jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kamov Ka-27

Kamov Ka-27 (NATO rapportering navn 'Helix') er et militært helikopter utviklet for den Sovjetiske marinen, og for tiden i drift i ulike land, inkludert Russland, Ukraina, Vietnam, Kina, Sør-Koreaog India. Varianter inkluderer Ka-29 angrep-transport, Ka-28 eksport-versjon, og Ka-32 for sivilt bruk.


== Varianter ==

Ka-25-2
Første prototype.
Ka-27K
Anti-ubåt krigføring prototypen.
Ka-27PL
(Helix-A) Anti-ubåt krigføring helikopter.
Ka-27PS
(Helix-D) Søk-og redningshelikopter
Ka-27PV
Væpnet versjon av Ka-27PS.
Ka-27M
Dette er den nyeste endring av helikopteret, utstyrt med radar og taktiske kommandosystemer som inkluderer følgende systemer: akustiske sensorer, magnetometriske sensorer, ELINT, og radar med aktiv faset array-antenne. Radaren er montert under flykroppen og gir all-around syn i søk og oppdagelse av bakke -, luft -, og bakkemål. Oppgradering av Ka-27Ms til nivå med operative helikoptre var planlagt å begynne i 2014. Ved utgangen av 2016, hadde 46 Ka-27PL vært planlagt for modernisering, bestilt av den russiske Marinen. De første åtte seriell Ka-27M ble overført i desember 2016. Masseproduksjon godkjent i juni 2017 og startet tidlig i 2018. En ny levering av 5 helos i oktober 2018. Halvparten av flåten er modernisert i desember 2018.
Ka-28
(Helix-A) Eksportversjon av Ka-27PL.
Ka-29TB
(Helix-B) Stormlandehelikopter, med plass for to piloter og 16 tropper.
Ka-252RLD
En radarhode -variant av Ka-31 tidligvarslingshelikopter ble først vist i 2008. RLD betegnelse: radiolokatsyonnogo dozora.  To enheter levert til russiske MoD av 2010.
Ka-32A
Sivil transport helikopter. Første produksjonsversjon.
Ka-32A1
Branbekjempingshelikopter som er utstyrt med helikopterbøtte.
Ka-32A2
Politiversjon, utstyrt med to lyskastere og en høyttaler.
Ka-32A4
Spesialversjon for søk og redning, berging og evakuering.
Ka-32A7
Væpnet versjonen er utviklet fra Ka-27PS.
Ka-32A11BC
Kanadiske, Kinesisk, Europeisk-sertifiserte versjoner med Klimov TV3-117MA motorer og Glass Cockpit.Brukes av Pegasus Air Services, Indonesia. 
Ka-32A12
Swiss-registrert og godkjent versjon.
KA-32C
Lite kjent tilpasset versjon.
Ka-32M
Anslått utvikling med 1839kW TV3-117VMA-SB3 motorer. Sannsynligvis erstattet av Ka-32-10 - prosjekt.
Ka-32S
(Helix-C) Maritime utility transport, søk-og redningshelikopter, utstyrt med en undernose radar.
Ka-32T
(Helix-C) Utility transport helikopter, med overnatting for to mannskap og 16 passasjerer.
Ka-32K
Flying kran helikopter, utstyrt med en uttrekkbar gondol for en annen pilot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kamov Ka-27 - Informasjon Ressurs (eng/rus)
Ka-28 helikoptre i Kinesiske marinen (zh-cn) Arkivert 1. mai 2013 hos Wayback Machine.
Ka-27 Helix Multirole Maritime Helikoptre Bilder Og Informasjon
Ka-32 informasjonskilde (eng) på kahelicopter.com Arkivert 1. juli 2017 hos Wayback Machine.
Kamov Ka-31

Kamov Ka-31 (NATO rapportering navn 'Helix") er et militært helikopter utviklet for den sovjetiske marinen og er for tiden i drift i Russland, Kina og India i det sjømilitære luftbåren tidligvarsling og luftbåren kommandoplass rolle.
Som med alle Kamov helikoptre, bortsett fra Ka-60/-62 familien, har Ka-31 co-aksialt montert kontra-roterende hovedrotorer. Skroget til Ka-31 er basert på Kamov Ka-27. Et visuelt kjennetegn på Ka-31 er stor antenne for tidligvarslingradaren, som er enten roterende eller brettet og stuet under flykroppen. Et annet kjennetegn at den store elektro-optiske sensoren under førerkabinen er borte. Understellet trekkes for å unngå interferens med radar.


== Referanser ==
IAI Searcher

Forpost (russisk: Форпост) eller IAI Searcher (hebraisk: מרומית Meyromit - "Marsh tern", eller offisielt i Israel  חוגלה Hugla - "Alectoris") er en rekognoseringsdrone som ble utviklet i Israel på 1980-tallet

Forpost er drevet av en 35 kilowatt (47 hp) stempelmotor. Den nye designen har funksjoner, oppdatert avionikk og sensorsystemer med større utholdenhet så vel som økt redundans for økt overlevelsesevne. Forpost er i dag i bruk av Russland, India, Sør-Korea, Sri Lanka, Singapore, , Thailand og Tyrkia.

Mannskap: Ingen
Kapasitet: 68 kg (150 lb) nyttelast
Lengde: 5,85 m (19 ft 2)
Vingespenn: 8,54 m (28 ft 0)
Høyde: 1,25 m (4 ft 1)
Brutto vekt: 500 kg (1,100 lb)
Motor: 1 × Limbach L 550, 35 kW (47 hp)


== Ytelse ==
Toppfart: 200 km/h (125 mph)
Maks flytid: 18 timer
Maks flyhøyde: 6 100 m (20 000 ft)


== Bevæpning ==
Normalt er IAI Searcher ubevæpnet, men en russisk versjon har bevæpning.


== Referanser ==
Droneregiment Severomorsk

Droneregiment Severomorsk er en del av 45. fly- og luftforsvarsarmé i OSK Nord og ligger på Severomorsk-1, Murmansk oblast.
Våpen er den stasjonære Forpost og mobile Orlan-10 droner


== Referanser ==
The Ritz Hotel

The Ritz Hotel er et femstjerners hotell i Piccadilly i London, i en vernet bygning. Hotellet er et symbol på overklasse og luksus, og det er et av de mest prestisjefulle og berømte hoteller i verden. Det er medlem av det internasjonale konsortiet The Leading Hotels of the World.
Hotellet ble åpnet av den sveitsiske hotelleieren César Ritz i mai 1906, åtte år etter han hadde etablert Hôtel Ritz Paris. Etter en langsom start begynte hotellet å bli oppulært mot slutten av første verdenskrig, og det ble særlig ettertraktet blant tidens politikere, forfattere og skuespillere. David Lloyd George holdt en rekke hemmelige møter på Ritz i den siste halvdel av krigen, og det var på Ritz at han besluttet å gripe inn på vegne av Hellas overfor Tyrkia. Noël Coward var en kjent gjest på Ritz i 1920- og 1930-årene.
Det var eiet av Bracewell-Smith-familien en lang periode frem til 1976, da The Ellerman Group of Companies kjøpte det for 80 millioner pund fra Trafalgar House i oktober 1995. De brukte åtte år og 40 millioner pund på å restaurere det til dets tidligere storhet. I 2002 ble hotellet det første til å bli utnevnt til hoffleverandør for prinsen av Wales for bankett- og cateringvirksomhet.
Eksteriøret er både strukturelt og visuelt i fransk-amerikansk stil, med små spor av engelsk arkitektur, og det under sterk innflytelse av arkitektoniske tradisjoner fra Paris. Fasaden mot Piccadilly er omkring 70 m lang, herav omkring 30 m på Arlington Street og 27 m på Green Park-siden. På hjørnene av paviljongtakene har Ritz store grønne løver i kobber. Hotellet har 111 værelser og 23 suiter.
The Ritz Club, som har vært eiet av Ritz Hotels eiere siden 1998, er et casino i hotellet kjeller, som er innrettet i det tidligere Ritz Bar and Grill. Her finnes rulett, blackjack, baccarat og poker, samt spillemaskiner.
Interiøret, som hovedsakelig er tegnet av folk fra London og Paris, er i Ludvig XVI-stil. Forfatteren Marcus Binney beskriver den store suiten i stueplan som «en av de største mesterverker innenfor hotellarkitektur», og sammenligner det med kongelige slott med dets «store utsikter, høye proporsjoner og glimtende lysekroner».
The Ritz' mest kjente etablissement er Palm Court, hvor det avholdes det berømte «Tea at the Ritz». Den er overdådig dekorert i Ludvig XVI-stil med store forgylte speil og flødefarvede paneler. Hotellet har seks private spisestuer, Marie Antoinette Suite, med utskårne loftspaneler, og værelser i William Kent House. The Rivoli Bar, som er oppført i art deco-stil, ble designet i 2001 av Tessa Kennedy for å ligne baren på Orientekspressen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Ritz London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Middle Temple

Middle Temple, formelt The Honourable Society of the Middle Temple, er et av de fire rettssamfunnene Inns of Court innenfor City of Londons grenser. Middle Temple er en enklave som ikke er underlagt City of London Corporation (og regnes for de fleste formål som en egen lokal myndighet). Det er også utenfor London bispedømmes kirkelige jurisdiksjon. Middle Temples funksjoner som lokal myndighet er nedfelt i Temples Order 1971.Middle Temples øverste organ er parlamentet (Parliament), som består av medlemmer (Benchers) – dommere og distingverte advokater — som velges på livstid. Medlemmer av kongefamilien som blir gjort til æresmedlemmer kalles Royal Benchers. Den første av dem var Albert Edvard, prins av Wales, senere Edvard VII, som ble æresmedlem da han åpnet det nye biblioteket i 1861.
I det daglige styres Middle Temple av en eksekutivkomité og fire øvrige komiteer, som rapporterer til parlamentet. Eksekutivkomiteen består av 14 medlemmer med stemmerett og to medlemmer uten stemmerett.Middle Temple eier Temple Church sammen med Inner Temple.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Middle Temple – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lucía Giamberardino

Lucía Giamberardino (født 6. mars 1990) er en argentinsk profesjonell håndballspiller, som spiller på det argentinske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Argentina under Håndball-VM 2011 i Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Mayra González

Mayra González (født 11. april 1996) er en argentinsk profesjonell håndballspiller, som er venstreback på det argentinske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut i bruttotroppen til Eduardo Gallardo foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var ikke blant de 16 utvalgte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Findability

Findability eller finnbarhet er hvor enkelt informasjon som ligger på et nettsted kan bli funnet, både fra utenfor nettstedet (ved bruk av søkemotorer eller lignende), og av brukere som allerede befinner seg på et nettsted. Findability sin viktighet kan stadfestes ut i fra første lov om e-handel, som fastslår at «hvis brukeren ikke kan finne produktet, kan ikke brukeren kjøpe produktet». 
Findability omfatter aspekter av blant annet informasjonsarkitektur, brukergrensesnittdesign, tilgjengelighet og søkemotoroptimalisering. 
Mark Baker, forfatteren av Every Page is Page One, nevner at findability «er et innholds-problem, ikke et søke-problem».  Selv når riktig innhold er tilgjengelig, havner brukere ofte dypt inne på et nettsted, men ikke på riktig nettside. Han legger videre til at findability er vanskelig å forholde seg til, og at perfekt findability er uoppnåelig, men at vi må fokusere på å redusere innsatsen brukere selv må benytte for å finne frem.


== Findability utenfor et nettsted ==
Findability utenfor et nettsted (External findability), er relatert til digital markedsføring og søkemotoroptimalisering. Det handler om hvor enkelt informasjonen på et nettsted kan bli funnet fra utenfor nettstedet.  
Flere faktorer kan påvirke dette: 

Søkemotor-indeksering: Til å starte med, må nettsider bli funnet av søkemotorens indekserings-bot for å bli vist i søkeresultatene.
Side-beskrivelser i søkeresultatene: Neste steg er å tiltrekke kunder til å klikke på lenken til nettsiden. Siden kundene ikke kan se hele nettsiden på dette tidspunktet, men bare et utdrag av nettsidens innhold og metadata, er det viktig at meningsfull informasjon blir vist på denne begrensete plassen.
Samsvar i søkeord: Terminologien som brukes av søkeren og innholds-produsenten kan være forskjellig. Å bygge bro mellom begrepene som brukes av kunder og utviklere er nyttig for å gjøre innholdet mer synlig for flere potensielle kunder.


== Findability på et nettsted ==
Findability på et nettsted (On-Site findability) handler om brukerens evne til å finne det de leter etter på et bestemt nettsted. 
Flere faktorer kan påvirke dette, blant annet:

Søkemotoren på nettstedet: Hvis søkere på et nettsted ikke finner det de leter etter, kan det være de forlater nettstedet heller enn å navigere.
Relaterte lenker og produkter: Brukeropplevelsen kan bli forbedret ved å prøve å forstå behovene til brukeren, og så gi anbefalinger og forslag til annen relatert informasjon.
Nettstedet samsvarer med brukerens behov og preferanser: Sidedesign, innhold og anbefalinger er viktige faktorer for å påvirke brukeropplevelsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Building Findable Websites: Web Standards, SEO, and Beyond (engelsk) (bok)
How to Measure Findability (engelsk) (artikkel)
Low Findability and Discoverability: Four Testing Methods to Identify the Causes (engelsk) (artikkel)
The Age of Findability (engelsk) (artikkel)
Use Old Words When Writing for Findability (engelsk) (artikkel)
Det grønne skiftet

Det grønne skiftet, grønt skifte eller grønn omstilling, er endring av økonomien i retning av høyere ressursproduktivitet og lavere klimagassutslipp. Etter at begrepet ble populært i miljøpolitisk debatt omkring 2015 ble det utvidet til å betegne nærmest enhver forandring av noe i mer miljøvennlig retning. Begrepet har ingen presis definisjon, og brukes av både politikere, næringsinteresser og aktivister som et retorisk virkemiddel for å fremstille tiltak en ønsker å innføre som del av en ustoppelig, vedvarende endringsprosess, og således mer fremtidsrettet enn alternativene.Ofte omtaler det elektrifisering av energikilder som tidligere har vært avhengig av fossilt brensel.
Begrepet brukes ofte i sammenheng med andre grønnfargemetaforer, som «grønne skatter» (skatter som skal vri forbruk vekk fra klimautslipp) eller «grønn teknologi» (teknologi som skal gi lavere klimagassutslipp).
Ordet ble først benyttet av Anders Bjartnes i en twitter-melding i 2012. Ble kåret til årets ord av Språkrådet i 2015. 
Som del av EUs grønne vekststrategi («green deal») utarbeides det en konkretisering, som kalles «taksonomien» av hvilke investeringer som skal regnes «grønne» og hvilke som ikke skal regnskapsføres som «grønne».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjartnes Det grønne skiftet - Stans Norges veddemål mot klimapolitikken Frekk forlag 2015 ISBN 9788293097235


== Eksterne lenker ==
Grønt skifte: Temaside Arkivert 19. desember 2019 hos Wayback Machine. Statistisk sentralbyrås temaside relatert til hvorvidt det foregår et "grønt skifte"
Lygelater

Lygelater er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 25-30 millimeter), noe brede, rødbrune smellere, pronotum sider ofte lysere. Oversiden er fint hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er noe lengre enn hode + thorax. Pronotum er noe lengre enn bredt, rundet, kraftig punktert, med små, noen ganger utydelige lysorganer ved bakhjørnene, som er spisst uttrukne. Dekkvingene har fine punktstriper. Denne slekten har også små lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra det sørlige Mexico i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Lygelater Costa, 1975Lygelater bifossulatus (Candèze, 1865)
Lygelater fulgidus (Germar, 1841)
Lygelater ignitus (Fabricius, 1787)
Lygelater indicus (Herbst, 1783)
Lygelater piceus (Schwarz, 1902)
Lygelater succinum Costa, 1980
Lygelater torridus Costa, 1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av Lygelater ignitus
(en) Lygelater i Global Biodiversity Information Facility
Opselater

Opselater er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (15-32 millimeter), avlange, brunrøde til mørkbrune smellere. Oversiden er fint hårete. Fasettøynene er velutviklede. Antennene er noe lengre enn hode + thorax, sagtakkede. Pronotum er noe lengre enn bredt, rundet, kraftig punktert, med små, noen ganger utydelige lysorganer ved bakhjørnene, som er spisst uttrukne. Dekkvingene har fine punktstriper. Denne slekten har også små lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er trolig rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Panama i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Opselater Costa, 1975Opselater costae Rosa, 2004
Opselater hebes (Germar, 1841)
Opselater helvolus (Germar, 1841)
Opselater lucens (Illiger, 1807)
Opselater melanurus (Candèze, 1863)
Opselater pyrophanus (Illiger, 1807)
Opselater quadraticollis (Blanchard, 1843)
Opselater succinus Costa, 1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Opselater i Encyclopedia of Life 
(en) Opselater i Global Biodiversity Information Facility
Pyrearinus

Pyrearinus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (7-26 millimeter), slanke, brune til svarte smellere, pronotum kan være gult på sidene. Oversiden er fint hårete. Antennene er korte og sagtakkede. Pronotum er omtrent så langt som bredt, rundet, kraftig punktert, med lysorganer ved bakhjørnene, so er spisst uttrukne. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne slekten har også små lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sør-Amerika, fra Colombia i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Pyrearinus Costa, 1975Pyrearinus acutus (Candèze, 1863)
Pyrearinus adustus Costa, 1978
Pyrearinus alvarengai (Cobos, 1959)
Pyrearinus amplicollis (Candèze, 1863)
Pyrearinus baliolus Costa, 1978
Pyrearinus basalis (Schwarz, 1902)
Pyrearinus brevicollis (Eschscholtz, 1829)
Pyrearinus brunneus Costa, 1978
Pyrearinus candelarius (Germar, 1841)
Pyrearinus candens (Germar, 1841)
Pyrearinus castaneus Costa, 1978
Pyrearinus cereus Costa, 1978
Pyrearinus cinerarius (Germar, 1841)
Pyrearinus cinnameus Costa, 1978
Pyrearinus coctilis Costa, 1978
Pyrearinus commissator (Germar, 1841)
Pyrearinus depressicollis (Blanchard, 1843)
Pyrearinus ferrugineus Costa, 1978
Pyrearinus flatus Costa, 1978
Pyrearinus fragilis Costa, 1978
Pyrearinus fulgurans (Candèze, 1865)
Pyrearinus fulvescens Costa, 1978
Pyrearinus fulvus Costa, 1978
Pyrearinus gibbicollis (Blanchard, 1843)
Pyrearinus janus (Herbst, 1806)
Pyrearinus lampadion (Illiger, 1807)
Pyrearinus lampyris (Candèze, 1863)
Pyrearinus latus Costa, 1978
Pyrearinus lineatus (Candèze, 1863)
Pyrearinus lucernulus (Illiger, 1807)
Pyrearinus lucidulus (Illiger, 1807)
Pyrearinus lucificus (Germar, 1841)
Pyrearinus luscinus Costa, 1978
Pyrearinus micatus Costa, 1978
Pyrearinus nictitans (Illiger, 1807)
Pyrearinus nyctolampis (Germar, 1841)
Pyrearinus nyctophilus (Germar, 1841)
Pyrearinus pumilus (Candèze, 1863)
Pyrearinus pusillus Costa, 1978
Pyrearinus retrospiciens (Illiger, 1807)
Pyrearinus ruscus Costa, 1978
Pyrearinus scintillula (Candèze, 1881)
Pyrearinus termitilluminans Costa, 1982
Pyrearinus vesculus Costa, 1978
Pyrearinus vescus Costa, 1978
Pyrearinus vitticollis (Germar, 1841)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pyrearinus i Encyclopedia of Life 
(en) Pyrearinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pyrearinus hos NCBI
Fulgeochlizus

Fulgeochlizus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, brunlige smellere. Oversiden er fint hårete. Antennene er korte og sagtakkede. Pronotum er omtrent så langt som bredt, rundet, kraftig punktert, med store lysorganer ved bakhjørnene, som er spisst uttrukne. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Denne slekten har også små lysorganer på bakkroppen.
Larvene er slanke, litt flate, glatte med en voksaktige overflate og nokså lange hår på sidene, gulaktige på farge bortsett fra hodet som er mørkt. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Larvene i denne slekten er rovdyr. Disse artene har lysorganer og kan lyse i mørket.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Brasil, Bolivia, Paraguay og Argentina).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Pyrophorini Candéze, 1859
Slekten Fulgeochlizus Costa, 1975Fulgeochlizus bruchi (Candèze, 1897)
Fulgeochlizus germari (Candèze, 1863)
Fulgeochlizus noctivagus Costa, 1991
Fulgeochlizus pullatus Costa, 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Fulgeochlizus germari
(en) Fulgeochlizus i Encyclopedia of Life 
(en) Fulgeochlizus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Fulgeochlizus hos NCBI
Crepicardus

Crepicardus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Nokså store (gjerne 30-35 millimeter), avlange, halvblankt brunlige smellere. Antennene er trådformede og nokså korte. Pornotum er rundet, litt bredere enn langt, bakhjøenene lite uttrukne. Dekkvingene har tydelige punktstriper.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere (Agrypninae) Dendrometrinae eller Agrypninae
Stammen Crepidomenini eller Pyrophorini
Slekten Crepicardus Dejean, 1833
Crepicardus candezei-gruppen
Crepicardus candezei (Fairmaire, 1880)
Crepicardus niger (Candèze, 1895)
Crepicardus puncticollis Fleutiaux, 1929
Crepicardus raffrayi (Fairmaire, 1884)
Crepicardus klugii-gruppen
Crepicardus cribricollis Fleutiaux, 1929
Crepicardus klugii (Laporte, 1838)
Crepicardus madagascariensis Fleutiaux, 1929
Crepidocardus trisulcatus-gruppen
Crepicardus mocquerysi Fleutiaux, 1929
Crepicardus trisulcatus (Candèze, 1893)
Crepicardus dogueti Piguet, 2018 
Crepicardus filia (Brancsik) (usikker status)
Crepicardus fleutiauxi Girard, 1975


== Referanser ==


== Kilder ==
Andrew A. Calder (2008) The Madagascan click‐beetle genus Crepicardus (Elateridae) and its relationship to the Pyrophorinae. Systematic Entomology 6(4):355 - 372. [3]


== Eksterne lenker ==
Bilde av typeeksemplar av Crepicardus dogueti
(en) Crepicardus i Encyclopedia of Life 
(en) Crepicardus i Global Biodiversity Information Facility