jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Deropini

Deropini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er små til middelsstore, som oftest glatte og blanke biller som kan kjennes på et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, blankt brunlige kortvinger. Gruppen ser ikke ut som typiske Tachyporinae i og med at pronotum er forholdsvis smalt (ikke bredere enn dekkvingene og ikke mye bredere enn langt) og mer eller mindre hjerteformet, ikke bredt og rundet. Dekkvingene er forholdsvis lange, rundt en og en halv gang så lange som pronotum.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Øst-Asia (Kina, Vietnam, Korea, Japan).


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpekortvinger, Tachyporinae MacLeay, 1825
Gruppe Deropini Smetana, 1983
Slekten Derops Sharp, 1889
Derops coreanus (Y.Watanabe, 1969)
Derops dingshanus Y.Watanabe, 1999
Derops divalis (Sanderson, 1947)
Derops hainanus Zhao, Jie-Qiong & Li-Zhen Li, 2013
Derops japonicus (K.Sawada, 1956)
Derops lisae Smetana, 1995
Derops longicornis Sharp, 1889
Derops longipennis (Cameron, 1930)
Derops nitidipennis Schülke, 2000
Derops okinawanus Y.Watanabe, 1985
Derops paulastoni Rougemont, 2017
Derops punctipennis Schülke, 2003
Derops rougemonti Schülke, 2003
Derops schillhammeri Schülke, 2003
Derops shuckburghae Rougemont, 2003
Derops smetanai Schülke, 2003
Derops uenoi Y.Watanabe, 1993
Derops vietnamicus Y.Watanabe, 1996
Derops yaeyamanus Kishimoto, 2001
Derops yunnanus Zhao, Jie-Qiong & Li-Zhen Li, 2013


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Derops på GBIF [1]
Bilde av Derops sp.
Deropini – detaljert informasjon på Wikispecies
Leiodytes

Leiodytes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (1,4-2,7 millimeter), bredt ovale, gulbrunlige vannkalver. Oversiden er tett punktert og fint hårete, ganske blank.


== Levevis ==
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Leidoytes Guignot, 1936
Leiodytes acutus Wang, Satô & P.-S.Yang, 1998
Leiodytes atomus (Régimbart, 1877)
Leiodytes australis Biström, 1987
Leiodytes bicolor (Biström, 1988)
Leiodytes camerunensis Biström, 1987
Leiodytes demoulini (Guignot, 1955)
Leiodytes evanescens (Boheman, 1848)
Leiodytes frontalis (Sharp, 1884)
Leiodytes gracilis (Gschwendtner, 1933)
Leiodytes griseoguttatus (Régimbart, 1893)
Leiodytes guttulatus (Régimbart, 1891)
Leiodytes hieroglyphicus (Régimbart, 1894)
Leiodytes horai (Vazirani, 1969)
Leiodytes imitator Biström, 1987
Leiodytes indicus (Régimbart, 1892)
Leiodytes javanus (Régimbart, 1899)
Leiodytes kualalipis Balke, Wang, Bergsten & Hendrich, 2017
Leiodytes kyushuensis (Nakane, 1990)
Leiodytes lanyuensis Wang, Satô & P.-S.Yang, 1998
Leiodytes marginicollis (Régimbart, 1895)
Leiodytes minutus (Vazirani, 1969)
Leiodytes miyamotoi (Nakane, 1990)
Leiodytes nicobaricus (Redtenbacher, 1867)
Leiodytes oblongus (Régimbart, 1899)
Leiodytes orissaensis (Vazirani, 1969)
Leiodytes perforatus (Sharp, 1882)
Leiodytes regimbarti (Guignot, 1936)
Leiodytes similis Biström, 1993
Leiodytes vietnamensis Wang, Satô & P.-S.Yang, 1998


== Eksterne lenker ==
Pachynectes på GBIF [1]
(en) Leiodytes i Encyclopedia of Life 
(en) Leiodytes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Leiodytes hos ITIS 
(en) Leiodytes hos NCBI 
(en) Kategori:Leiodytes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leiodytes – detaljert informasjon på Wikispecies
Yolina

Yolina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små (ca. 2,5 millimeter), avlange, mørke vannkalver. Oversiden er kraftig punktert, ganske blank.


== Levevis ==
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Jemen. Et funn fra Florida av en afrikansk art er mest sannsynlig innført.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Yolina Guignot, 1936
Yolina baerti Biström, 1983
Yolina balfourbrownei Biström, 1988
Yolina brincki (Omer-Cooper, 1965)
Yolina chopardi (Guignot, 1950)
Yolina elegantula (Boheman, 1848)
Yolina inopinata (Omer-Cooper, 1955)
Yolina insignis (Sharp, 1882)
Yolina kongouensis Bilardo & Rocchi, 1999
Yolina libera Biström, 1987
Yolina royi Biström, 1983
Yolina sima (Omer-Cooper, 1965)
Yolina wewalkai Biström, 1983


== Eksterne lenker ==
(en) Yolina i Encyclopedia of Life 
(en) Yolina i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Yolina hos ITIS 
(en) Kategori:Yolina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Yolina – detaljert informasjon på Wikispecies
Antonij (Makhota)

Antonij (ukrainsk: Митрополит Антоній, Vladislav Vasilovitsj Makhota, født 8. november 1966 i Slatino i Kharkov oblast i Den ukrainske SSR i Sovjetunionen, død 23. mars 2021 i Khmelnytskyj i Ukraina) var en ukrainsk prelat og biskop i den ukrainske ortodokse kirke i årene 2019—2021.. Før det var han erkeepark i Den ukrainsk-ortodokse kirke (Kyiv-patriarkatet), da som metropolitt av Khmelnytskyj og Kamenets-Podolskij (1997—2018).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han kom fra en familie av ledere i kommunistpartiet.  Moren døde da gutten var ett år og fire måneder gammel, og derfor vokste han de første årene blant slektninger på morssiden. 
I 1983 ble han uteksaminert fra videregående skole i den russiske byen Sudzja i Kursk oblast. Fra 1983 til 1984 studerte han ved Kharkov tekniske skole for å bli installatør av radioutstyr. Fra 1984 til 1991 studerte han ved Kharkiv polytekniske institutt til maskiningeniør (fra 1984 til 1986 var han innrullert i den sovjetiske hær). Han kom til bevisst kristentro i samband med et klosterbesøk i Kharkov. Så begynte han på teologisk seminar.


=== Diakon, prest ===
Den 27. mai 1991 ble i eparkiet Zjytomyr han ordinert til diakon i den hellige treenighets kirke i landsbyen Trokovitsji, og den 29. mai 1991 til prest. Han ble da utnevnt av rektor for Fødselskirken til de aller helligste Theotokos i landsbyen Skurata i Zjytomyr oblast. I august 1992 ble han utnevnt til kirkerektor i byen Malin og dekan for Malin-distriktet i eparkiet Zjytomyr oblast. 
I mars 1994 flyttet han til Krim, hvor han ble utnevnt til ansvarlig for Treenighetskatedralen i Simferopol av erkebiskop Lazar (Sjvets) i Simferopol og Krim.
I 1995 gikk han over til den ukrainske ortodokse kirke i Kyiv-patriarkatet (UOK-KP), og 24. mars 1995 ble han utnevnt til rektor for de apostel-like Vladimir og Olga menighet i Simferopol. Den 18. juli 1996 ble han tonsurert og fikk klosternavnet Antonius.


=== Biskop, erkebiskop, metropolitt ===
Den 21. juli 1996 ble han biskop av Simferopol og Krim (UOK-KP). Den 29. oktober 1997 ble han utnevnt til biskop av Khmelnytskyj og Kamenets-Podilsky, leder for Khmelnytskyj bispedømme. Den 23. januar 2004 ble han elevert til erkebiskops rang, og 23. januar 2012 ble han ved dekret fra patriark Filaret (Denisenko) elevert til metropolittverdighet.
Den 15. desember 2018 kom han inn under jurisdiksjonen til den nydannede forente ortodokse kirke i Ukraina, og 21. desember appellerte han kleresi og lekfolk i de tre bispedømmer representert i Khmelnytskyj oblast om at de alle skulle gjenforenes i denne nydannede kirkestrukturen.
Han døde 23. mars 2021 i Khmelnytskyj fra lungebetennelse forårsaket av konsekvensene av covid-19.


== Referanser ==
Sigyn (roman)

Sigyn  er en roman av Olav Duun, utgitt i 1913. Det er den andre av to bøker med fosterbarnet Sigyn som hovedperson, historien begynte i Nøkksjølia (1910).Med denne romanen utvider Duun et tema fra de første bøkene. Hovedpersonene i Marjane  (1908) og På tvert (1909) har mye til felles med Sigyn i den første boka om henne: de møter motgang, og reagerer med hardhet, stivsinn og kulde. «Sigyn er boka om hvordan Elias og Sigyn overvinner sårheten og tausheten, hvorledes de møysommelig utvikler seg i retning av hverandre, og til slutt møtes i en slags lykke.» Sigyns liv og livssyn utvikler seg «fra gold selvhevdelse til etisk forpliktelse.» «Nøkksjølia er boka om tilpansring, Sigyn boka om avpansring.»


== Innhold ==
Nøkksjølia endte med at ekteparet Elias og Sigyn kjøper gården Nøkksjølia, hvor hun vokste opp som fosterbarn under følelseskalde forhold. Elias kommer fra bygdas største gård Brønnes, men føyer Sigyn og følger henne til Nøkksjølia. Sigyn åpner med at Sigyn og den seks år gamle sønnen Kristian sitter i hagen på Nøkksjølia. Dermed er handlinga plassert minst seks år etter den første romanen. Romanens første del handler om avstanden mellom ektefolkene, og forsøk på å nærme seg hverandre. Elias skildres for det meste som en trygg og stødig ektemann, og et stabliliserende element i Sigyns liv. En driftkraft i boka er Sigyns forelskelse i tannlegen Rosendal, en bymann som har vært på jaktopphold i Nøkksjølia og flere ganger kommer tilbake. Sigyns forhold til venninna Thekla er også avgjørende. Sigyn leser og er opptatt av Jonas Lies roman Dyre Rein og dens skildringer av irrasjonell kjærlighet.Familien flytter etter hvert tilbake til Brønnes. Til slutt er Sigyns uro stilnet, og hun har ro i forhold til ektemannen, valget av bosted og viljen til å gi sønnen en god barndom. Romanen slutter med en lykke som noen beskriver som lite overbevisende, men som i alle fall har ført Sigyn til livsvalg og et etisk ståsted som Duun ville fram til. Den siste setningen i boka er «Slik ser det med lukka. Ho kjem når ein kan leva henne forutan.»
Handlingen er lagt til ei fjordbygd i samtida med kyst og rutebåtanløp, men det meste av handlingen foregår på gårder inne i bygda, hvor skogbruk og elvefiske er viktig. Flere av navnene er hentet fra Singsås i Gauldalen, hvor Duun var lærer 1905–1908. Landskapet kan minne om topografien omkring Nakling ved Kolvereid, der Olav Duuns kone Emma hadde sin oppvekst.Sigyns vakling mellom tilpasning og oppbrudd, mellom «selvovervinnelse og selvrealisering» kan også leses i lys av Duuns eget liv i disse årene. Han hadde en følelse av rotløshet, og syntes at han ikke fikk til å bli bofast.


== Dramatisert i 2004 ==
Otto Homlungs dramatisering Sigyn frå Nøkksjølia hadde premiere på Nord-Trøndelag Teater i 2004. Oppsetningen gjestet Oslo i 2005.


== Referanser ==
Hypodessus

Hypodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små, bredt ovale, gulbrunlige vannkalver med mørke tegninger på dekkvingene.


== Levevis ==
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det nordlige Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Hypodessus Guignot, 1939
Hypodessus cruciatus (Régimbart, 1903)
Hypodessus crucifer Guignot, 1939
Hypodessus curvilineatus (Zimmermann, 1921)
Hypodessus dasythrix Guignot, 1954
Hypodessus frustrator Spangler, 1966
Hypodessus titschacki (Gschwendtner, 1954)


== Eksterne lenker ==
Hypodessus på GBIF [1]
(en) Hypodessus i Encyclopedia of Life 
(en) Hypodessus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hypodessus hos ITIS 
(en) Hypodessus hos NCBI 
Hypodessus – detaljert informasjon på Wikispecies
Liodessus

Liodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.


== Utseende ==
Små, avlange, blankt brunlige vannkalver.


== Levevis ==
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia og Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien vannkalver, Dytiscidae Leach, 1815
Underfamilien småvannkalver,  Hydroporinae Aubé, 1836
Stammen Bidessini Sharp, 1882
Slekten  Liodessus Guignot, 1939
Liodessus abjectus (Sharp, 1882)
Liodessus acollensis Guignot, 1955
Liodessus affinis (Say, 1823)
Liodessus alpinus Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus altoperuensis Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus andinus Guignot, 1957
Liodessus antrias Guignot, 1955
Liodessus azufralis Megna, Hendrich & Balke, 2019
Liodessus bogotensis Guignot, 1953
Liodessus bonariensis (Steinheil, 1869)
Liodessus bordoni Pederzani, 2001
Liodessus cancellosus Guignot, 1957
Liodessus cantralli (Young, 1953)
Liodessus caxamarca Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus chilensis (Solier, 1849)
Liodessus crassus (Sharp, 1882)
Liodessus crotchi Nilsson, 2001
Liodessus deflectus Ordish, 1966
Liodessus delfini (Régimbart, 1899)
Liodessus dilatatus (Régimbart, 1895)
Liodessus emaciatus Guignot, 1953
Liodessus fijiensis (J.Balfour-Browne, 1944)
Liodessus flavicollis (LeConte, 1855)
Liodessus flavofasciatus (Steinheil, 1869)
Liodessus guttatus Biström, 1988
Liodessus hauthi Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus hobbsi (Young, 1950)
Liodessus incrassatus Biström, 1988
Liodessus involucer (Brinck, 1948)
Liodessus legrosi Biström, 1988
Liodessus leonensis Franciscolo & Sanfilippo, 1990
Liodessus luteopictus (Régimbart, 1897)
Liodessus microscopicus (Zimmermann, 1921)
Liodessus miersii (White, 1847)
Liodessus noviaffinis K.B.Miller, 1998
Liodessus obscurellus (LeConte, 1852)
Liodessus ophonoides Guignot, 1955
Liodessus patagonicus (Zimmermann, 1923)
Liodessus plicatus (Sharp, 1882)
Liodessus quillacinga Megna, Hendrich & Balke, 2019
Liodessus quimbaya Megna, Hendrich & Balke, 2019
Liodessus rhicnodes Guignot, 1955
Liodessus rhigos Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus riveti (Peschet, 1923)
Liodessus saratogae K.B.Miller, 1998
Liodessus strobeli (Steinheil, 1869)
Liodessus thespesios Balke, Megna, Zenteno, Figueroa & Hendrich, 2020
Liodessus uruguensis (Sharp, 1882)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Liodessus på GBIF [1]
Atlas of Living Australia - Liodessus [2]
(en) Liodessus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Liodessus i Encyclopedia of Life 
(en) Liodessus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Liodessus hos ITIS 
(en) Liodessus hos NCBI 
(en) Kategori:Liodessus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Liodessus – detaljert informasjon på Wikispecies
Castelfranco

Castelfranco kan vise til:

Castelfranco di Sopra, en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana
Castelfranco di Sotto, en kommune i Provinsen Pisa i den italienske regionen Toscana
Castelfranco Emilia, en by og kommune i provinsen Modena i Emilia-Romagna, Italia
Rocchetta

Rocchetta kan vise til:

Rocchetta Belbo, en kommune i provinsen Cuneo i den italienske regionen Piemonte
Rocchetta e Croce, en kommune i provinsen Caserta i den italienske regionen Campania
Rocchetta Ligure, en kommune i provinsen Alessandria i den italienske regionen Piemonte
Rocchetta Palafea, en kommune i provinsen Asti den italienske regionen Piemonte
Rocchetta Sant'Antonio, en kommune i provinsen Foggia den italienske regionen Puglia
Rocchetta Tanaro, en kommune i provinsen Asti den italienske regionen Piemonte
Rocchetta di Vara, en kommune i provinsen La Spezia i den italienske regionen Liguria
Rocchetta a Volturno, en kommune i provinsen Isernia i den italienske regionen Molise
Odd Inge Mjøen

Odd Inge Mjøen (født 9. mars 1958 i Horg) er en norsk offentlig tjenestemann.
Han begynte i 1989 ved Sør-Trøndelag fylkesmannsembede i Trondheim, der han etter hvert ble administrasjonssjef og direktør ved forvaltningsavdelingen. I 2001 ble han assisterende fylkesmann med ansvar for administrasjonsstaben. Han har også vært fungerende fylkesmann.Mjøen var fylkesrådmann i Sør-Trøndelag fylkeskommune fra 2011 til sammenslutningen av Trøndelagsfylkene i 2018, deretter fylkesrådmann i Trøndelag fylkeskommune frem til sommeren 2021.I 2021 ble han styreleder i TrønderEnergi, styremedlem i Helse Midt-Norge og leder i generalforsamlingen for Sparebankstiftelsen SMN.Mjøen har militær utdannelse, og han var yrkesoffiser før han begynte i den offentlige forvaltningen. Han har også vært gårdbruker på slektsgården Øran på Hovin.


== Referanser ==
Nico Gleirscher

Nico Gleirscher (født 17. mars 1997 i Telfes i Østerrike) er en østerriksk aker. Som ung representerte han Østerrike i flere kategorier, og var nummer to i junior-VM i 2013/14 og tre i junior-VM i 2014/15. Han vant også fire medaljer under World Junior Luge Championships, inkludert en sølvmedalje i Sigulda 2017 og tre bronsemedaljer (singel i Lillehammer 2015, lag i Winterberg 2016 og Sigulda 2017). Han vant fire medaljer under junior-EM (en sølvmedalje og tre bronsemedaljer).
Han debuterte i verdenscupen i 2015/16, den 29. november 2015 i Igls hvor han endte på en 19. plass i singel. Han fikk sin første pallplassering 26. november 2017 i Winterberg i singel sprint med en tredjeplass, og sikret sin første seier 3. januar 2021 i Schönau am Königssee på lag med Madeleine Egle, Thomas Steu og Lorenz Koller.
Under VM i aking 2021 vant han gullmedalje i sprint menn foran Semen Pavlichenko og broren David Gleirscher.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 12.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nico Gleirscher – Olympedia 
(en) Nico Gleirscher – FIL 
(en) Nico Gleirscher – TheSports.org
Raukforsen kraftverk

Raukforsen kraftverk er et vannkraftverk i Gjerdalen i Sørfold kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 76 meter i Gjerdalselva.
Installert effekt er 5,6 MW fra tre francisturbiner. Årsproduksjon er 13,4 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nord-Salten Kraft
Gabriel Gagné

Gabriel Gagné (født 11. november 1996) er en canadisk profesjonell ishockeyspiller som fra 2021 spiller for  Stjernen i Eliteserien. Gagné ble draftet av Ottawa Senators i 2015 NHL Entry Draft. Det har allikevel ikke blitt noen NHL-kamper, men Gagné har spill i ECHL og AHL på nivået rett under NHL.


== Klubber ==
2012–2013	Victoriaville Tigres
2013–2016	Victoriaville Tigres
2015–2016	Shawinigan Cataractes
2016–2017	Binghamton Senators
2016–2017	Wichita Thunder
2017–2019	Belleville Senators
2018–2019	Belleville Senators
2018–2019	Toronto Marlies
2018–2019	Newfoundland Growlers
2019–2020	Allen Americans
2019–2020	Ontario Reign
2019–2021	Rockford IceHogs
2021–  Stjernen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gabriel Gagné – Hockeydb.com 
(en) Gabriel Gagné – Eliteprospects.com
Hershey Bears

Hershey Bears er et amerikansk profesjonelt ishockeylag fra Hershey, Pennsylvania, en by som ligger 23 km øst for delstatshovedstaden Harrisburg. Bears-klubben har spilt i American Hockey League siden 1938/39-sesongen, og vuntet setien 13. ganger noe som gjør den til den lengste kontinuerlig medlemsklubben i ligaen som fortsatt spiller i sin opprinnelige by.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hershey Bears – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Charlotte Checkers

Charlotte Checkers er et amerikansk ishockey-lag fra Charlotte i Nord-Carolina og spiller fra 2010 i AHL.
De fungerer som farmerlag for NHL-laget Carolina Hurricanes og samarbeider også med Florida Everblades i ECHL.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Charlotte Checkers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rochester Americans

Rochester Americans, med kallenavnet 'Amerks', er en ishockeyklubb i Rochester i New York i USA. Klubben spiller i American Hockey League (AHL) og er farmerklubb for Buffalo Sabres i National Hockey League (NHL).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rochester Americans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Logotyper
Drakeordenen

Drakeordenen (latin: Societas Draconistarum, bokstavelig talt «Dragonist-samfunnet» og «Ordenens drage» henholdsvis) var en monarkisk ridderorden kun for utvalgte høyere aristokrater og monarker. Den ble grunnlagt i 1408 av Sigismund av Luxembourg, konge av Ungarn (r. 1387–1437) og senere den hellige romerske keiseren (r. 1433–1437). Den ble utformet etter militærordren fra korstogene, og krevde at de innviede skulle forsvare korset og bekjempe fiendene til kristendommen, spesielt det osmanske riket.
Prinsen av Wallachia Vlad II Dracul, faren til Vlad Țepeș (Kjent som Dracula "Dragens sønn" og Vlad spidderen), tok navnet sitt fra Drageordenen.


== Referanser ==
Iowa Wild

Iowa Wild er et ishockey-lag i American Hockey League (AHL), som begynte å spille i 2013/14-sesongen. Laget spiller i Wells Fargo Arena i Des Moines, Iowa, som AHL-partner i  NHL-laget Minnesota Wild. 
Laget var tidligere kjent som Houston Aeros og var stasjonert i Houston, Texas Toyota Center. april 2013 ble det annonsert at Aeros skulle flytte til Des Moines, fra og med AHL-sesongen 2013–14 kjent som Iowa Wild. Wild er det andre AHL-laget i Des Moines og Wells Fargo Arena; Iowa Stars samarbeidet med Dallas Stars fra 2005 til 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Iowa Wild – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Providence Bruins

Providence Bruins er et lag i AHL. De er Boston Bruins farmerlag.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Providence Bruins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
1. serierunde i Toppserien 2021

4 av kampene i 1. serierunde i Toppserien 2021 ble spilt lørdag 22. mai, mens runden ble avsluttet med den utsatte kampen mellom LSK Kvinner og Lyn onsdag 2. juni.


== Kampfakta ==


== Referanser ==