jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Amerikansk isolasjonisme

Amerikansk isolasjonisme er en utenrikspolitisk strømning som hevder USAs fordel og rett til å handle unilateralt i internasjonal politikk. Isolasjonismen vil unngå innblanding i konflikter og permanente allianseforpliktelser utenfor det amerikanske kontinentet, og ofte betone USAs økonomiske uavhengighet, men avviser ikke diplomatisk og økonomisk samkvem som sådan. Isolasjonismen har vært særlig påtagelig i USAs forhold til Europa. Mer sjelden har noen isolasjonister, som «America First»-bevegelsen (1940–1941), tatt til orde for en egentlig tilbaketrekning fra de verdenspolitiske begivenhetene.Den amerikanske isolasjonismen kan sies å ha blitt uttrykt allerede i president George Washingtons avskjedstale, hvor han oppfordret det amerikanske folket til å dra fordel sin isolerte beliggenhet i verden, og til å unngå forpliktelser i utenrikspolitikken, spesielt overfor europeiske makter.Det tradisjonelle historiesynet har vært at USAs utenrikspolitikk har vekslet mellom isolasjonisme (tilbaketrekning) og internasjonalisme. Siden 1990-årene har flere historikere utfordret dette synet, og argumentert for at unilateralisme og ikke-intervensjonisme må forstås som vedvarende ideer i amerikansk utenrikspolitisk tenkning.I det internasjonale politiske systemet som ble bygget opp etter krigen, har USA deltatt i forpliktende internasjonalt samarbeid gjennom institusjoner som FN og NATO. Det finnes derimot spor av isolasjonistisk eller ikke-intervensjonistisk tenkning i den hjemlige motstanden mot intervensjoner på andre kontinenter, og krav om tilbaketrekning av amerikanske styrker, for eksempel under og etter Vietnamkrigen og Irakkrigen.


== Referanser ==
Santi Domenico e Sisto

Santi Domenico e Sisto er en kirke i Roma, dedisert til de hellige Dominikus og Sixtus II. Kirken, som ble oppført mellom 1569 og 1636, ligger  ved Largo Angelicum i rione Monti. Interiøret huser kunstverk av blant andre Giovanni Lorenzo Bernini, Antonio Raggi og Giovanni Francesco Romanelli.


== Diakonia ==
Santi Domenico e Sisto ble i år 2003 titteldiakonia. Den är vakant sedan år 2016.

KardinaldiakonerGeorges Cottier (2003–2014), pro hac vice titulus (2014–2016)
José Tolentino Calaça de Mendonça (fra 2019)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 305–306. ISBN 88-365-2541-5. 
Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. s. 92–93. ISBN 88-8289-419-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Santi Domenico e Sisto (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Daisi Daniels

Daisi Daniels (født 20. juli 2002 i Rochdale) er en britisk alpinist, som representerer klubben BSA. Hun har representert Team GB siden hun var 12 år gammel.


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Daniels deltok i sitt første FIS-renn (Entry League FIS) i juli 2018, i Tiffindell i Sør-Afrika, der hun kom på åttendeplass i slalåm. Hun deltok i det sørafrikanske juniormesterskapet i alpint i juli 2018, utenfor mesterskapet, og kjørte der ned til tredjeplass i rennet. Hun deltok i flere renn i Australia/New Zealand Cup i alpint 2018/19, med en tiendeplass i slalåm som beste enkeltresultat, og endte på 32.-plass totalt i Australia/New Zealand Cup denne sesongen, med 40 poeng. Hun deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival), og kom der på 25.-plass i slalåm og 34.-plass i storslalåm.Britisk mesterskap i alpint 2019 ble arrangert i Tignes i Frankrike i april. I seniorklassen kom hun på andreplass i super-G, bak Cara Brown. Hun fikk også sølv i slalåm, der Jessica Anderson vant. I juniorklassen kom hun på femteplass i super-G og tredjeplass i slalåm.


=== Sesongen 2019/20 ===
Hun deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom hun på 18.-plass i super-G, og i den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte hun ut. I storslalåm og i slalåm kjørte hun også ut. Hun deltok også i parallellslalåm for mikslag, der hun deltok sammen med Robert Holmes, disse endte på 14.-plass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot Østerrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daisi Daniels – Olympedia 
(en) Daisi Daniels – FIS (alpint) 
(en) Daisi Daniels – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine.
San Francesco a Ripa

San Francesco a Ripa, også kalt San Francesco d'Assisi a Ripa Grande, er en sognekirke i Rione Trastevere i Roma. Kirken er dedisert til  Frans av Assisi og «ripa» sikter til elvebredden ved Tiberen. Den nåværende kirken ble påbegynt i 1603 av Onorio Longhi og ble fullført av Mattia de Rossi.
I venstre tverrskip er Giovanni Lorenzo Berninis skulptur som avbilder Ludovica Albertoni. I kirken er presten Antonino Natoli da Patti begravet.


== Tittelkirke ==
San Francesco d'Assisi a Ripa Grande ble i 1960 gjort til tittelkirke.
KardinalpresterLaurean Rugambwa (1960–1997)
Norberto Rivera Carrera (1998–)


== Bilder ==


== Referanser ==


== Litteatur ==
S. Francesco d'Assisi a Ripa Grande in Trastevere, Roma (italiensk). Roma: Tipografia Centenari – Ed. Torre. 
Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. ISBN 88-8289-419-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) San Francesco a Ripa (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Traktateiendom (Svalbard)

Traktateiendommer på Svalbard De såkalte traktateiendommene på Svalbard er basert på tidligere okkupasjoner fra før Svalbardtraktaten ble undertegnet i 1920. I traktaten ble det bestemt at den Danske Regjering skulle oppnevne en kommissær som skulle vurdere de innkommende kravene, og at den Norske regjering deretter skulle gi eiendomsrett til de kravene som ble akseptert.
Når traktaten ble undertegnet var det registrert ca. 120 forskjellige krav på Svalbard, men kun 74 av disse ble fremmet for kommissæren. Mange av disse kravene var i konflikt med hverandre og en del ble også ikke godtatt av den norske stat. Grensene for kravene var også ofte uklart definerte og det ble derfor gjort mye arbeid fra  bl.a De Norske Svalbardekspedisjoner for å lage ordentlige kart med ordentlig definerte grenser som kunne brukes av kommissæren. Oppgaven med å få orden på disse kravene var derfor vanskelig, men man sto etter mye forhandlinger igjen med 40 krav på tilsammen 4223,4 km2 fra 17 forskjellige firmaer og personer som ble godtatt og fikk eiendomsrett på Svalbard. All annen grunn på Svalbard utenom disse eiendommene ble norsk statsgrunn.I ettertid har nesten alle disse eiendommene blitt kjøpt av den norske stat og i dag er derfor nesten all grunn på Svalbard eid av den norske stat. Unntaket er Barentsburg, Grumant og Pyramiden som er eid av det russiske statseide selskapet Trust Arktikugol.


== Referanser ==
Sant’Ignazio

Sant'Ignazio, egentlig Sant'Ignazio di Loyola a Campo Marzio, er en barokkkirke i Roma, litt øst for Pantheon. Det er jesuittordenens andre kirke i Roma, etter moderkirken Il Gesù.


== Beskrivelse ==
Sant'Ignazio, som ble påbegynt i 1626, er dedisert til den hellige Ignatius av Loyola. Il Gesù har fått tjene som forebilde både hva gjelder fasadens utforming og grunnplanens design. Byggingen av kirkens kuppel ble hindret av dominikanerne, hvis store konvent lå som nabo til jesuittkollegiet; de mente at kuppelen skulle skygge for deres bibliotek. I stedet fikk jesuittbroderen Andrea Pozzo i oppdrag å male en skinkuppel, som ble ferdig i 1685. 
Pozzo utførte også den storslagne fresken i langhusets tønnehvelv (1685-1694). Ifølge Pozzos egen forklaring tar freskeprogrammet sitt utgangspunkt i Kristi ord: « Ild er jeg kommet for å kaste på jorden» (Lukasevangeliet 12,49a). Fra Kristusgestalten utgår en stråle av ild som treffer den svartkledte Ignatius og reflekteres videre til hans disipler og etterfølgere, som sprer troen til verdens fire hjørnrt. Fresken är en quadratura i full skala med skinnarkitektur og illusjonistisk maleri. Det er et spesielt punkt i langhuset fra hvilken betrakteren kan oppleve illusjonen fullt. Betrakter man fresken fra andre hold brytes illusjonen i varierende grad. Det samme gjelder for skinnkuppelen. 
Interiøret huser den franske skulptøren Pierre Legros den yngres mesterverk – Den hellige Aloysius Gonzagas gravmonument.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Church of St. Ignatius of Loyola, Rome (engelsk). Roma: Chiesa di Sant'Ignazio. 1991. 
The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches (engelsk). Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3. 


== Eksterne kirker ==
Churches of Rome Wiki
(en) Sant'Ignazio (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Santa Maria in Ara Coeli

Santa Maria in Aracoeli, offisielt Santa Maria in Ara Coeli al Campidoglio, er en kirke og basilica minor i Roma, dedisert tilt Jomfru Maria. Kirken ligger på Kapitolhøyden i Rione Campitelli og tilhører  sognet San Marco Evangelista al Campidoglio.Kirken er kjent for å huse Santo Bambino, en treskulptur fra 1400-tallet forestillende Jesusbarnet. Skulpturen sies å være laget av oliventre fra Getsemane og tilskrives en rekke underverker.


== Kirkens historie ==
Kirken ble oppført på 600-tallet. Den nevnes i Catalogo di Cencio Camerario, en fortegnelse over Romas kirker sammenstilt av Cencio Savelli i 1192 og bærer der nvmnet sce. Marie in Capitolio. Dertll forekommer kirken i Il catalogo Parigino (ca 1230) som s. Maria de Capitolio, i Il catalogo di Torino (cirka 1320) som Ecclesia sancte Marie de Ara Celi og i Il catalogo del Signorili (cirka 1425) som s. Marie de Ara Celi.


== Tittelkirke ==
Santa Maria in Ara Coeli ble stiftet som tittelkirke av pave Leo X i 1517.
Kardinalprester på 1900- og 2000-talletFrancesco Satolli (1896–1903)
Beniamino Cavicchioni (1903–1911)
Diomede Falconio (1911–1914)
Basilio Pompilj (1914–1917)
Filippo Camassei (1919–1921)
Juan Benlloch y Vivó (1921–1926)
Jozef-Ernest van Roey (1927–1961)
Juan Landázuri Ricketts (1962–1997)
Salvatore De Giorgi (1998–)


== Bilder ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX (italiensk). Roma: Tipografia Vaticana. 1891. 
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. ISBN 88-365-2541-5. 
Le chiese di Roma nel medio evo (italiensk). Firenze: Leo S. Olschki. 1927. 
Roma: chiese, conventi, chiostri: progetto per un inventario 313—1925 (italiensk). Roma: Edilstampa. 1993. 
Rione X Campitelli (italiensk). Roma: Fratelli Palombi Editori. 1976. 
Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. s. 178–179. ISBN 88-8289-419-3. 
The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches (engelsk). Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. 1993. ISBN 0-8146-5016-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Santa Maria in Aracoeli (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paulus Arajuuri

Paulus Arajuuri (født 15. juni 1988) er en finsk fotballspiller som spiller for den kypriotiske klubben Pafos FC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Finlands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulus Arajuuri – FIFA 
(en) Paulus Arajuuri – UEFA 
(en) Paulus Arajuuri – Transfermarkt 
(en) Paulus Arajuuri – national-football-teams.com 
(en) Paulus Arajuuri – WorldFootball.net 
(en) Paulus Arajuuri – Soccerbase.com 
(en) Paulus Arajuuri – FootballDatabase.eu 
(en) Paulus Arajuuri – Soccerway 
(en) Paulus Arajuuri – EU-Football.info
Ørjan Olsvik

Ørjan Olsvik (født 1953) vokste opp på Senja. Han er professor  i medisinsk mikrobiologi ved Universitetet i Tromsø, Institutt for medisinsk biologi. Her har han bygget opp et forskningsmiljø på antibiotikaresistens. Han har hatt mange utenlandsoppdrag og jobbet på Center for Disease Control and Prevention i USA. Som oberst i Forsvaret har han hatt oppdrag med å bekjempe ebola i Mali.Fra 2008 var han direktør for NOFIMA fra selskapet ble oprettet i halvannet år før han gikk tilbake til Universitetet i Tromsø.


== Referanser ==


== Kilder ==
Pål Vegard Hagesæter: Viruskrigeren. Artikkel i A-magasinet nr. 120, 2020, 20. mars 2020 side 10-14


== Eksterne lenker ==
Frykt ikke korona. Artikkel av Ørjan Olsvik på nrk.no/ytring
Ørjan Olsvik i Scholia
Robert Holmes (alpinist)

Robert Holmes (født 24. august 2002 i Barrowford) er en britisk alpinist, som representerer klubben Team Evolution. Han begynte å stå på ski to år gammel, og konkurrerte fra han var sju år gammel.


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018/19 ===
Holmes deltok i sitt første FIS-renn i juli 2018, i El Colorado i Chile. Britisk mesterskap i alpint 2019 ble arrangert i Tignes i Frankrike i april. I seniorklassen kom hun på 15.-plass i utfor, der Jack Gower vant. I storslalåm kom han på 13.-plass. I juniorklassen kom han på 14.-plass i utfor, 11.-plass i super-G, tiendeplass i storslalåm og 14.-plass i slalåm.


=== Sesongen 2019/20 ===
I juli 2019 deltok han i det sørafrikanske juniormesterskapet i alpint, utenfor mesterskapet, og vant dette rennet. Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kjørte han ut i super-G, og fikk dermed heller ingen plassering i den påfølgende kombinasjonen. I storslalåm kom han på 20.-plass, og i slalåm ble han diskvalifisert i andre omgang. Han deltok også i parallellslalåm for mikslag, der han deltok sammen med Daisi Daniels, disse endte på 14.-plass etter at de tapte åttendedelsfinalen mot Østerrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Holmes – Olympedia 
(en) Robert Holmes – FIS (alpint) 
(en) Robert Holmes – TheSports.org 
(en) Profil hos Vinter-OL for ungdom 2020 Arkivert 21. mars 2020 hos Wayback Machine.
Daniel O’Shaughnessy

Daniel O'Shaughnessy (født 14. september 1994) er en finsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben Karlsruher SC.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Finlands EM-tropp til EM i fotball 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel O'Shaughnessy – FIFA 
(en) Daniel O'Shaughnessy – UEFA 
(fr) Daniel O'Shaughnessy – Ligue de Football Professionnel 
(en) Daniel O'Shaughnessy – Transfermarkt 
(en) Daniel O'Shaughnessy – national-football-teams.com 
(en) Daniel O'Shaughnessy – WorldFootball.net 
(en) Daniel O'Shaughnessy – Soccerbase.com 
(en) Daniel O'Shaughnessy – Soccerway 
(en) Daniel O'Shaughnessy – EU-Football.info 
(en) Daniel O'Shaughnessy – FBref
Khalida Stsjegolejeva

Khalida Hosiainovna Sjtsjegolejeva (russisk: Халида Хосяиновна Щеголеева, født 7. mars 1933) er en russisk tidligere skøyteløper som i 1950-årene deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerte Sovjetunionen.
Hun ble i februar 1953 verdensmester i allround i Lillehammer, Norge foran sine landslagsvenninner Rimma Zjukova (sølv) og Lidija Selikhova (bronse). Sesongen etter ble hun nummer fem i verdensmesterskapet i Östersund.
Den 30. januar 1953 forbedret hun Marija Isakovas verdensrekord på 1500 meter med et fire sekunder fra 2.29,5 (fra 12. februar 1951) til 2.25,5. Hun mistet rekorden igjen den 12. januar 1960 videre til Lidija Skoblikova som da forbedret den til 2.25,2. De to førstnevnte rekordforbedringene ble gjort på rekordbanen i Medeo, og den sistnevnte under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley, USA.


== Personlige rekorder ==


=== Verdensrekorder ===
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Khalida Stsjegolejeva.


== Internasjonale mesterskap ==
Allround-VM på skøyter deltatt to ganger

Lillehammer 1953 og i Östersund 1954.Beste resultat verdensmester, gullmedalje og 1.-plass sammenlagt i Lillehammer 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khalida Stsjegolejeva – Speedskatingbase.eu 
(en) Khalida Stsjegolejeva – SpeedSkatingNews.info 
(en) Khalida Stsjegolejeva – SpeedSkatingStats.com 
(en) Khalida Stsjegolejeva – TheSports.org 
(en) Khalida Stsjegolejeva på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider.
(ru) Khalida Stsjegolejeva på www.infosport.ru
Aileen Baviera

Aileen San Pablo Baviera (født 26. august 1959 i Manila, død 21. mars 2020 i Manila på Filippinene) var en filippinsk statsviter og sinolog. Hun var en av sitt lands ledende Kina-eksperter.


== Liv og virke ==


=== Utdannelse ===
Hennes interesse for Kina var vakt på en tid da mange studenter på den ene side huset en viss fascinasjon for maoismen og var frustrert over Ferdinand Marcos' styre i eget land. Hun begynte å lese om kinesiske forhold, men som hun selv sa i et intervju: «Det tok meg ikke alt for lang tid før jeg lærte å gjenkjenne og til å skygge unna grunn politisk propaganda, både Maos og Marcos'».I oktober 1979 fikk hun graden Bachelor of Science in Foreign Service, cum laude ved University of the Philippines. Som utenlandsstudent av moderne kinesisk historie ved Pekinguniversitetet fikk hun forske for første gang i Folkerepublikken Kina fra 1981 til 1983. Hun lærte seg kinesisk med diplom fra Beijing Language Institute og reiste rundt i landets nordlige og vestlige deler. I 1987 fikk Baviera graden Master of Arts i asiastudier med spesialisering Kina og Øst-Asia. I 2003 fulgte doktorgrad i statsvitenskap.


=== Karriere ===
Fra 1980 til 1986 forsket og underviste hun ved Foreign Service Institute i det filippinske utenriksdepartementet. Frem til 1990 underviste hun ved fakultetet for statsvitenskap ved University of the Philippines og så til 1993 som forskningskoordinator ved Philippine-China Development Resource Center. Fra juni 1993 til mai 1998 ledet Baviera Center for International Relations and Strategic Studies ved Foreign Service Institute og underviste parallelt fra 1996 til 1997 ved fakultetet for statsvitenskap ved Ateneo de Manila University.Fra juni 1998 til desember 2001 var Baviera eksekutivdirektør for Philippine-China Development Resource Center og samtidig til juni 2005 Associate Professor ved University of the Philippines Asian Center. Fra september 2003 til oktober 2009 var hun dessuten dekan for Asian Center. Fra juli 2005 var hun full professor og fra juli 2010 sjefredaktør for Asian Politics & Policy. Etter dette var hun president og CEO for Asia Pacific Pathways to Progress Foundation.Baviera døde 21. mars 2020 på San Lazaro Hospital i Manila av lungebetennelse, forårsaket av covid-19. Hun hadde kommet tilbake fra Paris den 12. mars, der hun var blitt smittet på en konferanse hun deltok på.


== Publikasjoner (utvalg) ==
Contemporary Political Attitudes and Behavior of the Chinese in Metro Manila, 1994
Regional Security in East Asia: Challenges to Cooperation and Community Building, 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aileen Baviera, Asian Center
Tor Anders Petterøe

Tor Anders Petterøe (født 1955) er en norsk forretningsmann.


== Bakgrunn og virke ==
Petterøe havnet i medias søkelys på begynnelsen av 2000-tallet da han var en av de mest sentrale i utbredelsen av pyramidespillet World Games Inc. (WGI). Han fikk med seg flere millioner i gevinst før alt kollapset og de fleste av de 220 000 involverte nordmenn tapte pengene sine. I etterkant innrømmet Petterøe at WGI var lureri. På dette tidspunktet var han også involvert i selskapet Eurolink Industries sammen med Tor Einar Olaisen, en annen pyramidetopp i WGI. I en kort periode var Petterøe involvert i WGIs arvtaker Aspiritus.Etter at WGI hadde rast sammen etablerte Petterøe konseptet Towah som skulle tilby nettbaserte betalingsløsninger. Med seg i satsingen hadde han Harald Ekker som også var sentral i den norske utbredelsen av WGI. Finanstilsynet uttalte til Dagbladet i 2013 at Towah ikke hadde tillatelse til å drive bankvirksomhet i Norge, herunder å utstede betalingskort. Towah var satt sammen av en rekke selskaper registrert i forskjellige land, der Petterøes sønn Morten Petterøe også hadde en sentral rolle.På Towah sin kundeliste sto blant andre Enigro etablert av tidligere WGI-topp Jarle Thorsen og senere innlemmet i OneCoin, samt Bidify drevet av nordmannen Frode Jørgensen som er tidligere straffedømt for sin rolle i pyramidespillet PlexPay. I 2013 oppstod det konflikt da Bidify-medlemmer ikke klarte å få ut sine penger fra Towah-systemet, og det ble påstått at flere titalls millioner var borte. Petterøe innrømmet da at pengene fra de forskjellige klientene ikke hadde blitt plassert på adskilte konti. Samme år ble selskapet Towah Norway AS slått konkurs i Fredrikstad tingrett. Petterøe var på dette tidspunktet bosatt i Spania.
Blant de mange selskapene i Towah-systemet var det svenskregistrerte Towah Gold Sparkassa som senere ble omdøpt til VIP Coin Sparkassa. Sammen med svenske Kristian Sandberg brukte Petterøe dette selskapet til å lansere et nettverkskonsept basert på kryptovalutaen Titus Coin. For å bli ambassadør for selskapet og få retten til å tjene penger på å verve nye ambassadører måtte man investere 1 000 euro i kryptovalutaen.Petterøe var også involvert i nettverksselskapet Talk Fusion sammen med blant andre Jarle Thorsen, Frode Jørgensen, Tor Einar Olaisen og Harald Ekker.


== Referanser ==
Anthony Fauci

Anthony Stephen Fauci (født 24. desember 1940 i New York City i USA) er en amerikansk immunolog som tjenestegjør som direktør for National Institute of Allergy and Infectious Diseases (NIAID) og medlem av White House Coronavirus Task Force, som arbeider med koronaviruspandemien i 2019–2020.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Anthony Fauci ble født i Brooklyn i New York City som sønn av Stephen A. Fauci og Eugenia Abys Fauci, som eide et apotek. Faren var apoteker med utdannelsen fra Columbia University, moren og søstreren arbeidet med registeret, og Anthony utleverte reseptvarene. Apoteket var i Dyker Heights-delen i Brooklyn, rett under familiens leilighet, tidligere i nabolaget Bensonhurst.Faucis farforeldre, Antonino Fauci og Calogera Guardino, kom fra Sciacca i Italia. Hans mormor Raffaella Trematerra kom fra Napoli og var syerske. Morfaren Giovanni Abys var fra Sveits og var kunstner kjent for landskaps- og portrettmalerier, magasinillustrasjoner og grafisk design, blant annet for olivenoljebokser. Hans besteforeldre innvandret fra Italia til USA sent på 1800-tallet. Fauci fikk en katolsk oppdragelse, men regnet seg senere som humanist.Fauci gikk på Regis High School på Manhattans Upper East Side, og tok eksamen i 1958. Han fortsatte på College of the Holy Cross, og tok der i 1962 en Bachelor of Arts i klassiske fag med innretning mot pre-med.
Fauci fikk doktorgrad i medisin ved Cornell University Medical College i Ithaca i delstaten New York.


=== Karriere ===
Som assistentlege arbeidet han ved New York Hospital – Cornell Medical Center i New York City innen han i  1968 vekstlet over til National Institute of Allergy and Infectious Diseases (NIAID), en institusjon tilknyttet National Institutes of Health (NIH) i Bethesda i Maryland. I 1974 overtok han ledelsen av den derværende avdeling for klinisk fysiologi og i 1980 det derværende laboratorium for immunregulering. I 1984 ble Fauci direttør for NIAID.
Fauci gjorde seg bemerket tidlig i 1980-årene innen den den gang unge AIDS-forskningen. Han er blant pionerene innen utforskningen av immunsystemet hos mennesker. Det lyktes ham å identifisere en rekke immunregulatoriske faktorer hos mennesker. Fauci kunne dessuten beskrive B-lymfocyttets normale funksjon. En rekke vellykkede terapier mot vanligvis dødelige autoimmune sykdommer baserer seg på hans forskning. Fauci identifiserte cellulære og molekulære mekanismer for HIVs  genuttrykk i kronisk henholdsvis latent infiserte celler.Han er blant utgiverne av Harrison’s Principles of Internal Medicine, en lærebok i indremedisin (17. opplag (2008), 18. opplag, 19. opplag (2015) og 20. opplag (2018).
Fauci har vært rådgiver for alle amerikanske presidenter og deres administrasjoner siden Ronald Reagan for områdene biohazards, HIV-infeksjoner og andre virusinfeksjoner. Med sine offentlige uttalelser og advarsler ble han tildels oppfattet som en slags ufrivillig motpart til president Donald Trump.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anthony Fauci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anthony Fauci på Internet Movie Database 
(en) Anthony Fauci hos The Movie Database