jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Platybrotica

Platybrotica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på ville og dyrkede planter i gresskarfamilien.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i det nordøstlige Argentina.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Luperini Gistel, 1856
slekten Platybrotica Cabrera & Cabrera Walsh, 2004 Platybrotica misionensis Cabrera & Cabrera Walsh, 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Platybrotica i Global Biodiversity Information Facility 
Platybrotica – detaljert informasjon på Wikispecies
Afronaumannia

Afronaumannia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Afronaumannia Steiner & Wagner, 2005Afronaumannia irenae Steiner & Wagner, 2005
Afronaumannia josephinae Steiner & Wagner, 2005
Afronaumannia pallida Steiner & Wagner, 2005
Afronaumannia rubra Steiner & Wagner, 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Afronaumannia i Encyclopedia of Life 
(en) Afronaumannia i Global Biodiversity Information Facility 
Afronaumannia – detaljert informasjon på Wikispecies
Karl Friedrich Lucian Samwer

Karl Friedrich Lucian Samwer (født 16. mars 1819 i Eckernförde, død 8. desember 1882 i Gotha) var en tysk jurist, politiker og numismatiker.


== Referanser ==
Henri Verneuil

Henri Verneuil, født Achod Malakian, 15. oktober 1920 i Rodosto, i det Osmanske riket, død 11. januar 2002, var en fransk-armenisk filmregissør og manusforfatter.Han ble nominert til Oscar for beste historie ved Den 28. Oscar-utdelingen for Femlingene. I 1980 ble han nominert til Césarprisen for beste film og beste manus 1980 for I... comme Icare. Han ble i 1996 tildelt æres-César.


== Filmografi i utvalg ==
1953 – Den glade baker
1953 – Carnaval
1954 – Femlingene
1956 – Mennesker uten betydning
1957 – Farlig Begjær
1959 – Fernandel gjør kuvending
1962 – En ape om vinteren
1963 – Kupp i Cannes
1964 – Lurt opp i stry
1964 – Weekend i Dunkirk
1967 – Den 25. time
1968 – Kanoner til San Sebastian
1969 – Sicilianerklanen
1971 – Purk og skurk
1973 – Slangen
1975 – Morderens ansikt
1976 – Ukjent fiende
1979 – I... comme Icare
1984 – Blodig Gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henri Verneuil på Internet Movie Database 
(sv) Henri Verneuil i Svensk Filmdatabas 
(da) Henri Verneuil på Filmdatabasen 
(fr) Henri Verneuil på Allociné 
(en) Henri Verneuil på AllMovie 
(en) Henri Verneuil hos Turner Classic Movies 
(en) Henri Verneuil hos The Movie Database
Panafrolepta

Panafrolepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Panafrolepta Mertgen & Wagner, 2006
Panafrolepta dahlmani (Jacoby, 1899)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Panafrolepta i Global Biodiversity Information Facility 
Panafrolepta – detaljert informasjon på Wikispecies
Kumbornia

Kumbornia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.


== Utseende ==
En middelsstor (9-10 millimeter), avlang, mørkbrun bladbille. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, tynne, de ytterste leddene hvite. Pronotum er avrundet firkantet, nær dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er jevnbrede.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Borneo (Sabah). Den er beskrevet basert på ett enkelt eksemplar.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Kumbornia Mohammedsaid, 2006Kumbornia tuberculata Mohammedsaid, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kumbornia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kumbornia hos NCBI
Kumbalia

Kumbalia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.


== Utseende ==
En liten (ca. 5 millimeter), avlang, blank, mørk bladbille. Hode, pronotum, bein og scutellum er mørkbrune, antennene svarte, dekkvingene med grønn metallglans. Antennene er noe lengre enn kroppen, nokså karftige innerst, de ytterste leddebe ganske tynne. Pronotum er firkantet, tydelig lengre enn bredt og smalere enn hodet. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige, tette punktstriper.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Bali. Den er beskrevet basert på ett enkelt eksemplar.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Kumbalia Mohammedsaid & Takizawa, 2007Kumbalia longicornis Mohammedsaid & Takizawa, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kumbalia i Global Biodiversity Information Facility
Pseudoshaira

Pseudoshaira er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art .


== Utseende ==
En liten (3-4,5 millimeter), brun bladbille med reduserte dekkvinger. Antennene er nokså kraftige, rundt halvparten så lange som kroppen, leddene noe uregelmessige. Palpene (munnfølerne) er uvanlig store, slik at arten overfladisk kan minne om enkelte køllebiller (Pselaphinae). Hodet er firkantet med ganske små fasettøyne som sitter i forhjørnene. Pronotum er kort, trapesformet, betydelig innbuktet foran. Dekkvingene dekker bare rundt halve bakkroppen og spriker i midten, og har radvis ordnede, uregelmessig formede groper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Pseudoshaira Beenen, 2007Pseudoshaira warchalowskii Beenen, 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudoshaira i Global Biodiversity Information Facility
EM i naturbaneaking 1978

EM i naturbaneaking 1978 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Aurach i Østerrike i 1978.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1979

EM i naturbaneaking 1979 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Aosta i Italia i 1979.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1981

EM i naturbaneaking 1981 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Niedernsill i Østerrike i 1981.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1983

EM i naturbaneaking 1983 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i St. Konrad i Østerrike i 1983.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1985

EM i naturbaneaking 1985 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Szczyrk i Polen i 1985.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1987

EM i naturbaneaking 1987 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Jesenice i Jugoslavia i 1987.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1989

EM i naturbaneaking 1989 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Garmisch-Partenkirchen i Vest-Tyskland i 1989.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1991

EM i naturbaneaking 1991 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Völs am Schlern i Italia i 1991.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1993

EM i naturbaneaking 1993 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Stein an der Enns i Østerrike i 1993.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1995

EM i naturbaneaking 1995 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Kandalaksja i Russland i 1995.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1997

EM i naturbaneaking 1997 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Moos in Passeier i Italia i 1997.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 1999

EM i naturbaneaking 1999 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Szczyrk i Polen i 1999.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2002

EM i naturbaneaking 2002 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Frantschach i Østerrike i 2002.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2004

EM i naturbaneaking 2004 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Hüttau i Østerrike i 2004.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2006

EM i naturbaneaking 2006 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Umhausen i Østerrike i 2006.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2008

EM i naturbaneaking 2008 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Olang i Italia i 2008.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2010

EM i naturbaneaking 2010 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Sankt Sebastian i Østerrike i 2010.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2012

EM i naturbaneaking 2012 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Novouralsk i Russland i 2012.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2014

EM i naturbaneaking 2014 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Umhausen i Østerrike i 2014.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2016

EM i naturbaneaking 2016 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Passeier i Italia i 2016.


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2018

EM i naturbaneaking 2018 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Obdach i Østerrike i 2018.


== Singel menn ==


== Singel kvinner ==


== Referanser ==
EM i naturbaneaking 2020

EM i naturbaneaking 2020 (europamesterskapet i naturbaneaking) ble arrangert i Moskva i Russland i 2020.


== Singel menn ==


== Singel kvinner ==


== Referanser ==
Anna Margrethe av Hessen-Homburg

Anna Margrethe (født 31. august 1629, død 3. august 1686) var prinsesse av Hessen-Homburg og gjennom ekteskap hertuginne av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Wiesenburg. 
Hun var eneste datter av landgreve Friedrich I av Hessen-Homburg (1585–1638) og hustru Margrethe Elisabeth (1604–1667), datter av grev Christoph von Leiningen-Westerburg.
I mai 1650 giftet hun seg i Homburg med hertug Philip Ludvig av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Wiesenburg, i hans ekteskap nummer to. Paret fikk 15 barn sammen, hvorav de 9 vokste opp. 
Hertugen hadde ikke eiendommer i Slesvig-Holsten så paret slo seg ned på forskjellige gods i Haselheck, Homburg v.d. Höhe og i Lißberg. I 1663 kjøpte Philip Ludvig så Wiesenburg i Sachsen, hvortil familen flyttet. I 1675 solgte de Wiesenburg til den eldste sønnen Frederik Wiesenburg, mens de i 1686 kjøpte Oberkotzau i Franken. Her døde Anna Margrethe samme år. Hun ble bisatt i fyrstekrypten i Homburg.


== Referanser ==
Jacques Le Brun

Jacques Le Brun (født 18. mai 1931 i Paris, død 6. april 2020 i Paris) var en fransk historiker.
Han tok doktorgraden i 1971 ved Sorbonne, med et doktoratsarbeide med tittelen La Spiritualité de Bossuet, under ledelse av René Pintard.
Han spesialiserte seg innen studiet av kristendommen på 1600-tallet, især den katolske litteratur. Le Bruns første arbeider var knyttet til Jacques-Bénigne Bossuet.
Han var direktør for honorærstudier ved École pratique des hautes études, og innehadde lærestolen for moderne katolisisme ved dette lærestedet. I tillegg til sin forskning redigerte han François Fénelons verker.
Jacques Le Brun døde 6. april 2020 i en alder av 88 år etter å ha pådratt seg Covid-19.


== Publikasjoner ==
Bossuet (1970)
Les Opuscules spirituels de Bossuet. Recherches sur la tradition nancéienne (1970)
La spiritualité de Bossuet (1972)
Le Pur Amour de Platon à Lacan (2002)
La Jouissance et le Trouble. Recherches sur la littérature chrétienne de l'âge classique (2004)
Le Pouvoir d'abdiquer. Essai sur la déchéance volontaire (2009)
Sœur et amante. Les biographies spirituelles féminines du XVIIe siècle (2013)
Dieu, un pur rien. Angelus Silesius, poésie, métaphysique et mystique (2019)


== Referanser ==
Małgorzata Kidawa-Błońska

Małgorzata Maria Kidawa-Błońska (født 5. mai 1957 i Warszawa som Grabska) er en polsk filmprodusent og politiker (Platforma Obywatelska). Hun ble innvalgt i Sejm i 2005, og var i 2015 Sejms president. Kidawa-Błońska ble i 2019 valgt som sitt partis kandidat ved presidentvalget i Polen. Hun ble regnet som den sterkeste motkandidat til sittende president Andrzej Duda. Kidawa-Błońska gikk i april 2020 inn for at valget skulle boikottes. Hun mente i utgangspunktet at det burde utsettes som følge av koronavirusepidemien. Da regjeringen gikk inn for brevvalg, som hun ikke fant forsvarlig, svarte hun med å kreve boikott.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Małgorzata Kidawa-Błońska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Małgorzata Kidawa-Błońska på Internet Movie Database 
Małgorzata Kidawa-Błońska på Twitter 
Małgorzata Kidawa-Błońska på Facebook 
Małgorzata Kidawa-Błońska på Instagram
Philippe Nahon

Philippe Nahon (født 24. desember 1938 i Paris; død 19. april 2020 i Paris) var en fransk skuespiller.
Nahon var i tidsrommet siden 1962 å se i flere enn 200 film- og fjernsynsproduksjoner. Han var mest kjent for horror- og thrillerfilmer. I 2011 spilte han i Steven Spielbergs drama War Horse, og sammen med Catriona MacColl i den kanadiske thrilleren Fever. Han var aktiv i yrket til 2019.
Philippe Nahon døde 19. april 2020 i en alder av 81 år etter langvarig sykdom av covid-19 som følge av å ha blitt infisert av SARS-CoV-2.


== Filmografi (utvalg) ==
1962: Le Doulos
1972: Les camisards
1974: Ardéchois-coeur-fidèle
1974: Les doigts dans la tête
1975: Azev: le tsar de la nuit
1976: Un mari, c’est un mari
1977: La communion solennelle
1977: La maison des autres
1977: Désiré Lafarge
1977: Messieurs les jurés
1995: La Haine
1997: Rien que de grandes personnes
1998: Sodomites
1998: Seul contre tous
2000: Les Rivières pourpres
2001: Le Pacte des Loups
2002: Irréversible
2003: High Tension
2004: Calvaire
2005: Ma vie en l’air
2006: Vous êtes de la Police?
2007: Le deuxième souffle
2008: MR 73
2008: Chasseurs de dragons
2009: Eldorado
2009: Vivre: jusqu’au bout
2009: En chantier: Monsieur Tanner
2009: La Meute
2009: Lady Blood
2009: Humains
2009: Enter the Void
2010: Les aventures extraordinaires d’Adèle Blanc-Sec
2011: War Horse
2015: Un moment d’égarement


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philippe Nahon på Internet Movie Database 
(sv) Philippe Nahon i Svensk Filmdatabas 
(da) Philippe Nahon på Scope 
(fr) Philippe Nahon på Allociné 
(en) Philippe Nahon på AllMovie 
(en) Philippe Nahon hos The Movie Database
Bevergjel

Bevergjel eller gjel (castoreum) er et sekret som dannes i bevernes gjelpung (også kalt bevergjelpung og kjertelpung), et organ som er plassert mellom kjønnsorganet og kloakkåpningen. Gjelpungen kan bli opptil 12 cm lang. Den inneholder et sekret som stammer fra et avfallsstoff (slaggstoff) i urinen. Beverne bruker dette illeluktende duftstoffet til å markere små hauger av jord på territoriet sitt.


== Duftavsetning ==
Sekretet i gjelpungen kalles castoreum og brukes til kommunikasjon, gjennom duftavsetning. Castoreum oppstår når urinen blir konsentrert gjelpungen, og er egentlig avfallsstoffer som skilles ut fra urinen. Beverne bruker castoreumet, som er et kraftig duftstoff på linje med musk, til å markere territoriet sitt med. Castoreum avsettes fra gjelpungen på såkalte beverhauger som beverhannen bygger på strategiske plasser rundt om i territoriet. Haugene består typisk av jord, løv og annet avfall som beveren henter fra bunnen av dammen og plasserer rundt om i hauger. Disse haugen blir så markert av hannen, som også står for byggingen av dem.


== Annen utnyttelse ==
Før i tiden trodde folk at bevergjel hadde magiske egenskaper, og derfor har det vært handelsvare helt siden antikken. Gjelpungen med sekretet ble røkt og tørket og brukt i en tinktur (en spritholdig ekstrakt) eller i pulverform mot alle mulige plager og sykdommer. Etter tørking og røyking får gjelpungen en sprø harpikslignende konsistens og kan pulveriseres. Det har bitter smak og en skarp aromatisk lukt. Bevergjel ble blant annet bruk mot leddgikt og hoggormbitt og som beroligende og krampestillende middel, og helt opp til det 17. århundre hadde ekstrakt av bevergjel stor betydning innen medisinen i Europa. Jegere både drakk ekstrakten og brukte bevergjel som duftstoff på åte. I Norge ble slik ekstrakt solgt på apotek til innpå 1800-tallet. Det hadde også mange andre anvendelsesområder. En norsk svartebok fra 1600-tallet sier for eksempel at bevergjel var bra mot demoner og onde ånder.I ettertid har jakten på bevergjel og beverpels fått det meste av skylden for at den eurasiske beveren nesten ble jaktet til utryddelse.


== Kjønnsbestemmelse ==
Siden bevere har kloakk og svært lite ellers skiller kjønnene, er det mulig å skille mellom hunner og hanner på fargen viskositeten og duften av bevergjelet. Hunnens gjel er lysere brun, mer rennende og lukter som blåmuggost, mens hannens er mørkere brun, mer tyktflytende og lukter som motorolje/dieselolje.
.


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2006

Arktiske vinterleker 2006 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Kenai Peninsula, Alaska i USA i 2006.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Silas Silvius Njiru

Silas Silvius Njiru (født 10. oktober 1928 i Kevote i den britiske Kenyakolonien, død 28. april 2020 i Rivoli i Italia) var en kenyansk katolsk biskop.
Njiru ble presteviet i 1955. Han ble  titularbiskop av Maturba i 1975 og hjelpebiskop av Meru i Kenya; bispevielsen fant sted i 1976. Njiru ble så biskop av Meru fra 1976 til 2004.Etter at pave Johannes Paul II innvilget hans avskjedssøknad av aldersgrunner bodde biskop Silas Silvius Njiru i Residenza Socio-Sanitaria Beato Giuseppe Allamano, drevet av Consolata-misjonærene i den italienske by Alpignano. Biskop Njiru døde 28. april 2020 i Rivoli i Piemonte i Italia av covid-19; han var blitt innlagt der tre dager tidligere.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Kardinal Pietro La Fontaine (1860-1935) *1906
Kardinal Celso Benigno Luigi Costantini (1876-1958) *1921
Kardinal James Robert Knox (1914-1983) *1953
Kardinal Maurice Michael Otunga (1923-2003) *1957
Biskop Silas Silvius Njiru (1928-2020) *1976


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2008

Arktiske vinterleker 2008 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Yellowknife, Nordvestterritoriene i Canada i 2008.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2010

Arktiske vinterleker 2010 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Grande Prairie i Canada i 2010.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2012

Arktiske vinterleker 2012 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Whitehorse, Yukon i Canada i 2012.Det ble konkurrert i 19 idretter.


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2014

Arktiske vinterleker 2014 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Fairbanks, Alaska i USA i 2014.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Arktiske vinterleker 2018

Arktiske vinterleker 2018 (arktiske vinterleker) ble arrangert i South Slave Region i Canada i 2018.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
Vollåstunnelen

Vollåstunnelen er en veitunnel på Europavei 134 i Viken. Tunnelen er en forbindelse mellom Damåsen og Saggrenda i Kongsberg kommune.
Hensikten med tunnelen er blant annet å ha et overordnet veinett for gjennomgangstrafikk, etablere et bedre differensiert veinett til og fra Kongsberg samt å bedre trafikksikkerheten.
Tunnelen er 480 meter lang med ett løp med møtende trafikk. Den ble åpnet 3. juli 2020.
Still Smokin

Still Smokin er en amerikansk komediefilm fra 1983 regissert av Tommy Chong som består av en liveopptreden og sketchkomedie av Cheech og Chong, og en reammehistorie der komikerne ankommer Amsterdam for en filmfestival. Filmen spilte inn 15 millioner dollar og ble møtt med overveiende negative anmeldelser.


== Handling ==
Cheech Marin og Tommy Chong spiller versjoner av seg selv invitert til Amsterdam for en filmfestival viet til Burt Reynolds og Dolly Parton. Etter først å ha antatt at Cheech var Reynolds, finner promotøren snart ut at verken Reynolds eller Parton vil dukke opp, og avlyser festivalen. Som erstatning drar han til Cheech og Chong for å få hjelp, og duoen, som ikke har opptrådt live på scenen på flere år, gleder seg til en liveopptreden.
I store deler av filmen gjør de versjoner av mange av de innspilte karakterene sine (med unntak av Pedro and the Man, som de allerede hadde portrettert på film i Up in Smoke) og flere nye sketsjer. Den siste scenen inneholder deres liveopptreden (filmet på Tuschinski Theatre i september 1982).


== Rollebesetning ==
Cheech Marin som Cheech
Tommy Chong som Chong "Man"
Hans Man in 't Veld som promotør
Carol van Herwijnen som hotellsjef
Shireen Strooker som assisterende sjef
Susan Hahn som hushjelp på hotellet
Arjan Ederveen som Bellboy #1
Kees Prins som Bellboy #2
Mariette Bout som Barge servitør
Fabiola som  Barge kvinne
Carla van Amstel som dronning Beatrix


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Still Smokin på Internet Movie Database 
(no) Still Smokin hos Filmfront 
(fr) Still Smokin på Allociné 
(nl) Still Smokin på MovieMeter 
(en) Still Smokin på AllMovie 
(en) Still Smokin på Rotten Tomatoes 
(en) Still Smokin på Box Office Mojo