Myroslav Marusyn

Myroslav Marusyn (ukrainsk: Мирослав Марусин; født 26. juni 1924 i Knjasje i vojvodskapet Tarnopol i Polen, død 21. september 2009 i Roma) var en kurieerkebiskop i den katolske kirke.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Myroslav Marusyn studerte under Andre verdenskrig i presteseminaret i Paderborn i Tyskland.


=== Prest ===
Han ble presteviet 2. mai 1948 for Lviv (for ukrainerne). Fra 1949 til 1951 tok han doktorgradsstudier ved Det pavelige orientalske institutt i Roma.


=== Biskop ===
Pave Paul VI utnevnte ham i 1974 til titulærbiskop av Cadi og til apostolisk visitator til ukrainske gresk-katolsk i Vesteuropa og kurien. Han ble bispeviet den 28. juli 1974 i kapellet i Det pavelige ukrainske kollegium i Roma av kurieerkebiskop Ivan Butsjko; medkonsekratorer var biskop Platon Kornyljak, apostolisk eksark for katolske ukrainere av bysantinsk ritus i Tyskland og visitator til samme troende i Skandinavia, biskop Volodymyr Malantsjuk C.Ss.R., emeritert eksark for de ukrainske troende i Frankrike, biskop Augustine Hornyak OSBM, eksark for ukrainske troende i England, Joakim Segedi, hjelpebiskop i bispedømmet Križevci, og biskop Vasile Cristea AA, apostolisk administrator for rumenere av bysantinsk ritus i Europa.
Pave Paul VI gjorde ham i 1977 til etterfølger etter Ignatius Clemens Mansourat av den syriske kirke som visepresident for Kommisjonen for kodifiseringen av Østkirkeretten; i 1987 ble han etterfulgt av Émile Eid fra den maronittiske kirke.[1]


=== Erkebiskop ===
I 1982 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop og til sekretær for Kongregasjonen for Østkirkene; han etterfulgte der erkebiskop Mario Brini. Myroslav Marusyn var det første medlem av den ukrainske gresk-katolske kirke som innehadde et så høyt embede i den romerske kurie.
I 2001 ble han innvilget aldersbetinget fratreden.
Han forfattet en rekke liturgiske og teologiske artikler av vitenskapelig, historisk, liturgisk og bibelsk karakter. I 1984 ble erkebiskop Miroslav Marusyn gjort til ærsdoktor av Universität Wien.[4]


== Litteratur ==
. В. Паславський. Марусин Мирослав // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 537. — 784 с. : іл. — ISBN 978-966-00-1028-1.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Mykhajlo Rohoza (1540-1599) *bispeviet 1589 av (den ortodokse) patriark Jeremias II av Konstantinopel
Erkebiskop Hipacy (Ipatij) Pociej (Potij) (1541-1613) *1593
Erkebiskop Josyf Veliamyn Rutski (1574-1637) *1613
Erkebiskop Anastazy Antoni Seljava (Sielawa) (1583-1655) *1624
Erkebiskop Gabriel (Havrylo) Kolenda (1606-1674) *1652
Erkebiskop Kyprian Żochowski (Zhokhovskyj) (1635-1693) *1671
Erkebiskop Lew Ślubičz Załęnski (1648-1708) *1678
Erkebiskop Jurij Havryjil (Jerzy) Vynnyc’kyj (Winnicki) (1660-1713) *1700
Erkebiskop Lev (Luka) Kiszka (Kyška) (1663-1728) *1711
Erkebiskop György (Hennadiy) Bizánczy (Bizantsiy) (1657-1733) *1716
Erkebiskop Ioan Inocențiu Klein (Micu) (1692-1768) *1730
Biskop Mihály Emánuel Olsavszky (1697-1767) *1743
Biskop Vasilije Božičković (Bosicskovich), (1719-1785) *1759
Biskop Grigore Maior (1714-1785) *1773
Biskop Ioan (Janos) Bob (Babb) (1739-1830) *1784
Biskop Samuel Vulcan (1760-1839) *1807
Biskop Ioan Lemeni (1780-1861) *1833
Erkebiskop Spyrydon Lytvynovyč (Litwinowicz) (1810-1869) *1857
Erkebiskop Josyf Sembratowicz (Sembratovyc) (1821-1900) *1865
Erkebiskop Sylwester Sembratowicz (Sembratovyc) (1836-1898) *1879
Erkebiskop Julian Kuiłovskyi (1826-1900) *1890
Erkebiskop Andrij Aleksander Sjeptytskiy (1865-1944) *1899
Erkebiskop Ivan Butsjko (1891-1974) *1929
Erkebiskop Myroslav Marusyn (1924-2009) *1982


== Referanser ==