jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aeroporto di Roma-Urbe

Urbe, Aeroporto di Roma-Urbe, er Romas minste flyplass og den tredje flyplassen i Roma regnet etter størrelsen.
Flyplassen er ment for sivil luftfart. Den het Aeroporto Del Littorio ved åpningen i 1928,  og ble det første italienske flyselskspet Ala Littorias base på 1930-tallet. Til flyplassen ble det også bygd en tevlingsbane for biler, Autodromo dell Littorio. 
Under andre verdenskrig tjente Urbe som militærflyplass, men i 1947 fikk den på nytt sivil status. Flyplassen har egen værstadjon. På flyplassen finnes sivilforsvar, taxifly, flyskole (for både motor- og glidefly) og i øvrig sivilt fly av mindre størrelse. Landingsbanen (16/34) og en del av taxibanene ble nyrenoverte i 2008. 


== Eksterne lenker ==
enac-italia.it
Santi Angeli Custodi a Città Giardino

Skal ikke forveksles med Sant'Angelo Custode, en revet kirke også i Roma.
Santi Angeli Custodi er en sognekirke og titteldiakoni i Roma, desisert til de hellige verneengler. Den ligger ved Piazza Sempione i quartiere Monte Sacro.Kirken forestås av Chierici regolari minori, kalt Caracciolini, som er oppkalte etter den hellige Francesco Caracciolo.Santi Angeli Custodi fikk sitt navn til minne av kirken Sant'Angelo Custode inne i Romas sentrale deler; den ble revet i forbindelse med en gateutvidelse.


== Historie ==
Kirken ble bygget årene 1922–1925 i nybarokk etter tegninger av arkitekten Gustavo Giovannoni. Grunnsteinen ble nedlagt 22. november 1922 av kardinal Basilio Pompili og kirken ble konsekrert den 8. desember 1925 av erkebiskop Tito Trocchi.


== Eksteriøret ==
Fasaden foregås av en monumental trapp. Inngangsportalen har et propylon i travertin. Dette har to kolonner i komposittorden, som oppebærer et triangulært pediment med et baldakintak. Ovenför portalen sitter et uvanlig, mangehjørnet vindu. Kragsteiner oppebærer dedikationsinskripsjonen: ANGELIS CVSTODIBVS. Fasadens sidepartier er konkave og krones av obelisker. Fasadens storform krones av et kraftig profilert triangulært pediment med et kors og to lampestell med flammer.
Kuppeleksteriøret har åtte edikuler med tak. Lanterninen er utformet som et rundtempel.


== Interiøret ==
Kuppolinteriørey er freskemalt av Aronne del Vecchio og fremstiller Den hellige Treenigheten og Jomfru Maria med erkeenglene i Paradiset. I kuppelens pendentiv avbildes de fire evangelister. Høyaltermaleriet utgjøres av en kopi av Guercinos Erkeengelen Mikael.
Det enkeltskips interiøret har fire sidekapeller, to på hver side. De er innviet til Den korsfestede Kristus, Det allerhelligste Sakrament, Barmhjertighetens Madonna respektive Den hellige Francesco Caracciolo.


== Titteldiakoni ==

Kirken ble stiftet som titteldiakoni med tittelen Santi Angeli Custodi a Città Giardino av pave Paul VI i 1965.
KardinaldiakonerAlfredo Pacini, titulus pro illa vice: 29. juni 1967 – 23. desember 1967
Sebastiano Baggio: 1969–1973
Vakant: 1973–2001
Agostino Cacciavillan: 2001–2011; titulus pro hac vice: 2011–


== Referanser ==


== Kilder ==
«Santi Angeli Custodi alla Città Giardino». info.roma.it. Besøkt 12. september 2019. 


== Litteratur ==
Marco Ausenda: Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 777. ISBN 88-365-2541-5. 
Virgilio Caselli: Visite a chiese romane (italiensk). Roma: Nuova Grafica Romana. 1962. s. 228–230. 
Ferruccio Lombardi: Roma: chiese, conventi, chiostri: progetto per un inventario 313—1925 (italiensk). Roma: Edilstampa. 1993. s. 405. 
Luigi Monzo: Croci e fasci: Der italienische Kirchenbau in der Zeit des Faschismus, 1919–1945 (tysk). Karlsruhe: KIT-Bibliothek. 2017. ISBN 88-365-2541-5. 
Claudio Rendina: Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma (italiensk). Roma: Newton & Compton. 2000. s. 32. ISBN 88-8289-419-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) Santi Angeli Custodi (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Propyléer

Propylon og propyléer, av gresk πρόπυλον, omtrent «noe fremfor porten», betegner entréen til en innhegning, i antikken vanligvis tempelområder, som Akropolis i Athen.


== Se også ==
Propyleene


== Litteratur ==
James R. Carpenter: The Propylon in Greek and Hellenistic Architecture. Pennsylvania University, Pennsylvania 1970 (Dissertation).
Meral Ortac: Die hellenistischen und römischen Propyla in Kleinasien. Ruhr-Universität, Bochum 2003 (Dissertation, Volltext Arkivert 5. juni 2017 hos Wayback Machine.).


== Eksterne lenker ==
(en) Propylaea (architecture) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mads Fuglede

Mads Fuglede (født 23. august 1971 i København) er en dansk politiker for Venstre, og medlem av Folketinget.
Han er cand.mag. i historie og filosofi fra Aarhus Universitet.
Fuglede er Folketingsmedlem for Venstre i Københavns omegns storkrets fra 5. juni 2019. Han var midlertidig folketingsmedlem, stedfortreder, for Jakob Engel-Schmidt i tidsrommet 5. oktober 2017–5. juni 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Mads Fuglede på Twitter 
(da) Mads Fuglede hos Folketinget
San Giovanni a Porta Latina

San Giovanni a Porta Latina er en tidlig kristen basilika i det sørlige Roma, dedisert til apostelen og evangelisten Johannes. Kirken ligger i nærheten av Porta Latina i Rione Celio.
Kirken antas å ha blitt etablert i år 550. Den ble ombygd under pave Hadrian I i 772. Interiørens fresker og kampanilen er fra 1100-tallet.


== Kilder ==
Churches of Rome Wiki: San Giovanni a Porta Latina


== Eksterne lenker ==
(en) San Giovanni a Porta Latina (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Britt Jensen

Britt Jensen (født 26. februar 1970) er en dansk lokalpolitiker for 
Socialdemokratiet. 
Hun overtok som borgermester i Rødovre kommune fra 1. april 2020 etter at forgjengeren Erik Nielsen
trakk seg tilbake fra 31. mars 2020.


== Referanser ==
Theodor Panofka

Theodor Sigismund Panofka (født 25. februar 1800 i Wrocław (Breslau), død den 20. juni 1858, var en tysk kunsthistoriker, bror til Heinrich Panofka.


== Referanser ==
Nominal

Nominal er i grammatikken en fellesbetegnelse på setningsleddene subjekt, objekt og predikat. Det kan bety noe som er karakteristisk for et nomen eller noe som danner et nomen.
Porta Latina

Porta Latina er en enkeltbuet port i den aurelianske bymur rundt det gamle Roma. Den markerte det romerske endepunkt på Via Latina, og er også navngivende for kirken San Giovanni a Porta Latina. Det meste av den nåværende strukturen er fra keiser Honorius' tid; det gjelder også buens kilesteiner (selv om det ofte skrives feilaktig et den er fra en restaurering på 500-tallet utført av Belisarius, på grunn av et kors og en sirkel på den indre nøkkelsteinen, og Chi Rho mellom Α og Ω utført på den ytre nøkkelsteinen).
Porten beholdt sitt navn gjennom middelalderen.
Også i nærheten er oratoriet San Giovanni in Oleo og det hedenske Pomponius Hylas-kolumbariet.
Portens enkeltbue er bygd av irregulære travertinblokker, med fem vinduer i rekke og rad over og mot utsiden, og en sjette i murstein på søndre side, satt på steinkreneleringer. Buen er flankert av to halvrunde tårn av sement kledt med murstein (nesten helt gjenoppbygd, antagelig på 500-tallet), og som ikke rager over toppen av sentralpartiet. Det nordre tårnet hviler på rester av steinarbeider som kan ha kommet fra en grav. Det var også innebygd et fallgitter for rask avstengning ved overraskelsesangrep.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Filippo Coarelli: Rom. Ein archäologischer Führer. Herder, Freiburg (Breisgau) u. a. 1981, ISBN 3-451-17247-X, s. 27–28.
Samuel Ball Platner, Thomas Ashby: A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Oxford University Press, London 1929, s. 408–409 (online).
Lawrence Richardson Jr.: A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD u. a. 1992, ISBN 0-8018-4300-6, s. 304.


== Eksterne lenker ==
(en) Porta Latina (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Page at Rome Art Lover
Platner and Ashby, A Topographical Dictionary of Ancient Rome, 1929
Ejgil W. Rasmussen

Ejgil Winther Rasmussen (født 24. oktober 1936) er en dansk tidligere politiker for Venstre. Han var borgermester i tidligere Gedved kommune fra 1986 til kommunen ble nedlagt i forbindelse med Kommunalreformen i 2007.Han var formann for Kommunernes Landsforening 2002–2006.Rasmussen ble ridder av Dannebrogordenen i 2001.


== Referanser ==
Fallgitter

Fallgitter eller portcullis (fra fransk porte coulissante) er en tung type port som lukker vertikalt, og som typisk finnes på middelalderske festninger. Den består av et gitter i tre, metall eller en kombinasjon av begge. Fallgitteret kan gli ned gjennom en rille på innsiden av porten, og de er typisk montert i porttårn eller lignende.


== Litteratur ==
Christofer Herrmann: Fallgatter und Zugbrücken. I: Joachim Zeune (utg.): „Dem Feind zum Trutz“. Wehrelemente an mittelalterlichen Burgen (= Veröffentlichungen der Deutschen Burgenvereinigung e. V. Reihe B: Schriften. Band 14). Deutsche Burgenvereinigung, Braubach 2015, ISBN 978-3-927558-38-0, s. 153–158 (Digitalisat).
Gerhard Hess: Die Fallgatter auf der Trostburg und der Burg Rodenegg. I: ARX. Burgen und Schlösser in Bayern, Österreich und Südtirol. Jahrgang 38, Nr. 2, 2016, ISSN 0394-0624, s. 22–28.
Andreas Sæhlie

Andreas Sæhlie (født 1. august 1832, død 27. august 1896) var en norsk gårdbruker, næringsdrivende, ordfører og stortingsmann fra Vang i Hedmark.
Han var sønn av en brukseier. Etter at han var ferdig med skolegang i Christiania og utenlands begynte han i farens virksomhet som gårdbruker og brennerieier. Da faren døde, overtok han disse og utvidet både gården Sælid og virksomheten ellers. Han kjøpte opp flere skogeiendommer i Norge og Sverige og eide Sælid spritfabrikk. Ellers var han medeier i Christiania bryggeri, Hamar bryggeri, Hamar meieri, Aadals Brug Jernstøberi og Mekaniske Værksted, Vardal sliperi og i Telboge og Liljedals glasverk i Sverige.
Sæhlie var ordfører i Vang i åtte år, og ordfører i Oplandske Kreditbanks representantskap fra 1879, styreformann i Hedmarks landbruksselskap fra 1881 og medlem av representantskapet i Selskabet for Norges Vel fra 1892.
Sæhlie representerte Hedemarkens amt på Stortinget fra 1868 til 1879. Han var 1868-74 sekretær i budsjettkomiteen, 1871-76 medlem av både valgkomiteen og jernbanekomiteen, samt 1875-79 medlem av skattekomiteen. Ellers var han medlem av stemmerettskomiteen 1875-77, gasje- og pensjonskomiteen 1877-79 og av den parlamentariske skattekommisjonen av 1877. I 1872 var han med i Stortingets deputasjonen til tusenårsfeiringa i Haugesund. 
Sæhlie fortsatte arbeidet som faren Ole hadde satt i gang med å samle en produksjonssektor innen norsk landbruk til en landsomfattende organisasjon. Brænderienes forening ble etablert 20. oktober 1879, og Andreas Sæhlie regnes som initativtakeren.Sæhlie døde under en fisketur på en av eiendommene sine i Gausdalsfjella.


== Utmerkelser ==
Sæhlie var innehaver av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914
Biografisk informasjon om    Andreas Sæhlie   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Sæhlie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Andreas Sæhlie hos Norsk senter for forskningsdata
Kumiko Okae

Kumiko Owada, kjent i yrkeutøvelse som Kumiko Okae, (岡江久美子; født 23. august 1956 i Setagaya i Tokyo i Japan, død 23. april 2020 i Tokyo) var en japansk skuespiller, stemmeskuespiller og programleder på fjernsyn. Hun er kjent fra fjernsynsdramaer og som leder av underholdningsprogrammer som for eksempel Renso Game på NHK. Okae var også vertinne for morgenshowet Hanamaru Market (はなまるマーケット på TBS Television fra 1996 til 2014.


== Karriere ==
Okae beggynte sin yrkeskarriere som skuespiller i 1975. Hun fremstod i mange fjernsynssammenhenger og varietetsshow fra 1970-årene til 2010-årene.Okae giftet seg med skuespilleren Baku Owada  (大和田獏) i 1983. De fikk datteren Miho Ohwada.Okae ble operert for kreft sent i 2019 og fikk senere stråleterapi tidlig i 2020, noe som ytterligere svekket immunsystemet. Den 3. april forverret tilstanden seg raskt. Den 6. april ble hun brakt til sykehus i Tokyo og etterhvert diagnostisert med covid-19. Okae døde av lungebetennelse relatert til koronaviruset 23. april 2020, i en alder av 63 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kumiko Okae på Internet Movie Database 
(en) Kumiko Okae på AllMovie 
(en) Kumiko Okae hos The Movie Database 
(en) Kumiko Okae hos Behind The Voice Actors
Jiří Toman

Jiří Toman (født 5. november 1938 i Praha i Tsjekkoslovakia, død 20. april 2020 i Genève i Sveits) var en tsjekkisk-sveitsisk  jurist og ekspert innen folkerett.


== Biografi ==
Toman studerte rettsvitenskap fra 1956 til 1961 ved Karlsuniversitetet i Praha, og fikk doktorgrad der i 1966 Frem til 1970 underviste han ved forskjellige gøyskoler i Praha, Parallelt med dette gjennomførte han studier fra 1965 til 1970 ved Institut universitaire de hautes études internationales i Genève. I 1981 promoverte han i politikkvitenskaper ved Universitetet i Genève.
Fra 1969 til 1972 var han vitenskapelig medarbeider ved Henry-Dunant-instituttet, forsknings-, informasjons- og utdannelsessentrum for det internasjonale Røde Kors. Han fortsatte der som forskningsrektor til 1979, fra 1979 til 1992 som stedfortredende direktør og fra 1992 til 1998 som direktør. Derutover var han rådgiver i 1980-årene for flere FN-organisasjoner, som for eksempel fra 1983 til 1988 for UNESCO og fra 1985 til 1986 for UNDRO (som har å gjøre med katastrofehjelp).
Fra 1998 til 2018 var han professor ved det juridiske fakultet ved Santa Clara University, der han allerede 1982 og 1989 hadde vært gjesteprofessor. Etterpå var han gjesteprofessor ved Donau-Universität Krems.
Jiří Toman forskningsaktiviteter innen folkeretten konsentrerte seh særlig om menneskerettigheter og humanitær folkerett, og om internasjonale organisasjoner.
Han døde i en alder av 81 år som følge av covid-190.


== Verker i utvalg ==
International Dimensions of Humanitarian Law. Henry-Dunant-Institut/ UNESCO/ Martinus Nijhoff Publishers, Genève, Paris og Dordrecht 1988
The laws of armed conflicts: a collection of conventions, resolutions, and other documents. Sijthoff & Noordhoff International Publishers, Alphen aan den Rijn 1988 (medutgiver)
Droit des Conflits Armes. Recueil des conventions, resolutions et autres documents. IKRK ogd Henry-Dunant-instittutet, Genève 1996
The Protection of Cultural Property in the Event of Armed Conflict: Commentary on the Hague Convention 14 May 1954. UNESCO/ Dartmouth Publishing Company, Aldershot 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Santa Clara Law - Jiri Toman Personal Homepage Santa Clara University
Laterallus

Laterallus er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller ni arter, hvorav seks er monotypiske. Artene er i hovedsak terrestriske og, med ett unntak, kun utbredt i Neotropis. Forskning bekrefter at, Laterallus er én av åtte grunnleggende klader i riksefamilien.


== Biologi ==
Artene i slekten Laterallus er småvokste (typisk 10–16,5 cm lange) og trives i tett vegetasjon nær vann, der de lever sine hemmelighetsfulle liv og er svært vanskelige å oppdage.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, (sothøner), 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter
L. levraudi, rustsiderikse (monotypisk)
L. melanophaius, kanelrikse
L. ruber, hetterikse (monotypisk)
L. albigularis, surrerikse
L. exilis, gråbrystrikse (monotypisk)
L. spilonota, galapagosrikse (monotypisk)
L. jamaicensis, perlerikse
L. leucopyrrhus, hvitbringerikse (monotypisk)
L. xenopterus, paraguayrikse (monotypisk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laterallus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Laterallus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Laterallus hos Artsdatabanken 
(en) Laterallus hos Fossilworks 
(en) Laterallus hos ITIS 
(en) Laterallus hos NCBI 
(en) Kategori:Laterallus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Laterallus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Laterallus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rallina

Rallina er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller åtte arter, hvorav fire er monotypiske. Artene er utbredt i deler av Asia og Australasia. Forskning bekrefter at, Rallina er én av åtte grunnleggende klader i riksefamilien.


== Biologi ==
Artene i slekten Rallina er små til mellomstore (typisk 18–34 cm lange) og er i hovedsak kastanjebrune, ofte med gråsorte/sorte og hvite markeringer. Artene trives i fuktige områder med tett skog og alltid nær vann, flere i fjellskogene opp mot 3 000 moh og mer, der de lever sine hemmelighetsfulle liv og kan være svært vanskelige å oppdage.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, (sothøner), 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
R. rubra, rødrikse
R. leucospila, irianrikse (monotypisk)
R. forbesi, svartvingerikse
R. mayri, brunvingerikse
R. tricolor, rusthoderikse (monotypisk)
R. canningi, andamanrikse (monotypisk)
R. fasciata, rødbeinrikse (monotypisk)
R. eurizonoides, gråbeinrikse
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rallina i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rallina hos Artsdatabanken 
(en) Rallina hos Fossilworks 
(en) Rallina hos ITIS 
(en) Rallina hos NCBI 
(en) Kategori:Rallina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rallina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rallina – detaljert informasjon på Wikispecies
Porzana

Porzana er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller fire arter, alle monotypiske. Utbredelsen er tilnærmet kosmopolitisk i den tempererte sonen. Forskning bekrefter at, Porzana er én av åtte grunnleggende klader i riksefamilien. Én av artene hekker i Norge – myrrikse (P. porzana).


== Taksonomi ==
En utvidet Porzana inkluderte tidligere også arter som i dag klassifiseres i Zapornia, men den viste seg da å være polyfyletisk.


== Biologi ==
Artene i slekten Porzana er små til mellomstore (typisk 14–25 cm lange) og er i hovedsak olivenbrune, ofte med grå, sorte og hvite felt- eller/og flekkvise markeringer. Artene trives i våtmarksområder med ferskvann, to av dem også med brakkvann, hvorav den ene også ved saltvannslaguner og lignende.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.

Gruiformes, tranefugler
Rallidae, riksefamilien
Rallus, 13 arter
Dryolimnas, 2 arter (4 taxa)
†Aphanapteryx, monotypisk
†Erythromachus, monotypisk
Crex, 2 arter
Rougetius, monotypisk
Atlantisia, 2 arter
†Mundia, monotypisk
Aramidopsis, monotypisk
Lewinia, 4 arter
Gymnocrex, 3 arter
†Diaphorapteryx, monotypisk
Gallirallus, 18 arter
Canirallus, monotypisk
Mustelirallus, 3 arter
Cyanolimnas, monotypisk
Pardirallus, 3 arter
Amaurolimnas, monotypisk
Aramides, 8 arter
Tribonyx, 3 arter
Porphyriops, monotypisk
Porzana, 4 arter
P. carolina, maskerikse (monotypisk)
P. porzana, myrrikse (monotypisk)
P. fluminea, sivrikse (monotypisk)
P. spiloptera, skiferrikse (monotypisk)
Paragallinula, monotypisk
Gallinula, 7 arter
Fulica, (sothøner), 11 arter
Porphyrio, 15 arter
Himantornis, monotypisk
Megacrex, monotypisk
Gallicrex, monotypisk
Amaurornis, 7 arter
Rallina, 8 arter
Zapornia, 15 arter
Micropygia, monotypisk
Anurolimnas, 3 arter
Coturnicops, 3 arter
Hapalocrex, monotypisk
Laterallus, 9 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Porzana – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Porzana i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Porzana hos Artsdatabanken 
(sv) Porzana hos Dyntaxa 
(en) Porzana hos Fauna Europaea 
(en) Porzana hos Fossilworks 
(en) Porzana hos ITIS 
(en) Porzana hos NCBI 
(en) Kategori:Porzana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Porzana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Porzana – detaljert informasjon på Wikispecies
Serie A de Ecuador

Serie A de Ecuador er den øverste divisjonen i Ecuadoriansk herrefotball. Ligaen har 16 lag og spilles med innledende gruppespill og de åtte beste lagene går inn i et play-off system for å kåre seriemesteren.


== CONMEBOL-ranking (2021) ==
CONMEBOL har ingen egen rangering, så lagene her er rangert etter Kickalgor.com sitt oppsett ved bruk av ELO-metoden.


== Vinnere ==

1957 – Emelec
1958 – ikke spilt
1959 – ikke spilt
1960 – Barcelona
1961 – Emelec
1962 – Everest
1963 – Barcelona
1964 – Deportivo Quito
1965 – Emelec
1966 – Barcelona
1967 – El Nacional
1968 – Deportivo Quito
1969 – LDU Quito
1970 – Barcelona
1971 – Barcelona
1972 – Emelec
1973 – El Nacional
1974 – LDU Quito
1975 – LDU Quito
1976 – El Nacional
1977 – El Nacional
1978 – El Nacional
1979 – Emelec
1980 – Barcelona
1981 – Barcelona
1982 – El Nacional
1983 – El Nacional
1984 – El Nacional
1985 – Barcelona
1986 – El Nacional
1987 – Barcelona
1988 – Emelec
1989 – Barcelona
1990 – LDU Quito
1991 – Barcelona
1992 – El Nacional
1993 – Emelec
1994 – Emelec
1995 – Barcelona
1996 – El Nacional
1997 – Barcelona
1998 – LDU Quito
1999 – LDU Quito
2000 – Olmedo
2001 – Emelec
2002 – Emelec
2003 – LDU Quito
2004 – Deportivo Quito
2005A – LDU Quito
2005C – El Nacional
2006 – El Nacional
2007 – LDU Quito
2008 – Deportivo Quito
2009 – Deportivo Quito
2010 – LDU Quito
2011 – Deportivo Quito
2012 – Barcelona
2013 – Emelec
2014 – Emelec
2015 – Emelec
2016 – Barcelona
2017 – Emelec
2018 – LDU Quito
2019 – Delfín
2020 – Barcelona
2021 – Independiente del Valle


== Referanser ==