Luigi Ventura

Luigi Ventura (født 9. desember 1944 i Borgosatollo i provinsen Brescia i Italia) er en italiensk prelat og tidligere erkebiskop og diplomat for Den hellige stol. Som apostolisk nuntius var han postert til Elfenbenskysten, Burkina Faso og Niger, og deretter i tur og orden Chile, Canada og Frankrike.
I januar 2019 innledet franske myndigheter etterforskning mot ham for seksualforbrytelser. I juli 2019 opphevet Vatikanet hans diplomatiske immunitet. Han fikk flytte til Roma. Pave Frans godtok den da 75 år gamle Venturas  avskjedssøknad i desember 2019. Venturas straffesak begynte i Paris 10. november 2020 uten at han var til stede, til tross for tidligere tilsagn at han ville møte opp personlig. Den pågående covid-19-pandemien til tross fikk Ventura også avslag på utsettelse av rettssaken, som ble gjennomført med vitnemål i hans disfavør. Dom ble avsagt 16. desember 2020, og Ventura fikk en åtte måneders betinget fengsel og bøter og prøvetid.  Han meldte at han ikke kom til å anke dommen.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Ventura ble presteviet den 14. juni 1969 av biskopen av Brescia, Luigi Morstabilini. Som forbedredelse til diplomatisk tjeneste begynte ham ved Det pavelige diplomatakademi i 1967.Hans virke i det pavelige diplomati begynte i 1978. Hhan tok en doktorgrad og en lisensiatsgrad, og ble fra 1978 til 1984 postert til Brasil, Bolivia og til Storbritannia. Deretter virket han i Roma i Statssekreteriatets seksjon for Relasjonen mellom statene til 1995.


=== Titulærerkebiskop, pavelig nuntius ===
Den 25. mars 1995 utnevnte pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Equilium og til apostolisk nuntius til Elfenbeinskysten, Burkina Faso og Niger. Han ble bispeviet den 29. april av kardinal Angelo Sodano, kurieerkebiskop Giovanni Battista Re, og biskopen av Brescia, Bruno Foresti. 
Den 25. mars 1999 utnevnte Johannes Paul II Luigi Ventura til apostolisk nuntius i Chile, og den 22. juni 2001 til Canada. 
Den 22. september 2009 utnevnte pave Benedikt XVI ham til nuntius til Frankrike. 


=== Rettsforfølgelse ===
I januar 2019 innledet franske myndigheter en etterforskning av Ventura etter at en yngre tjenestemann ved Paris rådhus anklaget ham for overgrep. Ventura kommenterte ikke påstandene. Avisen Le Monde hevdet den 15. februar 2019 at en ung mannlig ansatt ved borgermesterens kontor hadde sendt inn en klage for seksuelle overgrep mot Ventura og at myndighetene hadde satt i gang en formell undersøkelse i januar. Vedkommende ansatte, Mathieu de La Souchère, og to andre, bad franske myndigheter om å be Vatikanet om å oppheve Venturas diplomatiske immunitet. Frankrikes europaminister Nathalie Loiseau sa at hun forventet at Vatikanet ville tillate at Ventura ble stilt for fransk rett.Den 22. februar anklaget en kanadisk mann, Christian Vachon, Ventura for å ha berørt ham på upassende måte i juli 2008 da han var 32 år gammel. Vachon sa at Venturas etterfølger som nuntius i Canada, erkebiskop Luigi Bonazzi, ringte ham dagen han registrerte sin klage for å spørre om den.Ventura lot seg avhøre av fransk politi i april. Etter eget ønske møtte Ventura sine fire anklagere 22.–23. mai og avviste deres anklager. Deres advokater fikk ikke stille ham spørsmål. Den 8. juli sa en talsperson for Vatikanet at Den hellige stol hadde informert franske myndigheter en uke tidligere om at de ekstraordinært satte til side Venturas diplomatiske immunitet. Le Monde rapporterte at det var den første slike opphevelse av diplomatisk immunitet fra Vatikanets side i moderne historie.Per 30. september 2019 bodde Ventura på en residens for pensjonerte prester i Roma, fortsatt gjenstand for franske etterforskning og påtalemyndighets interesse. På det tidspunktet hans Frankrike-rettssak ble kunngjort i juli 2020, var Ventura fortsatt under etterforskning også for den påståtte hendelsen i 2008 i Ottawa i Canada. Pablo Larrains film El Club beskyldte også Ventura for å dekke over seksuelle overgrep i Chile da han tjenestegjorde som apostolisk nuntius i det landet.Pave Frans innvilget erkebiskop Venturas avskjedssøknad den 17. desember 2019, som Ventura hadde sendt inn i anledning sin 75-årsdag, slik kirkeretten oppfordrer til. Slike søknader blir enten raskt akseptert av pave Frans, som i Venturas tilfelle, eller noen ganger holder han biskopene i sine embeder noe lengre. Erkebiskop Venturas fratreden ble annonsert samme dag som pave Frans offentliggjorde reformer av kirkelig prosedyre ved overgrepsanklager. Avskjedssøknaden og dens innvilgelse var forvente, ettersom Ventura var blitt løst fra sine forpliktelser i nuntiaturet i Paris og hadde flyttet til Roma i september.23. juli 2020 kunngjorde påtalemyndigheten i Paris at Ventura var blitt siktet for seksuelle overgrep mot fire menn i 2018 og 2019, og at rettssak i Paris var berammet å begynne den 10. november 2020. Venturas advokat uttalte at den tidligere nuntiuso gikk med på å returnere til Paris og møte i retten. Til tross for dette dukket ikke Ventura opp personlig da rettssaken hans begynte i Paris på den planlagte dato. Til tross for Venturas fravær, som ble begrunnet med en legeerklæring som viste til farene ved å reise til Frankrike på grunn av landets økende antall covid-19-tilfeller, ble ikke utsatt (noe Venturas advokater hadde bedt om). En rekke menn som beskyldte Ventura for å ha berørt dem usømmelig, blant dem en katolsk seminarist, vitnet i retten. Venturas dom skulle etter planen bli avsagt 16. desember 2020, og påtalemyndigheten krevde 10 måneders betinget fengsel. Rettssaken ble avsluttet den 15. november. På den fastsatte dato 16. desember 2020 kjente domstolen i Paris Ventura skyldig og dømte ham til åtte måneders betinget fengsel. Straffen innebar også en like lang prøvetid og en betaling på € 13.000 til ofrene, samt € 9.000 i advokatsalærer. Den 18. januar 2021 sa Venturas advokat at han ikke ville anke dommen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
Kardinal Antonio Samorè (1905-1983) *1950
Kardinal Angelo Sodano (1927- ) *1978
Erkebiskop Luigi Ventura (1944-2019) *1995


== Referanser ==