jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pennsylvanias representanthus

Pennsylvanias representanthus er underhuset i Pennsylvanias delstatsforsamling, den lovgivende forsamlingen i delstaten Pennsylvania. Representanthuset har 203 medlemmer, som velges for en toårs-periode fra de enkelte valgkretser.


== Referanser ==
Michel Audiard

Michel Audiard, født 15. mai 1920 i Paris, død 27. juli 1985 i Dourdan, var en fransk manusforfatter og filmregissør.


== Biografi ==
Michel Audiard vokste opp i  14. arrondissement i Paris, og den bydelen forble et sentralt sted for ham gjennom hele livet. Som ung leste han mye klassisk litteratur og var interessert i sykling.
Etter 2. verdenskrig begynte han å skrive filmanmeldelser for "L'étoile du soir". Han skrev sitt første manus i 1949 på oppdrag av André Hunebelle, og ble fort en etterspurt dreiebokskribent.
Han ble særlig kjent for sine dialoger, som er fulle av parisslang og humor, og vitner om at forfatteren er velbevandret innen litteraturen.
Han nådde stor popularitet med komedier og kriminalfilmer som Falskmyntarna (1961), En ape om vinteren (1962), Kupp i Cannes (1963) og Les Barbouzes (1964). 
På 1960- og 1970-tallet hendte det ofte at hans navn stod med større bokstaver enn regissøren på filmplakatene, og han ble noen ganger kreditert som hovedmanusforfatter når han egentlig bare hadde stått for dialogen. Selv regisserte han åtte filmer mellom 1968 og 1974. Etter at én av sønnene hans døde trakk han seg mer tilbake fra offentligheten og fra filmbransjen. Imidlertid fortsatte han å skrive dialog og ble tildelt César-prisen i 1982 for beste manus for Garde à vue.
Han var far til filmskaperen Jacques Audiard, og de to skrev flere manus sammen.
Han skrev også flere detektivromaner.


== Filmografi (utvalg) ==
1953 De tre musketerer – manusadapsjon
1957 Maigret legger en felle – manusadapsjon (sammen med  Jean Delannoy og Rodolphe-Maurice Arlaud) og dialoger
1977 Den romantiske purken – manus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michel Audiard på Internet Movie Database 
(sv) Michel Audiard i Svensk Filmdatabas 
(da) Michel Audiard på Filmdatabasen 
(fr) Michel Audiard på Allociné 
(en) Michel Audiard på AllMovie 
(en) Michel Audiard hos Turner Classic Movies 
(en) Michel Audiard hos Rotten Tomatoes 
(en) Michel Audiard hos The Movie Database
Nyss

nyss er en norsk lokalavis som dekker kommunene Sykkylven og Stranda på indre Sunnmøre i Møre og Romsdal. Avisen kom ut med første utgave 6. januar 2021. 
Avisen er et resultat av sammenslåingen fra 2021 av de tidligere lokalavisene Sykkylvsbladet, som dekket Sykkylven kommune, og Sunnmøringen, som dekket Stranda kommune. Tidligere redaktør i Sykkylvsbladet Frank Kjøde ble ansatt som redaktør i nyss. Tidligere redaktør i Sunnmøringen, Renate Furre-Henriksen, ble ansatt som journalist i nyss, med base ved kontoret i Stranda sentrum. 


== Bakgrunn ==
Etableringen av den nye lokalavisen var foranlediget av at Sunnmørsposten i Ålesund, som eies av Polaris Media-konsernet i 2020 kjøpte 100 % av aksjene i Sykkylvsbladets utgiverselskaper Sykkylven Media AS. Sunnmørsposten eide fra før Sunnmøringen.Sammenslåingen ble blant annet begrunnet av Lidvar Flydal, direktør for lokale mediehus i Sunnmørsposten, med at begge de tidligere avisene hadde hatt underskudd på driften gjennom flere år, og at avisene hver for seg ikke hadde finansielle muskler til å satse på egen hånd. Avisen skal ha kontor både i Sykkylven og i Stranda sentrum. Det var forventet at avisen ville få et opplag på ca. 3500 aviser.Siste utgave av Sunnmøringen ble utgitt 17. desember 2020, mens siste utgave av Sykkylvsbladet ble utgitt 23. desember 2020.


== Papirutgave ==
Per 2021 kommer avisen ut hver onsdag og fredag. Den utgis i tabloidformat med 28–32 sider. Hver utgave inneholder en lederartikkel forfattet av redaktør Frank Kjøde under vignetten «Dagens kommentar». Avisen inneholder også nyhets- og sportsseksjon. Personalia som bursdagshilsener og dødsannonser publiseres under vignetten «Folk».
Papiravisen trykkes ved Polaris Medias trykkeri i Breivika i Ålesund.


== Nettutgave ==
Foruten de to ukentlige papirutgavene publiserer avisen nyheter på nyss.no. Sunnmøringen hadde før sammenslåingen i en årrekke publisert nyheter på sitt eget nettsted sunnmoringen.no; den URL-en peker siden sammenslåingen til den sammenslåtte avisens nettsider. Sykkylvsbladet hadde på sin side ingen nettavis som sådan, kun informasjon om abonnement og annonsering. Lanseringen av en lokal nettavis representerte dermed et nytt tilbud for leserne i Sykkylven kommune. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Hærens skole for rekrutt- og fagutdanning

Hærens skole for rekrutt- og fagutdanning (HSRF) er en avdeling i Hærens våpenskole som ble etablert høsten 2019. Avdelingen skal være en felles rekruttskole for alle Hærens avdelinger, samt utdanne befal gjennom Lagførerskolen.
All grunnutdanning skal skje på Terningmoen leir, mens fag- og videreutdanningen skal skje på Rena leir.


== Bakgrunn ==
Bakgrunnen for opprettelse av avdelingen er at de operative avdelingene skal avlastes fra å drive med rekruttutdanning 3-4 måneder i året, slik at avdelingene kan fokusere mer på sine andre oppdrag. Ved å gi alle rekrutter lik utdanning vil flere soldater få godkjent verneplikt, som igjen medfører at de kan bli brukt i styrkestrukturen og tjenestegjøring i Heimevernet på et eventuelt senere tidspunkt.


== Fasiliteter ==
Terningmoen leir befinner seg noen få kilometer vest for Elverum sentrum. Selve leiren består av et større kasserne-bygg for rekruttene, flere sove-fasiliteter for befal og gjennomgående (andre vernepliktige som jobber tett med befal slik at leiren går rundt), samt en rekke klasserom. Det er også et større uteareal, og et eget bygg som inneholder messa og en kantine. Like utenfor leiren ligger det et større øvingsfelt, bestående av mange skytebaner og et stort skogsareal som benyttes under utdanning av rekruttene, samt feltøvelser for soldater fra hele hæren. Det er også bygd opp en samling tomme bygg, som benyttes både som hindreløype og til trening i strid i bebygd området (SIBO).


== Lagførerskolen ==
HSRF utdanner også lagførere til Hæren gjennom Lagførerskolen to ganger i året.
Skolen gjennomfører nivådannende utdanning for lagførere i Hæren med gradsnivå OR-4 (korporal). Kurset varer i 14 uker og etter fullført og bestått utdanning kan en jobbe som lagfører ved en av Hærens avdelinger.Etter at Hærens Befalsskole ble nedlagt i 2018, ble den nyetablerte Hærens Lagførerskole underlagt Manøverskolen som en egen seksjon. Skolen ble senere organisert under HSRF.


== Historie ==
HSRF ble etablert høsten 2019 ved Garnisonen i Porsanger og bataljonsledelse på Rena og besto da av ett kompani (KP A). Avdelingen gav da grunn- og fagutdanning av soldater som skulle til Garnisonen i Sør-Varanger (GSV). Skolen er forventet fullt etablert i 2028.Høsten 2020 relokaliserte HSRF Kompani A til Rena leir, der utdanning til GSV ble videreført. Samtidig startet HSRF utdanning av soldater til andre avdelinger i Hæren og Forsvaret, deriblant Forsvarets fellestjenester og Forsvarets sanitet.
I Januar 2021 ble Gardens rekruttskole 6. gardekompani overført til HSRF, og blir nå kalt Kompani G. Kompani G har tidligere vært lokalisert til Heistadmoen og før det, Evjemoen. Våren 2021 ble Kompani B etablert og skal utdanne soldater til  bla. Porsanger bataljon.


== Utdanning på rekruttskolen ==
Rekruttperioden er de første 6–8 ukene i førstegangstjenesten der vernepliktige får den militære grunnutdanningen.
Noe av det som læres er blant annet:

Våpenopplæring og stridsteknikk
Sluttet orden
Førstehjelp og sanitet
Fysisk trening
Kart og kompass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hæren på Forsvaret.no
Bernardine Evaristo

Bernardine Anne Mobolaji Evaristo er en britisk forfatter og aktivist, født og oppvokst i London. I 2019 mottok hun Bookerprisen for sin åttende roman Girl, Woman, Other.


== Bakgrunn ==
Evaristo har familiebakgrunn både fra England og Nigeria og har vært opptatt av å synliggjøre svarte artister og forfattere. Hun har etablert både priser, bokverk og teatre spesielt for ikke-hvite kunstnere.


== Akademiker og forfatter ==
Evaristo er professor på forfatterstudiet («Creative Writing») ved Brunel University i London. I 2012 grunnla hun Brunel International African Poetry Prize, med støtte fra blant andre Brunel University.
Hennes forfatterskap fokuserer på tema relatert til den afrikanske diasporaen og er karakterisert av unike tidsmessige, romlige og stilistiske eksperimenter som forbinder og utforsker grensene innenfor sjanger, rase, kjønn, kultur, historie og seksualitet


== Verker (utvalg) ==
1994 Island of Abraham (roman)
1997 Lara (roman; en ny, utvidet utgave ble publisert i 2009)
2001 The Emperor's Babe (roman)
2005 Soul Tourists (roman)
2008 Blonde Roots (roman)
2010 Hello, Mum (kortroman)
2013 Mr Loverman (roman)
2019 Girl, Woman, Other (roman)I tillegg til romaner har hun skrevet flere teaterstykker, essays og noveller.


== Norske oversettelser ==
Girl, Woman, Other er pr. 2021 den eneste av bøkene som er oversatt til norsk. Den er oversatt av Kirsti Vogt, og ble utgitt av Gyldendal i mars 2021 med tittelen Jente, kvinne, annet.


== Priser og æresbevisninger (utvalg) ==
1999: EMMA Best Book Award (for Lara).
2000: Arts Council England Writer's Award (for The Emperor's Babe).
2009: Utnevnt til medlem av den britiske imperieordenen Order of the British Empire (MBE) (for sin innsats for litteraturen).
2009: Big Red Read Award, fiksjonspris og overordnet pris (for Blonde Roots).
2014: Jerwood Fiction Uncovered Prize (for Mr Loverman).
2019: Bookerprisen (for Girl, Woman, Other).
2020: Utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE) (for sin innsats for litteraturen.


=== Bookerprisen ===
Da Evaristo mottok Bookerprisen i 2019, delte hun den med kanadiske Margaret Atwood. Tildelingen vakte oppsikt, ettersom prisen ikke hadde blitt delt på to mottagere siden 1992. Etter den tildelingen ble det laget regler som sa at prisen kun skulle tildeles én forfatter per år. Evaristo var den første svarte kvinnen som mottok prisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Bernardine Evaristo». Bernardine Evaristo (engelsk). Besøkt 24. januar 2021.  Evaristos offisielle nettsted, med omfattende informasjon om henne, hennes verk, stillinger og engasjement
Anders Fagerholt

Anders Fagerholt (født 1979) er en norsk manusforfatter.
Han skrev manus til den norsk/Irakske spillefilmen El Clásico fra 2015 sammen med Halkawt Mustafa som også regisserte filmen. For manuset til filmen fikk de den norske talentprisen Nordisk Film-prisen for 2017. De ble også nominert til Kanonprisen 2016 i klassen beste manus, mens filmen ble nominert i ytterlige to klasser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Fagerholt på Internet Movie Database
Zanaco FC

Zanaco Football Club (stiftet 1985) er en zambisk fotballklubb fra Lusaka.


== Meritter ==
Zambia Super League (7) 2002, 2003, 2005, 2006, 2009, 2012, 2016
ABSA Cup:           (1) 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Halkawt Mustafa

Halkawt Mustafa (født 1985) en norsk filmregissør og manusforfatter født i Irak.Han debuterte som regissør med filmen Rødt hjerte i 2011 som også skrev manus til sammen med Jabar J. Xarib. Hans andre film som regissør var den norsk/irakiske spillefilmen El Clásico fra 2015 hvor han skrev manus sammen med Anders Fagerholt. For manuset til filmen fikk de to den norske talentprisen Nordisk Film-prisen for 2017. Under Amandaprisen 2016 vant prisen Folkets Amanda og klassen for beste musikk (Trond Bjerknes), mens Mustafa ble nominert i klassen for beste regi. Fagerholt og Mutafa ble også nominert til Kanonprisen 2016 i klassen beste manus, og filmen ble nominert i ytterlige to klasser. Filmen har i tillegg vunnet og vært nominert til flere internasjonale filmpriser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Halkawt Mustafa på Internet Movie Database 
(da) Halkawt Mustafa på Filmdatabasen 
(en) Halkawt Mustafa hos The Movie Database
Nkana FC

Nkana Football Club (stiftet 1935) er en zambisk fotballklubb fra Kitwe.


== Meritter ==
Zambia Super League (13) 1982, 1983, 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1999, 2001, 2013, 2019/20
ABSA Cup:           (6) 1986, 1989, 1991, 1992, 1993, 2000


== Sesonger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Facebook (Offisielt)
SOCCERWAY
SOFASCORE
FLASHSCORE
Globalsportsarchive
Power Dynamos FC

Power Dynamos Football Club (stiftet 1971) er en zambisk fotballklubb fra Kitwe.


== Meritter ==
Zambia Super League (6) 1984, 1991, 1994, 1997, 2000, 2011
ABSA Cup:           (7) 1979, 1980, 1982, 1990, 1997, 2001, 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kabwe Warriors FC

Kabwe Warriors Football Club (stiftet 1922) er en zambisk fotballklubb fra Kabwe.


== Meritter ==
Zambia Super League (5) 1968, 1971, 1972, 1973, 1987
ABSA Cup:           (5) 1967, 1969, 1972, 1984, 1987


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Green Buffaloes FC

Green Buffaloes Football Club (stiftet 1965) er en zambisk fotballklubb fra Lusaka.


== Meritter ==
Zambia Super League (6) 1973, 1974, 1975, 1977, 1979, 1981


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kolstadtunet

Kolstadtunet (1–28b) er en todelt blindvei på Kolstad sør for Trondheim sentrum. Den har tilførsel fra Saupstadringen på denne veiens nordøstre punkt og strekker seg i retning fra vest mot nordøst og sørøst. Den nordøstlige strekningen av Kolstadtunet fungerer som adkomstveg til fem lavblokker som en del av Ringvegen borettslag. Den sørøstlige strekningen av veien ender i et gatetun med rundkjøring omgitt av rekkehus i klynger.
Mot øst for Kolstadtunet heller det et skogkledd terreng nedover mot Bjørndalen, kun avbrutt av Størenbanen. Mot nord mellom Kolstadtunet og Kolstadflata ligger den nye Dalen aktivitetspark, som ble åpnet høsten 2020 som en del av områdeløftet for Saupstad-Kolstad.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 295. ISBN 978-82-573-1762-1.
Luís Ernesto de Albuquerque Ferreira de Macedo

Luís Ernesto de Albuquerque Ferreira de Macedo (født i september 1947, død 15. november 2020) var en portugisisk kaptein og ingeniør som var del av Conselho da Revolução.


== Biografi ==
Han var sønn av Ernesto António Luís Ferreira de Macedo og hans hustru Maria Luísa Borges Martins de Albuquerque.
Han fikk sin militære utdannelse ved Colégio Militar (1957-64). Han var del av militærkommisjonen i Comissão Coordenadora do Movimento das Forças Armadas (MFA), som var ansvarlig for revolusjonen av 25. april 1974.
Han døde den 15. november2020 av covid-19.


== Referanser ==
Opisto Pallavicini

Opisto Pallavicini, også kalt Opio eller Opizio Pallavicino (født 15. oktober 1632 i Genova, død 11. september 1700 i Roma) var en katolsk biskop som var pavelig nuntius i Firenze, Tyskland og Polen, og kardinal. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Opisto Pallavicini kom fra Genova og tilhørte adelen. Han tok juridisk doktorgrad utroque iure.


=== Prest ===
Han ble presteviet under pave Innocens X (1644-1655), og flyttet til Toma der han ble referendar ved Den apostoliske signatur for nåde og rettferd.


=== Biskop ===
Han ble utnevnt til titularbiskop av Ephesus den 27. februar 1668  og ble apostolisk nuntius til Toscana den 1. juni 1668; deretter nuntius til Köln fra 29. november 1672; og deretter nuntius til Polen fra 30. september 1680, der han støttet opp om kampen mot de fremrykkende tyrkerne, som truet Sentraleuropa.


=== Kardinal ===
Han ble elevert til kardinalprest i konsistoriet av 2. september 1686 av pave Innocens XI. Han var pontifikal legat i Urbino fra 12. juli 1688 til 1690, og så, den 14. november 1689, fikk han tittelkirken Santi Silvestro e Martino ai Monti. 
Han deltok i konklavet i 1689. Etter det ble han den 28. november 1689, overført til bispedømmet Spoleto - men beholdt sin personlige tittel som erkebiskop. Fra 8. august 691 var han biskop-erkebiskop av Osimo, og samme året deltok han i konklaven som valgte pave Innocens XII.
Han døde i Roma den 11. september 1700 i Burattipalasset, der han residerte.


== Referanser ==
Eirin Kvandal

Eirin Maria Kvandal (født 12. desember 2001) er en norsk skihopper som representerer Mosjøen IL. Hun debuterte i verdenscupen 18. desember 2020 med en 33.–plass i Ramsau, og vant sitt andre renn i Ljubno 24. januar året etter, bare noen dager etter at hun hadde vunnet en klar seier i NM stor bakke i Granåsen 19. januar 2021.Kvandal falt og pådro seg en alvorlig kneskade i hopprennet i Hinzenbach i februar 2021, og gikk dermed glipp av Ski-VM 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eirin Kvandal – FIS (skihopping) 
(pl) Eirin Kvandal – skijumping.pl
Stephen Lungu

Stephen Lungu (født i 1942 i Salisbury i Sør-Rhodesia, død 18. januar 2021 i Malawi) var en zimbabwisk evangelist som ble omtalt som «Afrikas Billy Graham».


== Biografi ==
Han ble født i Salisbury i Sør-Rhodesia til en far fra  Nyasaland og mor fra Nord-Rhodesia, og vokste opp i Sør-Rhodesia. Han ble forlatt da han var 7 år gammel, og bodde på gaten i Salisbury og ble med i gategjengerEn gang i tenårsalderen var Lungu klar til å kaste bensinbomber på et evangeliseringstelt i Machipisa township i utkanten av Harare, men ble grepet av predikantens forkynnelse og omvendte seg til kristendommen. Han ble ledsaget av den britiske misjonæren Patrick Johnstone og arbeidet for  Dorothea Mission, og siden tidlig i 1980-årene for African Enterprise, og var organisasjonens teamleder for Malawi til 2007. Han ble kjent for sin forkynnelse i hele Afrika ogfikk tilnavnet  «Afrikas Billy Graham».Stephen Lungu døde 18. januar 2021 i Malawi, av komplikasjoner forårsaket av covid-19.


== Verk ==
Lungu, Stephen (2001). Out of the Black Shadows. Lion Hudson PLC. ISBN 978-1-85424-554-0. 


== Referanser ==
Biometrisk ansiktsgjenkjenning

Biometrisk ansiktsgjenkjenning er en teknologi som er i stand til å gjenkjenne et menneskelig ansikt fra et digitalt bilde eller en video mot en database bestående av ansikter som vanligvis benyttes for å autentisere brukere gjennom ID-verifisering. Dette fungerer ved å tilpasse og måle ansiktstrekk fra et gitt bilde. 
 Ansiktsgjenkjennelsesystemer er oppsatt i avanserte menneske–maskin-interaksjon, Kameraovervåking og automatisk indeksering av bilder.Biometrisk teknologi på flyplasser gir store effektivitetsforbedringer. I USA rapporteres det at ansiktsgjenkjenning har en nøyaktighetsgrad på 99% når de sammenligner bilder med registrerte pass. I helsesektoren vil teknologien også kunne gjenkjenne endringer i ditt ansiktsuttrykk som kan ha betydning for på forutsi sykdomsforløp.


== Teknikker for ansiktsgjenkjenning ==

Mens mennesker kan gjenkjenne ansikter uten mye innsats, er ansiktsgjenkjenning et vanskelig mønstergjenkjenningsproblem i databehandling. Ansiktsgjenkjenningssystemers forsøk på å identifisere et menneskelig ansikt som er tre-dimensjonalt, basert på et todimensjonalt bilde er vanskelig - med endringer i utseendet ved belysning og ansiktsuttrykk. For å oppnå et bra resultat, må ansiktsgjenkjenningssystemer utføre fire trinn. 
Første ansiktsgjenkjenning brukes til å segmentere ansiktet fra bakgrunnen på bildet.
I andre trinn blir det segmenterte ansiktsbildet justert i forhold til en konto for ansiktspositur, bildestørrelse og fotografiske egenskaper, slik som belysning og gråtoner. Formålet med justeringen, er å aktivere nøyaktig lokalisering av ansiktstrekk.
I det tredje trinnet utvinnes ansikts-funksjonen. Funksjoner som øyne, nese og munn blir identifisert og målt i ansiktsbildet. Den så etablerte funksjonens vektor av ansiktet blir da klart
i det fjerde trinnet, som blir sammenlignet mot en anskiktsdatabase.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
En Fotometriske Stereo Tilnærming til Face Recognition". University of The West of England. http://www1.uwe.ac.uk/et/mvl/projects/facerecognition.aspx
Wrya og Dana Ahmed

Wrya og Dana Ahmed er et brødrepar og to skuespillere fra den kurdiske delen av Irak.De spiller hovedrollene i den norsk/irakiske filmen El Clásico fra 2016 regissert av norsk/irakiske Halkawt Mustafa. I filmen spiller de brødreparet Alan og Shirwan som reiser på en firehjuls motorsykkel fra Kurdistan til Spania i et forsøk på å møte fotballspilleren Cristiano Ronaldo. Det er brødreparets første film som skuespillere og før innspillingen hadde de ikke vært i en kinosal. Filmen ble godt mottatt, og for rollene ble de to sammen nominert til Kanonprisen 2016 i klassen beste mannlige hovedrolle. Filmen ble Iraks Oscar-kandidat i klassen beste fremmedspråklige film foran den 89. Oscar-utdelingen. Den ble også kåret til Folkets Amanda under Amandaprisen 2016. I tillegg vant og var filmen nominert til flere norske og internasjonale priser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Lily & The Gigolos

Lily & The Gigolos er et norsk band som ble startet i Kristiansand i 1981 og oppløst i 1987. Bandet besto av Bente-Lill «Lily» Viste (vokal), Harald Hempel (gitar), Jarle Johansen (bass) og Kay Rune Rasmussen (trommer).
Lily & The Gigolos' første plateutgivelse var LP-en Secrets i 1984. De hadde en hit med A-siden fra 12-tommerssinglen Listen To The Radio/Let It Be Now. Før sin egen platedebut medvirket gruppen med sporet The Worst Enemy på samleplaten Noe Godt Fra Sør, som ble utgitt i 1981.Bandets sound er beskrevet som «stemningsfylt» med «store arrangementer», med inspirasjon fra grupper som Japan, Simple Minds, Siouxsie and the Banshees og U2.Lily & The Gigolos ble oppløst i 1987.


== Diskografi ==


=== Secrets (LP, 1984) ===


==== Side 1 ====
Listen To The Radio
Fooled Again
Russia
I'm Just A Child
Secrets


==== Side 2 ====
Icehouse
Sheila
Screams
Tonight
Message


=== Listen To The Radio (singel, 1984) ===


==== Side 1 ====
Listen To The Radio


==== Side 2 ====
Let It Be Now


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Lily & The Gigolos» Discogs
«Lily & The Gigolos - Secrets» Rockpedia
«Zikk-Zakk 20. september 1983» NRK
Barneraneren

Barneraneren er en norsk dokumentarfilm fra 2016 regissert av Jon Haukeland. Filmen følger tre ungdommer fra Groruddalen i Oslo som blir stilt for retten for å ha truet og ranet barn. En av dem, 15 år gamle Noah, velger å flytte til Bærum hvor faren bor når han får tilbud om å slippe fengselsstraff dersom han forlater miljøet i Groruddalen og godtar oppfølging i regi av konfliktrådet.Filmen ble kåret til beste norske dokumentar under Bergen internasjonale filmfestival i 2016. Under Kanonprisen 2016 vant den prisen for beste klipp ved Robert Stengård og var i tillegg nominert i klassen beste regi ved Haugeland. Stengård ble også nominert til Amandaprisen 2017 i klassen beste klipp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barneraneren på Internet Movie Database 
(no) Barneraneren hos Filmfront 
(en) Barneraneren på AllMovie 
(en) Barneraneren på Rotten Tomatoes
Diana DeGette

Diana DeGette født 1957, er en amerikansk jurist og politiker (demokratene) og medlem av Representantenes hus, innvalgt fra Colorado, første kongressdistrikt. Hun ble valgt til Representantenes hus første gang i 1997 og var Chief Deputy Whip fra 2005 til 2019. DeGette var medlem av Representantenes hus i Colorado fra 1992 til 1996.DeGette ble 12. januar 2021 valgt som nestleder for gruppen av managers (aktorer) oppnevnt i forbindelse med riksrettssaken mot Donald Trump i 2021.Hun ble født i byen Tachikawa, del av metropolen Tokyo. Hun gikk ut fra South High School, Denver i Colorado i 1975, og studerte ved Colorado College og deretter ved New York University der hun ble uteksaminert i 1982.


== Referanser ==
Bryan Cutler

Bryan Dean Cutler (født 1975) er speaker i Pennsylvanias representanthus. Som republikaner, representerer Cutler  den 100. valgkrets. Han ble første gangen innvalgt i 2006, og slo den sittende representanten Gibson C. Armstrong. Han er republikansk majoritetsleder, etter å ha blitt gjenvalgt i 2018. Han ble speaker den 22. juni 2020 etter avgangen til Mike Turzai.


== Referanser ==