jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Atrichatus

Atrichatus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små, ovale, blanke, svarte bladbiller med gulbrune dekkvinger. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum og dekkvingene er rundede, sistnevnte med uregelmessige, doble punktrader.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Atrichatus Sharp, 1886Atrichatus aeneicollis Broun, 1895
Atrichatus ochraceus (Broun, 1880)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Atrichatus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Atrichatus hos NCBI 
Atrichatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Eucolaspis

Eucolaspis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (ca. 4 millimeter), ovale, blanke, brunlige bladbiller. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum er klokkeformet sett ovenfra, dekkvingene er nesten jevnbrede med uregelmessige, doble punktrader.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand, to arter fra Fiji hører kanskje også til her.


== Systematisk inndeling ==
Det er uklart hvor mange arter som egentlig finnes. En nyere undersøkelse tyder på at det bare finnes tre eller fire evolusjonære grupper (=arter?) 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Eucolaspis Sharp, 1886Eucolaspis antennata Shaw, 1957
Eucolaspis brunnea (Fabricius, 1792)
Eucolaspis colorata Broun, 1893
Eucolaspis hudsoni Shaw, 1957
Eucolaspis jucunda (Broun, 1880) 
Eucolaspis pallidipennis (White, 1846)
Eucolaspis picticornis Broun, 1893
?Eucolaspis castanea Gressitt, 1957 - Fiji
?Eucolaspis saltator Bryant, 1957 - Fiji


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Eucolaspis [1]
(en) Eucolaspis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eucolaspis hos NCBI 
(en) Kategori:Eucolaspis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eucolaspis – detaljert informasjon på Wikispecies
Pilacolaspis

Pilacolaspis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små (ca. 5 millimeter), ovale, halvmatte, brunlige bladbiller. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene er nesten jevnbrede med uregelmessige, doble punktrader. Oversiden er fint hårete.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Pilacolaspis Sharp, 1886Pilacolaspis angulatus Broun, 1913
Pilacolaspis huttoni (Broun, 1880)
Pilacolaspis latipennis Broun, 1913
Pilacolaspis rugiventris Broun, 1914
Pilacolaspis wakefieldi Sharp, 1886


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Pilacolaspis [1]
(en) Pilacolaspis i Global Biodiversity Information Facility 
Pilacolaspis – detaljert informasjon på Wikispecies
EM i bridge for nasjonslag 2004

Europamesterskapet i bridge for nasjonslag 2004 var det 47. i rekken og fant sted i Malmø i Sverige fra 19. juni- 3. juli 2004
Mesterskapet ble arrangert for klassene åpen, damer og veteran. Mesterskapene var også kvalifisering for Bermuda Bowl (VM i bridge) hvor de seks beste kvalifiserte i hver klasse. I åpen klasse og dameklassen spilte man full round robin mens veteran spilte først full round robin før man delte feltet i et A- og B-sluttspill hvor man igjen spilte Full round-robin. Man tok med seg en viss carry-over fra tidligere møter.


== Åpen klasse ==
33 nasjoner stilte med lag i åpen klasse. Norge var representert ved Boye Brogeland, Per Austberg, Bjørn Bentzen, Tomas Charlsen, Erik Sælensminde og Jon Egil Furunes. Rolf Olsen var ikkespillende kaptein.


== Damer ==
22 nasjoner stilte med lag i dameklassen. Norge var representert ved Åse Langeland, Marianne Harding, Ann Karin Fuglestad, Tone Svendsen, Kristine Breivik og Sølvi Remen. Per Bryde Sundseth var kaptein.


== Veteran ==
16 nasjoner stilte lag i veteranklassen. Norge var representert ved Øystein Jensen, Knut Koppang, Helge Mæsel, Jan Trolvik, Svein Erik Bull og Harald Nordby, sistnevnte var også kaptein. For å kunne delta måtte man fylle 55 år i løpet av kalenderåret 2004.Resultater i A-sluttspillet


== Referanser ==
Wargaming

Wargaming (også kjent som Wargaming.net) er en tidligere hviterussisk videospillutvikler med hovedkvarter i Nikosia på Kypros. Selskapet ble grunnlagt av Victor Kislyi i 1998 i Minsk i Hviterussland. Selskapet utvikler i hovedsak free-to-play-spill som World of Tanks, World of Warplanes og World of Warships.


== Historie ==
Wargaming var grunnlagt 2. august 1998 av Victor Kislyi (russisk: Виктор Кислый) i Minsk, med utgangspunkt som utvikler av strategispill. Selskapets første prosjekt var DBA Online, en digital versjon av miniatyrspillet De Bellis Antiquitatis, som var lansert i 2000.
I 2011 flyttet Wargaming hovedkarteret sitt fra Minsk til Nikosia på Kypros. Selskapet har åpnet studio i Danmark, Frankrike, Finland, Tyskland, Storbritannia, Ukraina, Russland, USA, Australia og Japan. I 2011 ble det russiske selskapet Lesta Studio (russisk: Леста, ООО) i St. Petersburg kjøpt og navngitt Wargaming Saint Petersburg. I 2012 kjøpte Wargaming det finske selskapet Boomlagoon og studioet fikk navnet Wargaming Helsinki. Det utviklet spill for mobil-markedet. Det ble stengt i 2019 uten å ha hatt særlig suksess.


=== Russlands invasjon av Ukraina i 2022 ===
26. februar 2022 ble en av Wargamings direktører oppsagt på grunn av at han uttrykte støtte til den russiske invasjonen av Ukraina i 2022.4. april 2022 kunngjorde Wargaming de trekker seg ut av Russland og Hviterussland med umiddelbar virkning. Før samarbeidet ble avsluttet ble den russiske delen av alle spilltjenester overført til Lesta Studio. Årsaken til uttrekkingen skal være Russlands invasjon av Ukraina.


== Spill utviklet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wargaming.net – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Therses

Therses er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Artene finnes i Mexico.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Therses Jacoby, 1890
Therses nigricollis Jacoby, 1890
Therses ochripes Jacoby, 1890


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Therses i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Therses hos NCBI
Vitenskapsåret 1633

Vitenskapsåret 1633 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1633.


== Fysikk ==
13. februar − 70 år gamle Galileo Galilei blir arrestert av inkvisisjonen, og ført til Roma.
12 .april − Rettssaken mot Galilei åpner.
22. juni – Galileo Galilei blir dømt av Kongregasjonen for troslæren i Roma for mulig vranglære ved boken hans Dialogo sopra i due massimi sistemi del mondo. Straffen ble livsvarig husarrest. I 1992 kunngjør den katolske kirken sin unnskyldning.


== Matematikk ==
Paul Guldin får publisert avhandlingen Problema geographicum de discrepantia in numero ac denominatione dierum, quam qui orbem terrarum contrariis viis circumnavigant, et inter se et cum iis qui in eodem loco consistunt, experiuntur. Wien.
Joannes Sturmius Mechlinianus får publisert avhandlingen «De accuratâ circuli dimensione et quadralurâ, cum sylvulâ épigrammatum, aenigmatum, etc», med diskusjon av sirkelens kvadratur og forsøk på å bestemme tallet pi. Louvain.


== Kjemi ==
Den første, grove, isoleringen av laktose blir publisert, utført av italieneren Fabrizio Bartoletti (1576–1630).
Angelo Sala får publisert verket «Hydrelaeologia». Rostock.


== Botanikk ==
Giovanni Baptista Ferrari får publisert verket «De Florum Cultura» i Roma, et pionérverk om blomsterdyrking.


== Institusjoner ==
Universitetet i Leiden åpner sitt nye observatorium, verdens første av sitt slag.


== Fødsler ==
15. mai – Sébastien Le Prestre de Vauban (død 1707), frank militæringeniør.
1. juni − Geminiano Montanari (død 1687), italiensk astronom og linsefabrikant.
3. november – Bernardino Ramazzini (død 1714), italiensk lege.


== Dødsfall ==
7. november – Cornelius Drebbel (født 1572), nederlandsk oppfinner.
Ukjent dato − Juan de Pablo Bonet (født 1573), spansk pionér for døvetolking.


== Referanser ==
Eriphylina

Eriphylina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Artene finnes i Brasil, Fransk Guyana og Peru.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Eriphylina Lefèvre, 1891Eriphylina albomaculata Allard, 1894
Eriphylina balyi (Lefèvre, 1877)
Eriphylina bipartita (Marshall, 1865)
Eriphylina circumcincta (Marshall, 1865)
Eriphylina congrua Weise, 1921
Eriphylina cyanicornis Lefèvre, 1891
Eriphylina limbata (Olivier, 1808)
Eriphylina nigritarsis (Lefèvre, 1877)
Eriphylina octoguttata (Olivier, 1808)
Eriphylina pallida (Olivier, 1808)
Eriphylina rectilineata (Marshall, 1865)
Eriphylina rufovittata (Marshall, 1865)
Eriphylina sanguinea (Harold, 1874)
Eriphylina unimaculata (Balý, 1864)
Eriphylina unipunctata (Olivier, 1808)
Eriphylina vicina Lefèvre, 1891


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eriphylina i Global Biodiversity Information Facility
Tour of Norway 2019

Tour of Norway 2019 var den niende utgaven av det internasjonale sykkelrittet Tour of Norway. Rittet er klassifisert som 2.HC og ble arrangert fra 28. mai til 2. juni 2019.
Rittet var det første etter at Tour of Norway ble slått sammen med Tour des Fjords, og ble dermed utvidet fra fem til seks dager, og lengden på rittet var for første gang så vidt over 100 mil. Rittet bevegde seg også for første gang utenfor Østlandet. Siden rittet ble arrangert uka etter Hammer Stavanger, var også oppslutningen fra de store profflagene betydelig større enn tidligere, med hele elleve påmeldte WorldTour-lag, mot tre til seks i tidligere utgaver.


== Lagene ==


== Etappene ==


== Trøyene ==


== Resultater ==


== Startliste ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tour of Norway 2019 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tour of Norway 2019 - ProCyclingStats 
Offisielle tidtakerresultater – VotreCourse
Massiea

Massiea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Massiea Lefèvre, 1893Massiea bacboensis Medvedev, 2018
Massiea chouioi (Chen, 1940)
Massiea cinnamomi (Chen & Wang, 1976)
Massiea costata (Chen & Wang, 1976)
Massiea cribrata (Chen, 1940)
Massiea cyanipennis Lefèvre, 1893
Massiea cylindrica (Chûjô, 1938)
Massiea glabrata (Tan, 1982)
Massiea gracilis (Chen, 1940)
Massiea sangzhiensis (Tan, 1992)
Massiea splendida (Tan, 1992)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Massiea i Global Biodiversity Information Facility 
Massiea – detaljert informasjon på Wikispecies
Melinodea

Melinodea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Brasil (Minas Gerais).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Melinodea Jacoby, 1900Melinodea metallica Jacoby, 1900


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melinodea i Global Biodiversity Information Facility
Frenais

Frenais er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra Peru og Bolivia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Frenais Jacoby, 1903
Frenais barbutella Bechyné, 1951
Frenais costulata Bechyné, 1951
Frenais peruana Jacoby, 1903


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frenais i Global Biodiversity Information Facility
Abiromorphus

Abiromorphus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlangt ovale, mer eller mindre metallisk skinnende bladbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Antennene er omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er rundet firkantet med skarp, avsatt siderand. Dekkvingene har tverrlinjet skulptur.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia (Russland, Kina, Korea og Vietnam).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Abiromorphus Pic, 1924Abiromorphus anceyi Pic, 1924 – Kina (Jiangsu, Jilin, Zhejiang), Nord-Korea, Sør-Korea, Russland (Fjerne Østen)
Abiromorphus vietnamicus Medvedev, 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av slekten
(en) Abiromorphus i Global Biodiversity Information Facility 
Abiromorphus – detaljert informasjon på Wikispecies
Isolepronota

Isolepronota er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, kraftige, hvelvede, halvmatt svarte bladbiller, dekkvingene gjerne brunrødlige.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika, fra Peru og sørover.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Isolepronota Bechyné, 1949Isolepronota aggregata Bechyné, 1950
Isolepronota catamarcana Bechyné, 1953
Isolepronota costata (Lefèvre, 1891)
Isolepronota cybele Bechyné, 1949
Isolepronota discoidalis (Jacoby, 1900)
Isolepronota femorata (Erichson, 1847)
Isolepronota majuscula Bechyné, 1950
Isolepronota marombae Bechyné, 1949
Isolepronota obscura (Harold, 1874)
Isolepronota paula Bechyné, 1954
Isolepronota striatopilosa (Lefèvre, 1891)
Isolepronota velutina (Lefèvre, 1891)
Isolepronota villaricensis Bechyné, 1950


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Isolepronota i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isolepronota – detaljert informasjon på Wikispecies
Nodocolaspis

Nodocolaspis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlangt ovale, skinnende metallisk fargede bladbiller.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama i nord til det nordlige Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Nodocolaspis Bechyné, 1949Nodocolaspis antennalis Bechyné, 1953
Nodocolaspis columbica (Jacoby, 1900)
Nodocolaspis costipennis (Lefèvre, 1877)
Nodocolaspis femoralis (Lefèvre, 1878)
Nodocolaspis impressa (Lefèvre, 1877)
Nodocolaspis multicostata (Jacoby, 1900)
Nodocolaspis paulistana Bechyné, 1953
Nodocolaspis quadrifoveata (Bowditch, 1921)
Nodocolaspis rugulosa Bechyné, 1953
Nodocolaspis smaragdina Bechyné & Bechyné, 1964
Nodocolaspis tarsata (Lefèvre, 1882)
Nodocolaspis tuberculata Bechyné, 1953


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri
(en) Nodocolaspis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Nodocolaspis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Nodocolaspis – detaljert informasjon på Wikispecies
Helvetes hunder

Helvetes hunder  (La Spina Dorsale Del Diavolo) er en spagettiwestern fra 1970 regissert av Burt Kennedy og produsert av Dino De Laurentiis.


== Handling ==
En kavaleri-enhet fra det amerikanske militæret kommer tilbake fra en to ukers patrulje for å finne innbyggerne på et kristent oppdrag i nærheten av militærleiren deres har blitt drept av Apache-indianere. Blant ofrene er den torturerte ektefellen til patruljens leder, kaptein Victor Kaleb. Fremdeles i live, må Kaleb henrette hans egen kone for å ta henne ut av hennes smerter. Kaleb mener at en del av ansvaret ligger hos den passive kommandøren, major Wade Brown, og kritiserer ham høyt foran flere soldater. Major Brown svarer med å spørre hvem som skjøt kona hans, Apachene eller Kaleb. Kaptein Kaleb reagerer ved å skyte Major Brown i beinet og armen, og blir deretter en desertør fra militæret for å søke hevn mot Apache-indianerne på egen hånd.
To år senere ankommer general Miles (spilt av John Huston) fortet med kritikk av nå oberst Brown sin mislykkede militære kommando. Natchai og Tattinger, tidligere venner av Kaleb, blir sendt ut for å lokke ham (og hans kjæledyr-ulvehund) tilbake til fortet. Med litt lureri lykkes de. General Miles forteller Kaleb at Apache-indianerne nå blir ledet av Mangus Durango. De har samlet seg i Mexico, og har til hensikt å krysse grensen og angripe i USA når som helst. 
Ettersom det amerikanske militæret er forbudt å komme inn i Mexico, lover generalen amnesti til Kaleb i bytte for at han leder noen få soldater i vanlige klær over grensen for å utslette Apache-festningen kjent som "La Spina Dorsale Del Diavolo " Djevelens ryggrad. Laget inkluderer blant annet dynamitt-ekspert Reynolds, som også er prest i militæret. Korporal Jackson, og kaptein Robinson. Men de fleste av soldatene misliker Kaleb, spesielt Trooper O'Toole. I en ørken forsøker Kaleb å trene dem opp for oppdraget. Major Brown avslører at, til tross for generalens amnesti-tilbud, har han til hensikt å arrestere Kaleb. De krysser deretter grensen, og forsøker å infiltrere Apache-høyborgen Djevelens ryggrad.


== Medvirkende ==
Bekim Fehmiu - Captain Victor Kaleb
John Huston - General Miles
Richard Crenna - Colonel Wade Brown
Chuck Connors - Chaplain Reynolds
Ricardo Montalban - Natachai
Ian Bannen - Captain Crawford
Brandon deWilde - Lieutenant Ferguson
Slim Pickens - Tattinger
Woody Strode - Jackson
Albert Salmi - Schmidt
Patrick Wayne - Captain Bill Robinson
Fausto Tozzi - Orozco
Mimmo Palmara - Chief Mangus Durango
John Alderson - O'Toole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helvetes hunder på Internet Movie Database 
(sv) Helvetes hunder i Svensk Filmdatabas 
(fr) Helvetes hunder på Allociné 
(nl) Helvetes hunder på MovieMeter 
(en) Helvetes hunder på AllMovie 
(en) Helvetes hunder på Rotten Tomatoes
3. etappe av Giro d’Italia 2019

3. etappe av Giro d'Italia 2019 gikk fra Vinci til Orbetello 13. mai 2019. 
Elia Viviani var først i mål, men ble deplassert og etappeseieren gikk til Fernando Gaviria.


== Etapperesultater ==


== Sammenlagt etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 3. etappe av Giro d'Italia 2019 - ProCyclingStats
4. etappe av Giro d’Italia 2019

4. etappe av Giro d'Italia 2019 gikk fra Orbetello til Frascati 14. mai 2019. 
Richard Carapaz vant etappen, mens Tom Dumoulin tapte fire minutter på grunn av en velt.


== Etapperesultater ==


== Sammenlagt etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 4. etappe av Giro d'Italia 2019 - ProCyclingStats
Hans Bugislav av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Nordborg

Hans Bugislav (også Johann Bugislaw, født 29. september 1629, død 17. desember 1679) var en av de mange sønderborgske avdelte hertuger. Han var hertug av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Nordborg fra 1658 til 1669.Hans Bugislav var sønn av hertug Frederik i hans første ekteskap med Juliane av Sachsen-Lauenburg (1589–1630). Ved farens død i 1658 arvet han hele det lille, forgjeldete hertugdømmet omkring Nordborg på Als. Hertugdømmet ble besatt 1657 og 1659 av svenskene, i 1660 av danske tropper. 14. mars 1665 brant Nordborg slott ned med alt inventar, og hertugen formådde ikke å gjenoppbygge det. I 1669 gikk han fallitt og ble fratatt lenet, som ble lagt under kronen. Som kompensasjon mottok Hans Bugislav en mindre pensjon og ble til tross for sin sosiale deroute boende i Nordborg. Han døde i 1629, og ble bisatt i den nærliggende Egen kirke. Da det hertugelige gravkapell senere ble ombygget til sakristi, ble kistene i 1813 flyttet til Nordborg kirke.Kongen overdro Nordborg til Hans Bugislavs fetter August av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Nordborg. 


== Referanser ==
Benito Stefanelli

Benito Stefanelli (født 2. september 1928 i Roma i Italia, død 1. oktober 1999) var en italiensk stuntman og våpenspesialist som også opptrådte som skuespiller i over 60 filmer fra 1955 til 1991. 
Internasjonalt er han mest kjent for å ha spilt biroller i en rekke spaghetti-westerns på 1960- og 70-tallet, som regel som hjelperen til antagonisten slik som i For en neve dollars, For en neve dollar mer og Den gode, den onde og den grusomme.


== Filmografi i utvalg ==
1954 – Sjøhelten
1962 – Cleopatra, en dronning for Cæsar
1964 – For en neve dollars
1965 – For en neve dollar mer
1967 – Mannen med de sorte støvler
1966 – Den gode, den onde og den grusomme
1967 – Helvetesgjengen
1967 – En fremmed kom for å hevne
1968 – Et rep og en colt 45
1969 – Ondt blod i Vesten
1971 – Dukk, din tosk
1972 – Fritt leide til helvete
1973 – Mitt navn er Nobody
1976 – Mitt navn er fortsatt Nobody


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benito Stefanelli på Internet Movie Database 
(sv) Benito Stefanelli i Svensk Filmdatabas 
(fr) Benito Stefanelli på Allociné 
(en) Benito Stefanelli på AllMovie 
(en) Benito Stefanelli hos The Movie Database