jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anthony Mann

Anthony Mann (født Emil Anton Bundsmann, 30. juni 1906 i San Diego, California, død 29. april 1967 i Berlin) var en amerikansk filmregissør og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1948 – Spente nerver
1949 – 24 timers frist
1950 – Kvegkongens datter
1950 – Winchester 73
1950 – Rød manns land
1952 – Mot fjerne horisonter
1953 – Menneskejakt
1953 – Tordenbukten
1954 – Hvor gullet kaller
1955 – Luftens giganter
1955 – Mannen fra Laramie
1957 – Menn i krig
1957 – Levende eller død
1958 – Guds lille åker
1958 – En mann fra Vesten
1961 – El Cid
1964 – Romerrikets fall
1965 – Helter i Telemark
1968 – Spionen som ingen ville ha


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthony Mann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anthony Mann på Internet Movie Database 
(sv) Anthony Mann i Svensk Filmdatabas 
(da) Anthony Mann på Filmdatabasen 
(da) Anthony Mann på Scope 
(fr) Anthony Mann på Allociné 
(en) Anthony Mann på AllMovie 
(en) Anthony Mann hos The Movie Database 
(en) Anthony Mann hos Internet Broadway Database
Mannen fra Laramie

Mannen fra Laramie, (originaltittel: The Man from Laramie) er en amerikansk westernfilm i CinemaScope fra 1955 regissert av Anthony Mann med James Stewart i hovedrollen.
Dette var den femte og siste westernfilmen Mann og Stewart gjorde sammen.


== Handling ==
Will Lockhart leverer forsyninger fra Laramie til Coronado, en isolert liten by på vestsiden. Han møter Waggoman-paret, innflytelsesrike eiere av den massive Barb Ranch. Lockharts bror, en løytnant, var en av mange soldater som ble drept i et Apache-angrep ett stykke unna Barb Ranch.
Gårdens patriark Alec Waggoman hjemsøkes av drømmer om en fremmed person som har til hensikt å drepe hans voksne sønn, Dave. Han mister også gradvis synet, og kan ikke stole på den umodne og ondskapsfulle Dave.


== Medvirkende ==
James Stewart - Will Lockhart
Arthur Kennedy - Vic Hansbro
Donald Crisp - Alec Waggoman
Cathy O'Donnell - Barbara Waggoman
Alex Nicol - Dave Waggoman
Aline MacMahon - Kate Canady
Wallace Ford - Charley O'Leary
Jack Elam - Chris Boldt
John War Eagle - Frank Darrah
James Millican - Tom Quigby
Gregg Barton - Fritz
Boyd Stockman - Spud Oxton
Frank DeKova - Padre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mannen fra Laramie på Internet Movie Database 
(no) Mannen fra Laramie hos Filmfront 
(sv) Mannen fra Laramie i Svensk Filmdatabas 
(da) Mannen fra Laramie i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mannen fra Laramie på Allociné 
(nl) Mannen fra Laramie på MovieMeter 
(en) Mannen fra Laramie på AllMovie 
(en) Mannen fra Laramie på Turner Classic Movies 
(en) Mannen fra Laramie på Rotten Tomatoes
Coleocoptus

Coleocoptus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En nokså liten, slank, blankt brunsvart trebukk. Antennene er rødlige, litt lengre enn kroppen, i alle fall de indre leddene har en pigg i spissen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt, dekkvingene er nokså jevnbrede med tre par lysgule flekker. Oversiden er tett og kraftig punktert. Beina er brune, slanke og middels lange.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia og på Ny-Guinea og er dessuten innført til New Zealand og Fiji.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Phoracanthini eller Elaphidiini J. Thomson, 1864
Slekten Coleocoptus Aurivillius, 1893
Coleocoptus senio (Newman, 1840)


== Kilder ==
Qiao Wang (1996) The Australian longicorn beetle genus Coleocoptus Aurivillius (Coleoptera: Cerambycidae).  Proceedings - Linnean Society of New South Wales 116(116):187-192. [1]
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 17. september 2018 hos Wayback Machine.
(en) Coleocoptus i Encyclopedia of Life 
(en) Coleocoptus i Global Biodiversity Information Facility 
Coleocoptus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kongsblod

Kongsblod er en demo med Antestor, utgitt i 1997. Vemod var vokalist og spilte gitar og keyboard, Gard spilte bass, Armoth spilte trommer og Martyr var vokalist. Kongsbold er også tittelen på en sang av samme band fra albumet The Return of the Black Death.


== Sporliste ==
Vinterferden 1:21 (instrumental)
A Sovereign Fortress 4:54
Svartedauens gjenkomst 4:42
Sorg 6:14
The Bridge of Death 5:31
Gamlelandet 6:14
Kilden - lik en endeløs elv 6:23
Kongsblod 5:50
Battlefield 5:59
Ancient Prophecy 8:00
Ildnatten 2:05


== Referanser ==
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner

1500 meter for kvinner var en del av friidrett under Samveldelekene 2018, og ble arrangert på Carrara Stadium 9 og 10. april 2018.Caster Semenya vant øvelsen, med ny mesterskapsrekord og sørafrikansk nasjonal rekord på 4:00,71. 


== Rekorder før mesterskapet ==
Før Samveldelekene var verdensrekorden og mesterskapsrekorden som følger:


== Tidsplan ==
Tidsplanen var som følger:
Alle tider er Australian Eastern Standard tid (UTC+10)


== Resultater ==


=== Første runde ===
Første runde bestod av to heat. De fire beste i hvert heat (Q) og de fire raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen.I tillegg mente banedommeren at Zoe Buckman og Sarah McDonald ble så hindret av Winny Chebet (som falt i heat 2) at de også skulle få plass i finalen.
Heat 1Heat 2


=== Finale ===
Resultater:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Samveldelekene 2018 - Women's 1500m
Iver Vind

Iver Vind (født 1. juni 1590, død 17. februar 1658) var en dansk riksråd.
Han var sønn av Jakob Vind til Grundet (1544-1607) og Elise Jørgensdatter Høg (d. 1649). Som 17-årig studerte han ved universitetet i Jena hvoretter han reiste videre til Sveits, Frankrike og Holland. Ved hjemkomsten i 1612 ble han ansatt i kancelliet og fikk 1614 et kanonikat i Ribe.
Vind fortsatte reisevirksomheten, han var blant annet i Russland og i 1616 og 1619 var han til herredager i Norge, i 1619 var han også med til Christian IVs møte med Gustav Adolf i Halmstad. I 1620 var han til landdag i Flensborg. I 1624 deltok han i bisettelsen av kongens bror, hertug Ulrik,  i Bützow.
I 1626 ble han øverste sekretær i kancelliet og fikk samme år et kanonikat i Aarhus og 1631 kantoriet ved Viborg domkapitel. I 1629 var han blitt forlent med Lister i Norge, hvilket han i 1637 byttet til Lundenæs i Jylland.
I 1644 ledsaget han kongen til sjøs og var med i slagene ved Listerdyb og Kolberger Heide. Samme år ble han medlem av riksrådet.
I 1646 fulgte han Christian IV til herredag i Christiania, her var han også til Frederik IIIs hylding i 1648. I januar 1658 oppholdt han seg i Odense og ble der sammen flere andre riksråder tatt til fange av kong Carl Gustav. Han døde kort etter den 17. februar 1658 og ble begravet i Dalum kirke, hvortil han og hustruen Helvig Skinkel (1602–1677) hadde skjenket prekestol og altertavle.


== Referanser ==
Melhus prestegård

Melhus prestegård ligger ved Melhus kirke. Våningshuset er ei trønderlån som ble bygget i 1720-22. I 1744 ble den påbygget i begge ender.
I 1878 gjennomgikk våningshuset en større oppgradering, som innbefattet delvis ny grunnmur, ompaneling, omtekking, utskifting av vinduer og fornying av gulv.
Ombyggingen ble ledet av arkitekt Johan P. Digre.  
De ulike prestene som bodde i huset klagte til Riksantikvaren om trekk og for store rom, og dette ble opptakten til en større restaurering etter tegninger av den unge arkitekten Roar Tønseth i 1922. På grunn av problemer med finansieringen, ble restaureringen gjennomført først i 1929. Restaureringen bestod i å tilbakeføre bygningen til slik den var før ombyggingen til sveitserstil i 1878. 
Bygningen var prestebolig fram til 1962. På 1980-tallet var det behov for å utvide kirkegården, og våningshuset ble foreslått revet. Det førte til at foreningen Prestegårdslånas Venner ble stiftet i 1985. I 1996 ble våningshuset og hagen fredet av Riksantikvaren. 


== Kilder ==
Mette Bye: Hundre år med vern gjennom bruk, i Fortidsminneforeningens Årbok 2011 Vol. 165, s. 117-136.
Tonte Hegard (1986): Fredede hus og anlegg. 4: Trøndelag, s. 273-75.


== Eksterne lenker ==
«Melhus prestegård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Stiftelsen Prestegårdslåna i Melhus Arkivert 24. juli 2011 hos Wayback Machine.
Federico Axat

Federico Axat (født 19. juni 1975 i Buenos Aires) er en argentinsk romanforfatter. Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd med sin tredje roman La ultima salida, oversatt til norsk med tittelen Aller siste utvei.


== Referanser ==
Johann Fabri

Johann Fabri (også kjent som Johannes Fabri og Johannes Smedh, født i Tyskland, død 1496) var en pionér innen den svenske boktrykkerkunsten. Han virket i Stockholm mot slutten av 1400-tallet. 
Fabri innvandret til Sverige fra Nord-Tyskland etter tilkalling fra erkebiskop Jakob Ulfsson av Uppsala.
Det var Fabri som utførte det første trykte produkt på svensk, et ettbladstrykk kalt Articuli abbreviati. Han trykkrt også i året 1495 den første boken på svensk, Aff dyäffwlsens frästilse, forfattet av Johannes Gerson. Deretter flyttet trykkeriet tll Mariefreds kloster.
Etter Fabris død overtok hustruen Anna Fabri trykkeriet og drev virksomheten videre. Den senere i Uppsala arbeidende Bartholomeus Fabri, var også boktrykker og sønn av Johann og Anna Fabri. Bartholomeus Fabri trykket blant annet Statuta Provincialia og var i årene 1527-1530 sjef for det kongelige trykker i Stockholm.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mikaela Lirberg, Anna-Karin Skoglund (2002). «”ETT VITTERT FRUNTIMMER” En studie av boktryckaränkor och speciellt fru Fougt» (PDF). Besøkt 25. august 2017. 
Per S. Ridderstad: (sv) Johann Fabri i Svenskt biografiskt lexikon (2003-2006)
Itawes

Itawes, itawis, hitawit eller itawit (endonym) er en  folkegruppe på Filippinene. Navnet kommer fra deres språk; på itawis indikerer prefikset i- i konteksten «folket fra» og tawid betyr «over / andre siden av elven».
Itawesene var blant de aller første innbyggere i Cagayan-dalføret nord på øya Luzon. Foruten morsmålet taler de ibanag og ilokano. Hva gjelder andre filippinske grupper i området stiller de seg ikke ut i særlig grad hva gjelder levebrød, hus og skikker. De har imidlertid egne klestradisjoner: draktene er fargerike og rødt dominerer.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20150925124013/http://litera1no4.tripod.com/itawes_frame.html
Jänkisjärvi (innsjø)

Jänkisjärvi er en innsjø i Övertorneå kommune i Norrbottens län. Innsjøen ligger 124 meter over havet, og navnet kommer fra ordene jänkkä som betyr myr, og järvi som betyr sjø. Jänkisjärvi ligger midt på polsirkelen. Innsjøen er meget grunn, bare omtrent 2 meter på sitt dypeste. Den har et areal på cirka 1,6 km².


== Referanser ==
Kannusjärvi (innsjø)

Kannusjärvi er en innsjø i Övertorneå kommune i Norrbottens län. Innsjøen ligger 108 meter over havet. Kannusjärvi har utløp i Kannusjoki som møter Ylinenjoki før den munner ut i Soukolojärvi.


== Eksterne lenker ==
Vatteninformationssystem Sverige - Kannusjärvi
Brovakten

Brovakten (eller Bruvakta, også kalt Vollmesterboligen), er en tidligere vaktbygning, nå barnehage, i Kjøpmannsgata 3 ved 
Gamle Bybro i Trondheim.
Gamle Bybro ble oppført i 1681, og var eneste broforbindelse over Nidelva til Trondheim fram til 1860-årene. 
Hensikten med Brovakten var å overvåke ferdselen over broen, samt innkreving av toll og andre avgifter ved innførsel av varer til byen.
De tidligere vaktbygninger i tre ble erstattet av dagens murbygning i 1795. I 1815 var det en vaktstyrke på en underoffiser og 11 soldater stasjonert ved denne posten.
Mellom 1873 og 1875 ble bygningen påbygd mot sør, da den ble vollmesterbolig. Bygningen ble fredet i 1927. Den ble ombygd til barnehage i 1968, og restaurert i 1983.
Bygningen er et en-etasjes hus oppført i pusset tegl, og har valmtak tekket med uglassert, rød tegl. I tillegg er det et uthus med pulttak som ble bygget i 1880.


== Kilder ==
Terje T.V. Bratberg og Jon Gunnar Arntzen (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 103-04. ISBN 8257306428. 
Tonte Hegard (1986): Fredede hus og anlegg. 4: Trøndelag, s. 74-75.


== Eksterne lenker ==
«Brovakten». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Omen (Antestor album)

Omen er et album med Antestor, utgitt i 2012.


== Sporliste ==
«Treacherous Domain»
«Unchained»
«In Solitude»
«The Kindling»
«Remnants»
«All Towers Must Fall»
«Torn Apart»
«Tilflukt»
«Benighted»
«Mørkets grøde»


== Referanser ==
Boxer-kodeksen

Boxer-kodeksen (engelsk: Boxer Codex, noen ganger kalt The Manila Manuscript) er et manuskript skrevet ca. 1590, og som inneholder illustrasjoner av etniske grupper på de filippinske øyer på det tidspunkt, altså da spanjolene var i ferd med å gjøre sine første undersøkelser av din nye koloni. Ved siden av de skrevne beskrivelser og en del historiske sideblikk til hva man visste om de omliggende asiatiske områder, inneholder verket 75 fargelagte tegninger av folk fra de forskjellige filippinske regioner iført deres tradisjonelle drakter. I det minste femten av illustrasjonene viser folk fra de filippinske øyer., mange andre er utlendinger på Filippinene.


== Innhold og opphav ==
Boxer-kodeksen viser fargesterke representasjoner av tagaloger, visayaer, zambaler, cagayanes som muligens er ibanager, og negritos fra Filippinene. Teknikken i utførelsen, bruken av kinesisk papir og blekk og annen farge, kan tyde på at arbeidet ble utført av en kineser.Det antas at den første eier av manuskriptet var Luis Pérez Dasmariñas, sønn av generalguvernør Gómez Pérez Dasmariñas, som ble drept i 1593 av sangleys eller utenlandskinesere som bodde på Filippinene. Luis etterfulgte snart sin far som generalguvernør på Filippinene. Ettersom de spanske guvernørene måtte avlegge skriflige rapporter om de områder de regjerte, er det sannsynlig at manuskriptet ble utarbeidet på oppdrag av guvernøren.Manuskriptets første sikrede eier var Lord Ilchester. Kodeksen var blant de ting som overlevde de ødeleggelser som Holland House, hans staselige residens, ble påført den 27. september 1940 under den tyske bombingen av London. Manuskriptet ble solgt på auksjon i 1947. Slik fikk østasiaeksperten professor Charles Ralph Boxer tak i den; derav manuskriptets moderne navn. Det tilhører nå Lilly Library ved Indiana University.


== Billedgalleri, bilder fra Boxer-kodeksen ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		

		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Códice Casanatense
José Honorato Lozano
Damián Domingo
Juan Luna
Fernando Amorsolo
Fabián de la Rosa
Tipos del Pais


== Referanser ==

Roces, Alfredo R., red. (1977), «Boxer Codex», Filipino Heritage: the Making of a Nation, IV, Philippines: Lahing Pilipino Publishing, Inc. 


== Eksterne lenker ==
(en) Boxer Codex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

Record and manuscript of the Boxer Codex at Indiana University
Jakob Ulfsson

Jakob Ulfsson (født i 1430-årene på Hacksta gård i Trögds härad i vestre Uppland i Sverige, død våren 1521 på Mariefreds kloster) var en svensk katolsk erkebiskop, stundom kalt Örnfot etter det våpenskjold han førte.
Jakob Ulfsson var erkediakon i Växjö da han i 1470 ble utnevnt til erkebiskop av Uppsala, og bispeviet i Roma av erkebiskop Šimun Vosić av Bar. Han bekledte dette embede til 1514. Jakob Ulfsson var i likhet med både sine forgjengere og sin etterfølger på erkebispestolen unionsvennlig, men i motsetning til disse opptrådte han i alminnelighet ikke fiendtlig mot Sturene og det svensk-nasjonale parti. 
Imidlertid kom det i 1497 til åpent brudd mellom Jakob Ulfsson og Sten Sture. Jakob Ulfsson og det øvrige riksrådet avsatte Sture fra riksforstanderposten; denne beleiret Jakob Ulfsson på hans slott Stäket, men en dansk hær brakte erkebiskopen hjelp. I det hele tatt lettedes ved disse begivenheter i høy grad Kong Hans’ bestigelse av den svenske trone. Senere ble Jakob Ulfsson og Sten Sture atter forsonet. 
Jakob Ulfsson har i kulturell henseende betydning ved det var under hans fremme at boktrykkerkunsten ble introdusert i Sverige, og videre turde opprettelsen av universitetet i Uppsala i 1477 i en vesentlig grad kunne tilskrives ham. Jakob Ulfsson nedlag i 1514 sin verdighet som erkebiskop og døde i en meget høy alder på Mariefreds kloster.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi begynner med erkebiskop Šimun Vosić (Vossich), ettersom det ikke er bevart for ettertiden hvem som bispeviet denne.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ulfsson, Jakob i Christian Blangstrup, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1928)
Tore Robstad

Tore Robstad (født 18. februar 1932 i Vennesla, død 13. september 2018 i Vennesla) var en norsk lokalpolitiker (Ap). Han var ordfører i Vennesla kommune i periodene 1973-75 og 1983-89.
Han var sønn av tidligere Ap ordfører i Vennesla kommune, Jørgen A. Robstad, og barnebarn av Anders Robstad som også er tidligere Ap ordfører i Vennesla kommnune. 
Robstad jobbet hele sitt yrkesaktive liv for Vennesla kommune.


== Se også ==
Liste over ordførere i Vennesla


== Referanser ==
Bastion Prins Carl

Bastion Prins Carl er et gammelt forsvarsanlegg ved Nidelva i Trondheim.
Bastionen dannet sammen med Marinen og General von Hüths bastion et forsvarsanlegg som skulle beskytte byen mot fiendtlige marinefartøyer. 
Anlegget ligger mellom Nidarosdomen og Erkebispegården på den ene siden, og Nidelva på den andre, 
og strakk seg helt fra Gamle Bybro til Elgeseter bru.
Store deler av anlegget har gått tapt ved brann eller riving. I dag gjenstår kun seks bygninger.
De siste gjenværende skur for kanonsjalupper ble revet i 1960-årene. Området brukes i dag som rekreasjonsområde for byens befolkning.


== Kilder ==
Britt-Alise Hjelmeland, Janne Wilberg (2000): Landsverneplan for Forsvaret : verneplan for eiendommer, bygninger og anlegg: Katalog Sør- og Vestlandet, Trøndelag og Nord-Norge, s. 162-65. Forsvarets bygningstjeneste. ISBN 8279720057.


== Eksterne lenker ==
«Bastion Prins Carl». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Eustromula

Eustromula er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, ensfarget brunlige trebukker. Antennene er betydelig kortere enn kroppen. Pronotum er rundet og litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange og slanke.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mexico og det sørvestlige USA.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864
Slekten Eustromula Cockerell, 1906
Eustromula keiferi Linsley, 1934
Eustromula validum (LeConte, 1858)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Eustromula i Encyclopedia of Life 
(en) Eustromula i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Eustromula hos ITIS 
(en) Eustromula hos NCBI 
Eustromula – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ildjarn (demo)

Ildjarn er en demo med heavy metal-bandet Ildjarn, utgitt i 1993.


== Sporliste ==
Innferd / Kronet 4:39
Sola skjultes 3:57
Ild 2:39
Fjerde dag 5:13
Et glimt 3:43
Støv og aske 3:48
Ode 4:11
Utsyn, del 1 3:03
Utsyn, del 2 3:02
Utsyn, del 3 2:23
Utsyn, del 4 1:55
Utsyn, del 5 (instrumental) 2:12
Demring 3:19


== Referanser ==
Minnesjord

Minnesjord er en demo med det norske heavy metal-bandet Ildjarn, utgitt i 1994.


== Sporliste ==
Minnesjord, del 1 1:55
Minnesjord, del 2 (instrumental) 00:51
Minnesjord, del 3 1:51
Minnesjord, del 4 2:55
Minnesjord, del 5 (instrumental) 1:44
Minnesjord, del 6 (instrumental) 2:39
Myrkvar (instrumental) 2:06
Dalens ånd (Avslutning) (instrumental) 00:48


== Referanser ==
Ildjarn (studioalbum)

Ildjarn er et studioalbum med heavy metal-bandet Ildjarn, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
Skogsslottet 02:53
Kulde 00:40
Tåkeheim 02:29
Snøen dekker 01:47
Skogssvinet 02:20
Svarte grangrunn 02:36
Krigere 04:44
Atter en gang 02:50
Nordiske mørke 02:40
Blikkets storhet 03:03
Himmelhvelv 02:51
Huset i skogen 04:11
Draumeheim 04:44
Svarte fjell 03:10
Mørkeheim 03:35
Himmelen svartner 03:53
Der det skjulte lever 01:48
Som en ensom borg 02:36
Vinden biter 02:14
Mørket slynger seg 01:42
Skogrommet 02:34
Innover i dalsøkk 03:16
Lydløst over åsen 02:38
Tildekket og kald 02:20
Det mørkner 03:18
Dødmørke 01:51
Dødmørke 02:25


== Referanser ==
Det frysende nordariket

Det frysende nordariket er et samlealbum med Ildjarn, utgitt i 1995.


== Sporliste ==
Mørklagt sti 03:44
Svarte hjerter 02:25
Nattens ledestjerne 02:53
Natt og tåke 03:19
Innferd / Kronet 04:39
Sola skjultes 03:57
Ild 02:39
Fjerde dag 05:13
Et glimt 03:43
Støv og aske 03:48
Øde 04:11
Utsyn, del 1 03:03
Utsyn, del 2 03:02
Utsyn, del 3 02:23
Utsyn, del 4 01:55
Utsyn, del 5 (instrumental) 02:12
Demring 03:19
Minnesjord, del 1 01:55
Minnesjord, del 2 (instrumental) 00:53
Minnesjord, del 3 01:51
Minnesjord, del 4 02:55
Minnesjord, del 5 (instrumental) 01:44
Minnesjord, del 6 (instrumental) 02:39
Myrkvar (instrumental) 02:06
Dalens ånd (Avslutning) (instrumental) 00:48


== Referanser ==
Ro i sjela (album)

Ro i sjela er et musikkalbum utgitt av Tor Coward den 14. september 2018. Dette er Cowards siste album, da han gikk bort i juni samme år.


== Sporliste ==
«Bare vi har hverandre»
«Is i magan»
«Ro i sjela»
«I skyggen av meg selv»
«Mer en jeg tør»
«Prikken over i-en»
«Mer og mer»
«Stille før stormen»
«Ta meg med»
«Ja»
«Tid»


== Eksterne lenker ==
Ro i sjela Arkivert 17. september 2018 hos Wayback Machine. Klicktrack music store
Wilhelm Ljunggren

Wilhelm Ljunggren (født 1905 i Oslo, død 1973) var en norsk matematiker og universitetsprofessor.


== Familie ==
Han var sønn av  August Ljunggren og Lovise Johansen. Faren var hjulmaker, og hadde innvandret til Norge fra Sverige.
I 1950 giftet Wilhelm Ljunggren seg med Else Margrethe Aas (1911–1999).


== Yrkesliv ==
Etter å ha tatt examen artium i 1925 og blitt cand.real. i 1931, var han lærer ved U. Pihls skole i Bergen fra 1932 til 1938. Samtidig drev han forskning sammen med Thoralf Skolem, som var ansatt ved Chr. Michelsens Institutt i perioden 1930–38.Wilhelm ble kreert dr.philos. i 1937 etter å ha levert doktorgradsavhandlingen «Einige Eigenschaften der Einheiten reeller quadratischer und rein-biquadratischer Zahlkörper» ved Universitetet i Oslo. Fra 1938 til 1948 arbeidet han som lektor ved Hegdehaugen skole i Oslo.
Etter å ha vært dosent i matematikk et halvår ved Universitetet i Oslo 1947–48, ble han i 1949 den første professor i matematikk ved det nye Universitetet i Bergen. I 1956 forlot han Universitetet i Bergen; hans etterfølger i professoratet var Ernst Sejersted Selmer.
Fra 1956 var Wilhelm Ljunggren professor i faget ren matematikk ved Universitetet i Oslo.Han forsket på tallteori, mer spesifikt på diofantiske ligninger. Hans samlede artikler ble utgitt i 2003.
I 1948 ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi.
Wilhelm Ljunggren var en ivrig friluftsmann og skiløper. Han døde plutselig etter et møte om kvelden torsdag den 25. januar 1973.


== Utgivelser ==
Ljunggren, Wilhelm (1937). Einige Eigenschaften der Einheiten reeller quadratischer und rein-biquadratischer Zahlkörper. Oslo: I kommisjon hos Dybwad. 
Paolo Ribenboim (red.), Collected papers of Wilhelm Ljunggren (2 bind), Queen's University, Kingston, ON, 2003.


== Referanser ==