Laurenz Mayer

Laurenz Mayer, også kalt Laurentius Mayer (født 26. juli 1828 i Markgrafneusiedl i Niederösterreich i Østerrike-Ungarn, død 13. mai 1912 i Wien) var østerriksk katolsk prest, hoff- og borgpastor i Wien, hjelpebiskop i Wien og titulærbiskop av Dioclea, og skriftefar og rådgiver for keiser Franz Joseph og hans familie.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Laurenz Mayer studerte filosofi, juss og teologi ved Universitetet i Wien. Den 5. august 1853 ble han presteviet og ble så kooperator i Staatz (Niederösterreich). I 1854 ble han subrektor og studieprefekt ved Wiener Priesterseminar, og santidig fungerte han som kooperator ved Kirche am Hof (Wien). I 1859 tok han doktorgraden i teologi.
I 1860 ble Mayer hoffkapellan, fra mars 1863 religionslærer for kronprins Rudolph og erkehertuginne Gisela, som etterfølger etter Johann Rudolf Kutschker, den senere kardinal-erkebiskop.I 1868 avanserte Mayer til skriftefar for keiser Franz Joseph, og senere også for keiserinnen Elisabeth. I 1870 ble han kanikk ved Domstift St. Stephan.
I 1876 ble han Hof- und Burgpfarrer, hvorved han ble keiserfamiliens personlige sjelesørgere.


=== Biskop ===
Den 22. januar 1899 ble han av den apostoliske nuntius Emidio Taliani (1838–1907) ordinert til hjelpebiskop i Wien og titulærbiskop av Dioclea. Medkonsekranter var biskop Franz von Sales Maria Doppelbauer av Linz og hjelpebiskop Johann Baptist Schneider i Wien.
I 1881 ledsaget han kronprins Rudolph på hans orientreise, i 1889 tilhørte biskop Mayer den offisielle kommisjon som overførte tronfølgerens lik fra Mayerling til Wien. I 1898 mottok han den myrdede keiserinne Elisabeths båre i Wien.
Biskop Mayer nøt hele keiserfamiliens tillit, og fikk en rekke hedersbevis og utmerkelser. Han fikk blant annet tittelsen wirklicher Geheimer Rat og var innehaver av Komturkreuz mit Stern des Franz-Joseph-Ordens. Prelaten ble karakterisert som en ytterst elskverdig, dannet og underholdende person; man klandret ham imidlertid for å være for ettergivende som skriftefar og sjelesørger for keiserfamilien.Fra 1904 til 1912 var biskop Laurenz Mayer president for «Gesellschaft zur Herausgabe von Denkmälern der Tonkunst in Österreich»; sosialreformatoren Franz Martin Schindler ble fremmet av ham.Da han døde i 1912, ble han etterfulgt av den som skulle bli den aller siste Hof- und Burgpfarrer-hjelpebiskop i Wien, Ernst Seydl (1872–1952) («Hofbischof»).


== Litteratur ==
Cölestin Wolfsgruber: „Die K.U.K. Hofburgkapelle und die K.K. geistliche Hofkapelle“, 1905, Scans aus der Quelle
„Heimat bist Du großer Söhne“; in Gedenkbuch des Bezirks Gänserndorf, 1963
Elisabeth Hilscher: „Denkmalpflege und Musikwissenschaft: Einhundert Jahre Gesellschaft zur Herausgabe der Tonkunst in Österreich (1893-1993)“, 1995, Scans aus der Quelle


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Erkebiskop Emidio Taliani (1838-1907) *1896
Biskop Laurenz Mayer (1828-1912) *1899


== Referanser ==