jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Leptolycus

Leptolycus er en slekt av rødvinger der hunnene er larvelignende.


== Utseende ==
Hannene er middelsstore, slanke, brunrøde til brunsvarte rødvinger. Antennene er noksåm kraftige, ikke sagtakkede, rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis lite, mørkt farget, med små, utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet, noe bredere enn langt, tydelige smalere enn dekkvingene. Disse er utvidet bakover (litt pæreformede). Beina er mørke, ganske korte. Hunnene er foreløpig ukjente, men man antar at de er larvelignende (neoteniske).


== Levevis ==
De voksne hannene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. De voksne hunnene er neoteniske, det vil si at de er larvelignende også i det voksne stadiet. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Karibia.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien rødvinger (maskebiller), Lycidae
Underfamilien Leptolycinae Leng & Mutchler, 1922
slekten Leptolycus Leng & Mutchler, 1922
underslekten Baholycus Bočak, 2001 - usikkert om denne er forskjellig fra Leptolycus i snever forstand
Leptolycus barahonensis Bočak, 2001
Leptolycus flavoapicalis Bočak, 2001
Leptolycus masneri Bočak, 2001
underslekten Leptolycus (i snever forstand)
Leptolycus flavicollis  Leng & Mutchler, 1922
Leptolycus falsoheterocornis  Ferreira & Ivie, 2022
Leptolycus heterocornis  Leng & Mutchler, 1922 - Puerto Rico
Leptolycus nigrostriatus Bočak, 2001
Leptolycus viensis  Ferreira & Ivie, 2022


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leptolycus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leptolycus hos NCBI
Metro (andre betydninger)

Metro er et annet ord for tunnelbane.
Det kan også vise til:

Metro (avis), en gratisavis
Metro (britisk avis), en britisk avis
Khamzat Tsjimaev

Khamzat Khizarovitsj Tsjimaev (russisk skrivemåte: Хамзат Хизарович Чимаев, svensk skrivemåte: Chamzat Tjimajev, engelsk skrivemåte: Khamzat Chimaev), (født 1. mai 1994 i Beno-Jurt i Republikken Tsjetsjenia, Russland) er en svensk-russisk MMA-utøver og bryter av tsjetsjensk opphav som siden 2020 har vært under kontrakt med UFC, der han stiller i vektklassene weltervekt og mellomvekt.


== MMA-resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khamzat Tsjimaev – Sherdog
Paris Games Week

Paris Games Week er en varemesse med fokus på videospill som avholdes i Paris. Den har blitt avholdt hvert år mellom 2010 og 2019. Det var planlagt å bli avholdt i 2020, men ble avlyst grunnet COVID-19-pandemien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Paris Games Week – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nedlastbart innhold

Nedlastbart innhold (engelsk: downloadable content, DLC) er ekstrainnhold som slippes ut til videospill som allerede har blitt lansert, gjennom internett. Begrepet har noe overlapp med utvidelsespakke, men mens med en utvidelsespakke impliseres det gjerne at det følger med større spillendringer eller mye ekstrainnhold, i tillegg til at utvidelsespakker kan selges utenfor internett, kan nedlastbart innhold være så smått som et ekstra kostyme til en spillfigur, eller slippes ut gratis.


== Referanser ==
D.I.C.E. Awards

D.I.C.E. Awards (tidligere Interactive Achievement Awards) er en videospillprisutgivelse som har blitt arrangert siden 1998. Den arrangeres av Academy of Interactive Arts & Sciences.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Screen Rant

Screen Rant er en underholdnings- og -nyhetsnettside med fokus på TV og film. Den ble etablert i 2003.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Screen Rant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«U-64»

«U-64» var en tysk undervannsbåt av type IXB, senket utenfor Bjerkvik 28. april 1940. Den ble hevet i 1957, og hogget opp.


== Historie ==
Byggekontrakten for båten ble tildelt Deschimag/AG Weser i Bremen 16. juli 1937. Kjølen ble lagt 15. desember 1938 og sjøsettingen i september 1939. Kommandørløytnant Georg-Wilhelm Schulz tok kommando 16. desember 1939. Som en såkalt "Maling" hadde «U-64» et bilde av en elg eller en avmagret ku som spyr torpedoer ut av munnen og anusen på tårnet.I tjeneste gjennomførte «U-64» én patrulje, der den ikke sank eller skadet noe skip. Båten forlot Wilhelmshaven 6. april 1940 klokken 13:15 og nådde Narvik 12. april 1940 klokken 23:00. Det første oppdraget var å følge hjelpekrysseren «Orion». 9. april 1940, under kodenavnet Hartmut, kom ordren om å dra til Narvik, der båten skulle støtte den tyske invasjonsstyrken sammen med kommodor Friedrich Bontes ti jagere. 11. april 1940 observerte «U-64» en britisk jager utenfor Vestfjorden. Ett angrep mislyktes på grunn av en feil i torpedoens styringskontroll. Undervannsbåten ble oppdaget og truffet med synkeminer. Den klarte imidlertid å rømme og tok seg inn til Narvik dagen etter. Etter et britisk luftangrep på havnen i Narvik, der «U-64» forble uskadd, ble båten trukket inn i Herjangsfjorden. Dagen etter ankret den opp like ved Bjerkvik for reparasjon.
Den 13. april 1940 inntraff det andre slaget om Narvik. Ved middagstid hadde «U-64» nesten fullført reparasjonen da den ble angrepet av et Fairey Swordfish-fly som kom fra det britiske slagskipet HMS «Warspite». En bombe detonerte på styrbord side, mens den andre traff babord side, nær baugen. «U-64» sank raskt. Fartøysjefen beordret skottene stengt og båten forlatt. Da tolv mann var kommet ut, så Schulz at det ikke ville være nok tid for resten av mannskapet hans til å gå i land. Han vurderte at det var grunt nok til at de kunne komme seg ut nedenfra ved hjelp av dykkerredningsmannskap. Tårnluken ble derfor stengt umiddelbart og båten sank klokken 13:45 ved posisjon 68° 33′ N, 17° 33′ E. 40 minutter senere kom 27 overlevende til vannoverflaten. De siste åtte kan ha blitt drept i bombeangrepet.Mannskapet tilknyttet seg tysk fjellinfanteri. Sjefen for båten, Kapitänleutnant Georg-Wilhelm Schulz, returnerte til Tyskland via Sverige, og fikk der ny kommando for «U-124».
Vraket av «U-64» ble hevet av Høvding Skipsopphugging i 1957 og hogget opp.


== Referanser ==
Dodecatoma

Dodecatoma (Westwood, 1843, ikke Dufour, 1841) er en slekt av selvlysende biller som bare finnes i Asia. De ble tidligere regnet til samme familie som de amerikanske artene i familien Phengodidae, men er nå skilt ut som en egen gruppe. 


== Utseende ==
Middelsstore (5 – 35 mm) biller, de larvelignende hunnene størst. Hannene er avlange, med et stort hode som gjerne er bredere enn brystskjoldet (pronotum), med store fasettøyne. Antennene er korte (kortere enn hodebredden), tråd- eller kamformede, med enten 3 eller 12 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent firkantet. Dekkvingene er myke, de dekker flygevingene, men ofte ikke de bakerste bakkroppsleddene. Bakkroppen er lang og kjegleformet. Beina er ganske lange og tynne. Hunnene er larvelignende, avlangt spoleformet, bredest på midten, hodet er ganske lite, antennene korte og sylindriske.


== Levevis ==
Larver og hunner lever på bakken, gjerne mellom løvstrø. De er sannsynligvis rovdyr. Hannene flyr godt og blir gjerne tiltrukket til lys. I likhet med mange beslektede familier sender disse billene ut lys. Noen arter utmerker seg ved at de kan sende ut lys i flere farger.


== Systematisk inndeling ==
Navnet Dodecatoma Dufour, 1841, en slekt av steinfluerǏ, er eldre, men dette har blitt satt til side av den internasjonale komiteen for zoologisk nomenklatur.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Rhagophthalmidae
Slekten Dodecatoma Westwood, 1843
Dodecatoma bicolor Westwood, 1843
Dodecatoma fuscicornis Gorham, 1895
Dodecatoma gracilis Wittmer, 1995
Dodecatoma parvicornis Wittmer, 1979
Dodecatoma riedeli Wittmer, 1995


== Eksterne lenker ==
(en) Dodecatoma i Encyclopedia of Life 
(en) Dodecatoma hos ITIS 
Dodecatoma – detaljert informasjon på Wikispecies
School’s Out

School's Out er det femte studioalbumet til det amerikanske rockebandet Alice Cooper, utgitt i 1972.Etter suksessen året før med albumet Killer, som nådde nummer 21 på den amerikanske Billboard 200 listen gikk det ennå bedre med School's Out som nådde en andreplass. I andre land gikk det også bra med en førsteplass på den kanadiske RPM 100 Top Albums listen, en plassering den holdt i fire uker. En tredjeplass i Finland, Tyskland og Australia og en åttendeplass på VG-lista i Norge.Singelen «School's Out» nådde nummer 7 på Billboard Hot 100, nummer 1 på UK Singles Chart, 2 i Irland, 3 i Canada og nummer 6 på VG-lista.Det originale albumomslaget (designet av Craig Braun) var laget som gammel skolepult i tre full av skriverier og rabling. Pulten kunne åpnes og inni lå vinylplaten med ett inneromslag som en rosa papirtruse.


== Sporliste ==
Side A

"School's Out" (Alice Cooper, Glen Buxton, Michael Bruce, Dennis Dunaway, Neal Smith) – 3:34
"Luney Tune" (Cooper, Dunaway) – 3:36
"Gutter Cat vs. the Jets" (Buxton, Dunaway, Leonard Bernstein, Stephen Sondheim) – 4:39
"Street Fight" (Cooper, Buxton, Bruce, Dunaway, Smith) – 0:55
"Blue Turk" (Cooper, Bruce) – 5:29Side B

"My Stars" (Cooper, Bob Ezrin) – 5:46
"Public Animal #9" (Cooper, Bruce) – 3:53
"Alma Mater" (Smith) – 4:27
"Grande Finale" (Cooper, Buxton, Bruce, Dunaway, Bob Ezrin, Smith, Mack David, Leonard Bernstein) – 4:36


== Medvirkende ==
Alice Cooper – Vokal
Glen Buxton – Gitar
Michael Bruce - Rytmegitar, Keyboard
Dennis Dunaway – Bass
Neal Smith – Trommer
Dick Wagner - Gitar på "My Stars"


== Referanser ==
Kortbane-VM i svømming 2021 – 100 meter fri menn

100 meter fri for menn under Kortbane-VM i svømming 2021 fant sted 20. og 21. desember 2021 i Etihad Arena.


== Rekorder ==
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene startet 20. desember klokken 10:26.


=== Semifinaler ===
Semifinalene startet 20. desember klokken 18:14.


=== Finale ===
Finalen fant sted 21. desember klokken 18:35.


== Referanser ==
UFO (TV-serie)

UFO er en britisk action- og science fiction-serie som gikk på ITV fra 1970 til 1971. Serien var satt i en nær fremtid, nærmere bestemt i 1980. Sentralt i handling var SHADO (Supreme Headquarters Alien Defence Organization), en hemmelig militær organisasjon som hadde som oppgave å beskytte jordens innbyggere fra å bli kidnappet og drept av utenomjordiske vesener som hadde til hensikt å bruke kroppdelene. Organisasjonen hadde en hemmelig base under et tv-studio og var utrustet med en flåte med ubåter, en base på månen og en overvåkningssatellitt som varslet om innkommende UFOer. De fremste rollene ble spilt av Ed Bishop, Michael Billington, George Sewell, Dolores Mantez, Gabrielle Drake, Grant Taylor og Keith Alexander. Serien ble skapt av Gerry Anderson, Sylvia Anderson og Reg Hill.UFO gikk en sesong. Planene om en andresesong ble skrinlagt og gjenoppstod isteden som en egen serie kalt Space: 1999.Serien hadde moderate seertall. Flere tv-anmelderne gav den kritikk for dårlige skuespillerprestasjoner og enkelte av dem forsøkte å dra koblinger til serieskapernes (Anderson) bakgrunn som dukkefilmmakere.


== Utledede produksjoner ==
Fem tv-filmer ble utledet av serien i perioden 1970 til 1974. Alle var sammensatt av episoder fra serien.


== Roller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) UFO på Internet Movie Database
Rafael Orozco Maestre

Rafael José Orozco Maestre (født 24. mars 1954 i Becerril i Cesar i Colombia, død 11. juni 1992 i Barranquilla i Atlántico i Colombia) var en colombiansk sanger og låtskriver. Han var grunnleggeren og hovedstemmen til Binomio de Oro gruppen og en av de beste representantene for colombiansk musikk.


== Diskografi ==
1975 - Adelante
1975 - Con emoción
1977 - Binomio de oro
1977 - Por lo alto
1978 - Enamorado como siempre
1978 - Los Elegidos
1979 - Súper vallenato
1980 - Clase aparte
1980 - De caché
1981 - 5 años de oro
1982 - Festival vallenato
1982 - Fuera de serie
1983 - Mucha calidad
1984 - Somos vallenato
1985 - Superior
1986 - Binomio de oro
1987 - En concierto
1988 - Internacional
1989 - De Exportación
1990 - De fiesta con binomio de oro
1991 - De américa
1991 - Por siempre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rafael Orozco Maestre på Discogs 
(en) Rafael Orozco Maestre på MusicBrainz 
(en) Rafael Orozco Maestre på Spotify 
(en) Rafael Orozco Maestre på AllMusic
Sondre Tveit Brekke

Sondre Tveit Brekke er en norsk idrettsutøver i håndbak.


== Resultater: ==


==== EM ====
WAF EuroArm


==== NM Senior ====


==== NM Junior 18 ====


==== Kongepokal ====
Vinner av kongepokalen på NM i Skien 2022.


== Referanser ==
Pleotomini

Pleotomini er  en gruppe av lysbiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, noe flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er trådformede.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  
I denne gruppen sender ikke alle artene ut lys som voksne.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden, mest i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie lysbiller (Lampyrinae) Latreille, 1817
stamme Pleotomini Summers, 1874
slekten Calyptocephalus Gray, 1832 - 17 arter
slekten Ophoelis Olivier, 1911 - 3 arter
slekten Phaenolis Gorham, 1880 - 23 arter
slekten Pleotomodes Green, 1948 - 2 arter
slekten Pleotomus LeConte, 1861 - 5 arter
slekten Roleta McDermott, 1962 - 5 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Pleotomini hos ITIS 
(en) Kategori:Pleotomini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pleotomini – detaljert informasjon på Wikispecies
Curtosini

Curtosini er  en gruppe av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.


== Utseende ==
Hos de fleste arter mangler hunnindividene vinger, de har bare noen svært korte utvekster som ikke rekker lengre enn til det første bakkroppsegmentet.  Derfor er det ikke så rart at en av artene ble kalt for sankthansorm. Hos mange, blant annet den norske arten, er hunnene larvelignende, såkalte larviforme hunner. Hannene ser ut som mer normale biller, med bløte dekkvinger. De er vanligvis avlange på kroppsform, antennene
Hodet er nedoverbøyd og skjult fra oversiden av det store brystskjoldet (pronotum), som er forlenget framover og dekker hodet. Antenner er korte og trådformede og har elleve ledd og er festet tett sammen, mellom fasettøynene.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Luciolinae Lacordaire, 1857
stamme Curtosini McDermott, 1964
slekten Curtos Motschulsky, 1845
Curtos elongatus Jeng & Yang in Jeng, Yang, Satô, Lai & Chang, 1998
Curtos fulvocapitalis Jeng & Satô in Jeng, Yang, Satô, Lai & Chang, 1998
Curtos mongolicus Motschulsky, 1853
Curtos obscuricolor Jeng & Lai in Jeng, Yang, Satô, Lai & Chang, 1998
Curtos ruficollis Jeng & Chang in Jeng, Yang, Satô, Lai & Chang, 1998


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Luciolini

Luciolini er  en gruppe av biller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.


== Utseende ==
Hos de fleste arter mangler hunnindividene vinger, de har bare noen svært korte utvekster som ikke rekker lengre enn til det første bakkroppsegmentet.  Derfor er det ikke så rart at en av artene ble kalt for sankthansorm. Hos mange, blant annet den norske arten, er hunnene larvelignende, såkalte larviforme hunner. Hannene ser ut som mer normale biller, med bløte dekkvinger. De er vanligvis avlange på kroppsform, antennene
Hodet er nedoverbøyd og skjult fra oversiden av det store brystskjoldet (pronotum), som er forlenget framover og dekker hodet. Antenner er korte og trådformede og har elleve ledd og er festet tett sammen, mellom fasettøynene.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Luciolinae Lacordaire, 1857
stamme Luciolini Lacordaire, 1857
slekten Aquatica Fu, Ballantyne & Lambkin, 2010 - 5 arter
slekten Atyphella Olliff, 1890 - 16 arter
slekten Emeia Fu, Ballantyne & Lambkin, 2012 - 2 arter
slekten Lampyroidea Costa, 1875 - 13 arter
slekten Luciola Laporte de Castelnau, 1833 - ca. 240 arter
slekten Pacifica Ballantyne & Lambkin, 2013 - 5 arter
slekten Pteroptyx Olivier, 1902 - 2 arter
slekten Pygoluciola Wittmer, 1939 - én art
slekten Pyrophanes Olivier, 1885 - 7 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(no) Luciolini hos Artsdatabanken 
(en) Luciolini hos Fauna Europaea 
(en) Luciolini hos Fossilworks 
(en) Luciolini hos ITIS 
(en) Kategori:Luciolini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Dakotaveien

Dakotaveien (17-67, 12-56, spredte husnummer) er en vei på Røyse i Hole kommune. 
Veien er en sidevei til Hundstadveien (Fylkesvei 2854), vestover fra denne, ved Hundstad Store. Den dreier sørover forbi Røyseparken og ender opp i speiderhuset i Dakotaveien 67. Veien ligger cirka 146 meter over havet ved avkjøringen fra Hundstadveien.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dakotaveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Photurinae

Photurinae er  en gruppe av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, gjerne brunlige lysbiller. Hos denne gruppen har vanligvis også hunnene fullstendige vinger og store fasettøyne.


== Levevis ==
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.  De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen.  Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier.  Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Hunner i slekten Photuris etterligner lyssignalene til hunner i slekten Photinus og tilrekker seg dermed hanner fra denne slekten, men hannene blir så spist. Disse hunnene blir derfor gjerne referert til som "femme fatale fireflies".


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden.


== Systematisk inndeling ==

Orden biller (Coleoptera)
Underorden  Polyphaga
Overfamilie  Cantharoidea
Familien lysbiller (Lampyridae Fleming, 1821)
underfamilie Photurinae Lacordaire, 1857
slekten Bicellonycha Motshulsky, 1853 - 43 arter
slekten Photuris Dejean, 1833 - ca. 120 arter
slekten Presbyolampis Buck, 1947 - 3 arter
slekten Pyrogaster Motschulsky, 1853 - 55 arter


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Photurinae hos Fossilworks 
(en) Photurinae hos ITIS 
(en) Photurinae hos NCBI 
(en) Kategori:Photurinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Photurinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Johan G. Haugen

Johan Gabrielsen Haugen (1849–1916) var gårdbruker i Bjugn i Trøndelag og ordfører i Bjugn kommune i årene 1890–1891 og 1906–1916. Han døde mens han var ordfører, og varaordfører Størk Hansen overtok. Han hadde også styreverv i Bjugn Sparebank, og regnes som initiativtaker til Bjugn Sparekasse.
Han var født utenfor ekteskap, og vokste opp hos moras foreldre på gården Haugen like øst for det nåværende tettstedet Bjugn. Morfaren var den første selveiende brukeren på gården. Johan kjøpte gården av morfaren allerede i 1863, og giftet seg i 1871 med nabojenta Ovedia Jakobsdatter Helland (1852–1907). De fikk ingen barn sammen, men tok til seg to fosterbarn. Etter hans død ble gården solgt på auksjon til brorsønnen Anton P. Haugen (1869-1932).Han var ordfører i årene før det ble partilister ved kommunevalgene, men som valgmann ved stortingsvalget 1900 representerte han Venstre.


== Referanser ==