jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Micratopus

Micratopus er slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 2,5 millimeter), avlange, blanke, gulbrune løpebiller. Fasettøynene er middels store. Pronotum er rundet til hjerteformet. Dekkvingene mangler eller har lite utviklede punktstriper. Som hos flere andre slekter av skyggeløpere er det ytterste ledden på maksillarpalpene redusert til en liten tapp.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Amerika (mest i den neotropiske økosonen).


== Systematisk inndeling ==
I tillegg til de beskrevne artene finnes det mange ubeskrevne.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Bembidiini Stephens, 1827
Gruppen Tachyina Motschulsky, 1862
Slekten Micratopus Casey, 1914
Micratopus aenescens (Leconte, 1848)
Micratopus exiguus (R.Sahlberg, 1844)
Micratopus insularis Darlington, 1934
Micratopus parviceps Darlington, 1934
Micratopus withycombei Jeannel, 1932


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Micratopus i Encyclopedia of Life 
(en) Micratopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Micratopus hos ITIS 
(en) Micratopus hos NCBI 
(en) Kategori:Micratopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Micratopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Takt og tone i himmelsengen

Takt og tone i himmelsengen er en dansk komediefilm fra 1972 instrueret av Sven Methling.


== Handling ==
Filmen handler om en enkegrevinne, som ønsker at hennes beleste og verdensfjerne nevø baron Joachim, begynner å interessere seg for det motsatte kjønn. Det vil grev Axel gjerne  hjelpe til med; på hennes gods utdanner han "frekke piker" til å lære å kapre rike menn.Filmens slottsscener er tatt opp på Dragsholm slott.


== Medvirkende ==
Dirch Passer – Grev Axel von Hasteen
Axel Strøbye – Baron Joachim von Hasteen
Poul Bundgaard – Peter, butler
Clara Pontoppidan – Enkegrevinde von Hasteen
Lone Hertz – Kriminalassistent Marie Hansen
Judy Gringer – Sonja, kaldet Julie
Gunnar Lemvigh – Flammevold
Ole Ishøy – Flammevolds nevø
Agnete Wahl – Helene
Susanne Saabye – Cecilie
Denise Lee Dann – Denise
Erik Holmey – Ung mand til hest
Merete Kjellow – Ingrid
Gertie Jung – Margaretha
Lisbeth Westergaard – Elise
Inta Briedis – Suzette
Susanne Breuning – Lancierdansende pige
Lene Vasegaard – Pige, der masserer baronens ben
Conni Muchitsch – Birgitte
Dorte Holst – Benedicte
Ninette Følsgaard – Jeanette
Kai Holm – Chauffør Johansen
Claus Nissen – Kriminalassistent Hansen
Jytte Breuning – Bryllupsgæst
Sigrid Horne-Rasmussen – Fru Thomsen
Esper Hagen – Georg Thomsen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Takt og tone i himmelsengen på Internet Movie Database 
(no) Takt og tone i himmelsengen hos Filmfront 
(sv) Takt og tone i himmelsengen i Svensk Filmdatabas 
(da) Takt og tone i himmelsengen i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Takt og tone i himmelsengen på MovieMeter 
(en) Takt og tone i himmelsengen på AllMovie 
(en) Takt og tone i himmelsengen på Turner Classic Movies
Apoplotrechus

Apoplotrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små til middelsstore (4,5-7 millimeter), avlange, brunlige løpebiller. Hodet er forholdsvis bredt med fremstrakte kjever og middelsstore, utstående fasettøyne. Det går en buet fure på innersiden av hvert fasettøye. Maksillarpalpenes ytterste ledd er lite og tynt. Promnotum er rundet, bredere enn langt, med en skarp midtfure. Dekkvingene er jevnbrede.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Madagaskar og Tsjad.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Perileptina Sloane, 1903
Slekten Apoplotrechus Alluaud, 1915
Apoplotrechus hollandei Mateu, 1983
Apoplotrechus strigipennis (Fairmaire, 1903)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apoplotrechus i Encyclopedia of Life 
(en) Apoplotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apoplotrechus hos NCBI 
Apoplotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Jansenia

Jansenia er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Midelsstore, slanke og langbeinte sandjegere, ofte med helt eller delvis metalliske farger, hyppig med ulikt metallskimmer på ulike kroppsdeler. Hos noen av artene er fasettøynene påfallende store. Beina er slanke.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (India, Sri Lanka, Myanmar).


== Systematisk inndeling ==
Artene har ofte vært plassert i slekten Cicindela.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Jansenia Chaudoir, 1865
Jansenia applanata (Acciavatti & Pearson, 1989)
Jansenia azureocincta (Bates, 1878) 
Jansenia bangalorensis Cassola & Werner, 2003 
Jansenia biundata Naviaux, 2010
Jansenia chlorida (Chaudoir, 1865) 
Jansenia chloropleura (Chaudoir, 1865) 
Jansenia choriodista (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia cirrhidia (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia corrugatosa (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia corticata (Putzeys, 1875) 
Jansenia crassipalpis (W.Horn, 1908) 
Jansenia cratera (Acciavatti & Pearson, 1989)
Jansenia dasiodes (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia fusissima (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia grossula (W.Horn, 1925) 
Jansenia indica (Fleutiaux, 1893) 
Jansenia laeticolor (W.Horn, 1904) 
Jansenia legnotia (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia motschulskyana (W.Horn, 1915) 
Jansenia myanmarensis Wiesner, 2004 
Jansenia nathanorum Cassola & Werner, 2003 
Jansenia ostrina (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia plagatima (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia prothymoides (W.Horn, 1908) 
Jansenia psarodea (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia pseudodromica (W.Horn, 1932) 
Jansenia reticulella (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia rostrulla (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia rugosiceps (Chaudoir, 1865) 
Jansenia sandurica (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia semisetigerosa (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia stellata (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia stuprata (W.Horn, 1909) 
Jansenia tetragrammica (Chaudoir, 1865) 
Jansenia tetrastacta (Wiedemann, 1823) 
Jansenia venus (W.Horn, 1907) 
Jansenia vestiplicatica (Acciavatti & Pearson, 1989) 
Jansenia viridicincta (W.Horn, 1894) 
Jansenia westermanni (Schaum, 1861) 


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jansenia i Encyclopedia of Life 
(en) Jansenia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Jansenia hos NCBI 
(en) Kategori:Jansenia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jansenia – detaljert informasjon på Wikispecies
Geopinus

Geopinus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
En middelsstor, kraftig, halvblank, gulbrun løpebille. Hodet er stort og bredt med små fasettøye og kraftige, korte kjever, antennene er bare litt lengre enn hodets bredde. Pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene litt rundede med kraftige punkstriper, beina ganske kraftige.


== Levevis ==
Arten kan finnes på dyrket mark. Ulikt de fleste andre løpebiller er den en planteeter, og kan gjøre noe skade ved å ete nyspirte småplanter av ulike jordbruksvekster.


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Nord-Amerika - det sørlige Canada og mesteparten av USA.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Geopinus LeConte, 1848
Geopinus incrassatus (Dejean, 1829)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geopinus i Encyclopedia of Life 
(en) Geopinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Geopinus hos ITIS 
(en) Geopinus hos NCBI 
(en) Kategori:Geopinus incrassatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Geopinus incrassatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Piosoma

Piosoma er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
En middelsstor, bred og kraftig, svart løpebille, antennene brune. Artren kjennes særlig på at dekkvingene har rader av groe, børstebærende punkter mellom de vanlige punktstripene.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Piosoma LeConte, 1848
Piosoma setosum LeConte, 1848


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Piosoma i Encyclopedia of Life 
(en) Piosoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Piosoma hos ITIS 
(en) Piosoma hos NCBI 
(en) Kategori:Piosoma setosum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Piosoma setosum – detaljert informasjon på Wikispecies
Qi (standard)

Qi (uttales  kji; fra det kinesiske ordet qi; tradisjonell kinesisk: 氣) er en åpen standard for trådløs strøm ved hjelp av induktiv lading på avstander opptil 4 cm, som er utviklet av Wireless Power Consortium. Qi-systemet består av en ladematte og en kompatibel enhet som plasseres oppå ladematten.Produsenter som arbeider med Qi-standarden inkluderer Apple, Asus, Google, HTC, Huawei, LG Electronics, Motorola, Nokia, Samsung, BlackBerry, Xiaomi og Sony.Qi-standarden ble først utgitt i 2008, og  hadde i 2019 blitt implementert i mer enn 160 smarttelefon-modeller, nettbrett og andre enheter.


== Konkurrerende standarder ==
Rezence


== Tidligere konkurrerende standarder ==
WiPower og PMA, to tidligere standarder som slo seg sammen og ble til Rezence.
Open Dots, tidligere standard.


== Se også ==
Trådløs strøm
Nærfeltkommunikasjon


== Referanser ==
Kongepokalvinnere i vektløfting

Kongepokalvinnere i vektløfting mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som blir delt ut av Norges Vektløfterforbund hvert år i forbindelse med NM i vektløfting.
Vektløfting er en idrett hvor man løfter en vektstang over hodet. Det konkurreres i to øvelser, rykk og støt. 
I hver øvelse har man tre løft på valgfrie vekter. Det tyngste løftet blir tellende. Øvelsesresultatene summeres og gir den endelige resultatlisten.Hvert særforbund i Norges idrettsforbund får normalt tildelt to kongepokaler hvert år, som settes opp til hhv. beste mann og beste kvinne i norgesmesterskapet.
Vektløfting administreres i Norge av Norges Vektløfterforbund, som ble stiftet i 1946.
NM i vektløfting ble arrangert for første gang i 1939.
Det konkurreres i ulike vektklasser. Det kan være opptil ti vektklasser for både menn og kvinner. 
Det er utarbeidet omregningstabeller (sinclair-poeng) for at de ulike vektklassene kan sammenlignes.
Kongepokalen blir delt ut til utøveren med best resultat omregnet i sinclair-poeng. 
Vedkommende regnes da som mesterskapets beste vektløfter uavhengig av vektklasse.Den første kongepokalen for menn ble delt ut i 1947. Den første kongepokalen for kvinner ble delt ut i 2010. Kongepokalen for kvinner blir bare delt ut når det er nok deltagere i NM – det må være minst 15 deltagere som kjemper om kongepokalen for at den kan deles ut.


== Kongepokalvinnere for menn ==


== Kongepokalvinnere for kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 201. ISBN 978-82-303-2060-0. 
Norges Vektløfterforbund: Norgesmesterskapet 2020
Singilis

Singilis  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, litt flate, blanke, brunrøde løpebiller med svarte tegninger på dekkvingene.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Midtøsten og Sentral-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Singilina Jeannel, 1949
Slekten Singilis Rambur, 1837
Singilis alternans Bedel, 1905
Singilis bicolor Rambur, 1837
Singilis centralis Antoine, 1963
Singilis cingulatus (Gebler, 1843)
Singilis felixi Anichtchenko, 2011
Singilis jedlickai Anichtchenko, 2011
Singilis kabakovi Anichtchenko, 2011
Singilis klimenkoi Anichtchenko, 2011
Singilis kolesnichenkoi Anichtchenko, 2011
Singilis kryzhanovskii Anichtchenko, 2011
Singilis libani (Sahlberg, 1913)
Singilis loeffleri Jedlicka, 1963
Singilis makarovi Anichtchenko, 2011
Singilis melillensis Escalera, 1914
Singilis mesopotamicus Pic, 1901
Singilis pardoi Mateu, 1954 
Singilis saeedi Anichtchenko, 2011
Singilis solskyi Anichtchenko, 2011
Singilis soror Rambur, 1837
Singilis timidus Anichtchenko, 2011
Singilis timuri Anichtchenko, 2011


== Eksterne lenker ==
(en) Singilis i Encyclopedia of Life 
(en) Singilis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Singilis hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Singilis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Singilis – detaljert informasjon på Wikispecies
Tekjøkken

Et tekjøkken eller hybelkjøkken er et lite kjøkken som vanligvis består av kjøleskap og mikrobølgeovn, men kan også omfatte andre hvitevarer, og noen ganger en vask. Tekjøkken finnes for eksempel på i enkelte studioleiligheter, internat, motell- og hotellrom eller kontorbygg. Navnet kommer muligens av at det er et sted hvor man kan tilberede te, kaffe, varm sjokolade og annen varm drikke, samt mindre måltider som ikke krever stor plass.


== Se også ==
Hybel
Studioleilighet
Hybelleilighet
Bokollektiv
Grovkjøkken
Oppholdsrom

Et oppholdsrom er et rom i en bolig hvor det er naturlig å sette seg ned eller oppholde seg. Den spesifikke definisjonen av et oppholdsrom kan variere og være avhengig av kontekst. Oppholdsrom kan stå i kontrast til rom som brukes primært til lagring eller oppbevaring (f.eks. boder) og tekniske rom (f.eks. fyrrom).


== Temperatur og fuktighet ==
Romtemperatur i vanlige oppholdsrom er ofte rundt 18 °C til 25 °C.
Oppholdsrom bør ha tilfredsstillende luftfuktighet og ventilasjon til at man får god inneluft og unngår mugg og hussopp.


== Krav i forskrift ==
Et soverom kan være et oppholdsrom, avhengig av bruk og definisjon. For eksempel fungerer ofte soverommet til barn som deres oppholdsrom, samt at i mindre boliger, leiligheter og hybler sover beboerne som regel i oppholdsrommet. I byggteknisk forskrift må et soverom tilfredsstille krav til rom for varig opphold (oppholdsrom), som hovedsakelig stiller krav til takhøyde og rømningsveier.
Oppholdsrom må være godkjent for varig opphold. Oppholdsrom er ofte primærrom. Oppholdsrom er alltid hoveddel, i motsetning til rom som er tilleggsdel (bod og lignende).


== Eksempler på oppholdsrom ==
Eksempler på oppholdsrom kan være stue, salong, kjellerstue, loftsstue eller arbeidsrom.

Alkove
Foajé
Furtebu
Gemakk
Kabin
Kahytt
Lugar
Messe
Ruff
Sakristi


== Se også ==
Kjøkken
Bad
Soverom
Seksjon


== Referanser ==
Herscheløya

Herscheløya (engelsk: Herschel Island, fransk: Île d'Herschel, inuvialuktun: Qikiqtaruk) er en øy i Beauforthavet utenfor kysten av Yukon i Canada. Den ligger nord i territoriet, omtrent fem km utenfor kysten, og nærmere 1000 km nord for hovedstaden Whitehorse. Det høyeste punktet ligger sentralt på øyas vestside, og ligger 181,7 meter over havet. Øya er en del av Herschel Island – Qikiqtaruk Territorial Park.Øya var opprinnelig befolket av thulefolk og inuittfolket inuvialuit, som drev med fiske, jakt og hvalfangst. Fra 1889 ble den brukt som overvintringssted for amerikanske hvalfangstskip, og bosetningen Pauline Cove øst på øya hadde på det meste 1500 innbyggere i 1890-årene. Bosetningen ble gradvis forlatt etterhvert som hvalfangsten avtok utover 1900-tallet, og innen 1964 var Herscheløya fullstendig avfolket.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Burn, Christopher R. (2012). Herschel Island: A Natural and Cultural History of Yukon's Arctic Island. Wildlife Management Advisory Council. ISBN 9780988000902. 
Coates, Kenneth (2005). Land of the Midnight Sun: A History of the Yukon. McGill-Queen's Press. ISBN 9780773527577. 
Mills, William J. (2003). Exploring Polar Frontiers: A Historical Encyclopedia. ABC-CLIO. ISBN 9781576074220. 


== Eksterne lenker ==
(en) Herschel Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eskilsminne IF

Eskilsminne IF er et svensk idrettslag.
Fotballspilleren Jonathan Albert Levi spilte for Eskilsminne IF som ung.
Honda e

Honda e (2020–) er en liten elektrisk bil fra japanske Honda.
Den er litt mindre enn Mini og har kun plass til fire personer.  Motoren er 136 eller 154 hestekrefter og batteriteknisk rekkevidde er i overkant av 200 kimoleter.  Kjørerinformasjon vises på tre brede skjermer som fyller hele dashboardets bredde.  Utvendige speil er kamera. e er priset fra 250 000 ved innføringen senhøstes 2020.


== Referanser ==
Ta’ lidt solskin

Ta' lidt solskin er en dansk film fra 1969 med manuskript og instruksjon av Annelise Reenberg. 


== Handling ==
Filmen handler om gårdmusikantene Poul Otto og Henry Bernhard hvis sorgløse liv på Christianshavn blir endret drastisk, da Bernhards to barn dukker opp etter å ha bodd hos hans søster i Amerika. Med to barn i husholdningen blir de to musikantene nødt til å finne et fast sted å bo, og det gjør i det alternative boligområde Nokken. Barna trives godt blant de eksentriske men hyggelige og hjelpsomme beboere, og allikevel ønsker de sosiale myndigheter å fjerne dem blant annet pga. de sanitære forhold, og fordi de synes at barna mangler en kvinne til å ta seg av dem. 
Poul Otto får ideen om å sette en kontaktannonse i avisen med ekteskap for øye, men hva sier barna?


== Medvirkende ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ta' lidt solskin på Internet Movie Database 
(no) Ta' lidt solskin hos Filmfront 
(da) Ta' lidt solskin i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Ta' lidt solskin på AllMovie 
Trailer
Ripidiinae

Ripidiinae er en gruppe av snyltebiller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin. 


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, brunrøde til svarte snyltebiller. Hannene har buskformede antenner. 


== Levevis ==
Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten. 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea
Familien snyltebiller, Ripiphoridae (=Rhipiphoridae)
Underfamilien Ripidiinae Gerstäcker, 1855
Stammen Eorhipidiini Iablokoff-Khnzorian, 1986
Slekten Pterydrias Reitter, 1895 - 5 arter
Stammen Ripidiini Gerstäcker, 1855
Slekten Aporrhipis Pascoe, 1887 - én art
Slekten Blattivorus Chobaut, 1891 - 3 arter
Slekten †Cretaceoripidius Falin & Engel, 2010 - én fossil art
Slekten Falsorhipidius  Pic, 1947 - 2 arter
Slekten Neonephrites Riek, 1995 - 2 arter
Slekten Neorhipidius Riek, 1955 - 4 arter
Slekten Neorrhipidius Viana, 1958 - 4 arter, selv om uttalen er lik er ikke disse to navnene homomyner når de staves ulikt
Slekten †Olemehlia Batelka, 2012 (juniorhomonym) - én fossil art
Slekten †Paleoripiphorus Perrichot, Nel & Neraudeau, 2004 - én fossil art
Slekten Paranephrites Riek, 1955 - én art
Slekten Pararhipidius Coiffait, 1947
Slekten †Pauroripidius Kaupp & Nagel, 2001 - 2 fossile arter
Slekten Pirhidius Besuchet, 1957 - én art
Slekten Pseudorhipidius  Chobaut, 1894
Slekten Quasipirhidius Zaragoza, 1992 - 2 nålevende og én fossil art
Slekten Quasirhipidius  Zaragoza, 1992 - 3 arter
Slekten Rhipidioides Riek, 1955 - 8 arter
Slekten Rhipidocyrtus Falin & Engel, 2014 - én art
Slekten Rhizostylops Silvestri, 1906 - én art
Slekten Riekella Selander, 1957 - 4 arter
Slekten Ripidius Thunberg, 1802 - 12 arter, i Norge:
kakerlakksnyltebille, Ripidius quadriceps Abeille de Perrin, 1872


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) kakerlakksnyltebiller hos Artsdatabanken 
(en) kakerlakksnyltebiller hos Fauna Europaea 
(en) kakerlakksnyltebiller hos Fossilworks 
(en) kakerlakksnyltebiller hos ITIS 
(en) Kategori:Ripidiinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ripidiinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Thryptocerus

Thryptocerus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Licininae Bonelli, 1810
Stammen Oodini  LaFerte-Senectere, 1851 
Slekten Thryptocerus Chaudoir, 1878
Thryptocerus agaboides (Fairmaire, 1868)
Thryptocerus anthracinus (Brancsik, 1893)
Thryptocerus ebeninus Basilewsky, 1943
Thryptocerus perrieri Jeannel, 1949
Thryptocerus politus Chaudoir, 1878


== Eksterne lenker ==
(en) Thryptocerus i Global Biodiversity Information Facility 
Thryptocerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Kongepokalvinnere i triatlon

Kongepokalvinnere i triatlon mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som har blitt delt ut av Norges Triatlonforbund i forbindelse med norgesmesterskapet i triatlon siden 1999.
Kongepokalen for kvinner er delt ut siden 2001 når det har vært nok deltakere (minst 15) i øvelsen kongepokalen var satt opp i.
Kongepokalen gikk opprinnelig på rundgang mellom duatlon, triatlon og vintertriatlon.
Siden 2013 har kongepokalen gått på rundgang mellom triatlonøvelsene sprint, normaldistanse og langdistanse.


== Menn ==


== Kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 191. ISBN 978-82-303-2060-0.
Macroprotus

Macroprotus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Brasil.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Licininae Bonelli, 1810
Stammen Oodini  LaFerte-Senectere, 1851 
Slekten Macroprotus Chaudoir, 1878
Macroprotus forticornis Chaudoir in Oberthur, 1883
Macroprotus tenuicornis Chaudoir, 1878


== Eksterne lenker ==
(en) Macroprotus i Encyclopedia of Life 
(en) Macroprotus i Global Biodiversity Information Facility 
Macroprotus – detaljert informasjon på Wikispecies