchenrecht im Kampf gegen Missbrauch
Jedes Vergehen ist anzuzeigen
Italia under Kortbane-VM i svømming 2012

Italia deltok under Kortbane-VM i svømming 2012 i Istanbul, Tyrkia fra 12. - 16. desember 2012.


== Medaljevinnere (ufullstendig) ==


== Referanser ==
Norge under Kortbane-VM i svømming 2012

Norge deltok under Kortbane-VM i svømming 2012 i Istanbul, Tyrkia fra 12. - 16. desember 2012.


== Medaljevinner ==


== Referanser ==
Dilychnia

Dilychnia er  en slekt av lysbiller. 


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, gulaktige og svarte lysbiller. Hodet er gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er kamformede. De myke dekkvingene dekker hele bakkroppen.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), mest i tropisk skog og buskmark. De sender ut et guloransje lys.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, i alle fall fra Costa Rica i nord til Brasil i sør.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Lucidotini Lacordaire, 1857
slekten Dilychnia Motschulsky, 1853
Dilychnia cavicollis E. Olivier, 1912
Dilychnia disparilis E. Olivier, 1911
Dilychnia dumasi Vaz et al., 2020
Dilychnia guttula (Fabricius, 1801)
Dilychnia propinqua (E. Olivier, 1909)
Dilychnia ruficollis Motschulsky, 1854
Dilychnia succensa (E. Olivier, 1907)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dilychnia i Encyclopedia of Life 
(en) Dilychnia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dilychnia hos ITIS
Pacifica (bille)

Pacifica er  en slekt av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.


== Utseende ==
Små til middelsstore (hannen 6,5-10 millimeter), avlange, gjerne matt brungule lysbiller med lysorganer på for- og bakkroppen. Hos hannene er hodet mer eller mindre dekket av pronotum, fasettøynene er store, antennene trådformede. Pronotum og dekkvingene har rundede sider. Hunnene er larvelignende, og ligner sterkt på spkalte trilobittlarver.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  Larvene lever i vann, gjerne på rismarker, det er trolig at de eter skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt ved Stillehavet, i alle fall Australia, Salomonøyene og Filippinene.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Luciolinae Lacordaire, 1857
stamme Luciolini Lacordaire, 1857
slekten Pacifica Ballantyne & Lambkin, 2013
Pacifica limbatifusca (Ballantyne in Ballantyne & Lambkin, 2009)
Pacifica limbatipennis (Pic, 1911)
Pacifica plagiata (Blanchard, 1853)
Pacifica russellia (Ballantyne in Ballantyne and Lambkin, 2009)
Pacifica salomonis (E. Olivier, 1911)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen er ikke koblet til Wikidata