jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anne Wibble

Anne Marie Wibble (født Ohlin 13. oktober 1943 i Stockholm, død 14. mars 2000 samme sted) var en svensk samfunnsøkonom og politiker for Folkpartiet. Hun var finansminister fra 1991 til 1994, den første kvinnen i dette embetet i Sverige.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var yngste datter av Bertil Ohlin, økonomen som ble tildelt Nobels minnepris i økonomi i 1977. Da datteren ble født var faren professor ved Handelshøyskolen i Stockholm og medlem av Riksdagen. I 1944 ble han partileder i Folkpartiet, et verv han hadde til 1967. 1944–1945 var han også handelsminister.
Wibble studerte til siviløkonom ved Handelshögskolan i Stockholm og avla civilekonomexamen i 1966. Deretter tok hun mastergrad i økonomi ved Stanford University i USA. I 1973 avla hun lisensiateksamen ved Handelshögskolan i Stockholm.Før hun reiste til USA, giftet hun seg og tok etternavnet Wibble.Hun arbeidet noen år ved Handelshögskolan, i landstinget i Stockholms län og var deretter i arbeidsmarkedsdepartementet fra 1980 til 1982. Deretter begynte hun å arbeide for Folkpartiets riksdagsgruppe.


=== Politisk karriere ===
Den politiske karrieren startet lokalt i Täby, der hun satt i kommunestyret fra 1977 til 1985. I 1985 ble hun valgt til Riksdagen. Der engasjerte hun seg i økonomisk politikk og var sentral i forhandlingene som førte til enighet mellom partiene om skattereform.Da Carl Bildt dannet en borgerlig koalisjonsregjering i 1991, ble Wibble finansminister. Hun var landets første kvinnelige finansminister. Som finansminister måtte hun håndtere valutakrise og økonomiske nedgangstider, omtalt som den verste økonomiske krise i Sverige siden 1930-årene. Hun forhandlet kutt i offentlige utgifter med sosialdemokratene. I hennes periode som finansminister fikk Riksbanken en friere stilling. Hun sto videre bak avregulering av telekommunikasjonssektoren, energiforsyning og samferdsel. Wibble var involvert i Sveriges forhandlinger om medlemskap i Den europeiske union.Etter at Bildts regjering gikk av i 1994, vendte Wibble tilbake til Riksdagen. Hun forsøkte i 1995 å bli partileder i Folkpartiet etter Bengt Westerberg, men tapte kampen mot Maria Leissner.I 1997 trakk Wibble seg fra politikken og ble sjeføkonom i Industriförbundet.


=== Utmerkelser ===
Wibble ble i 1998 tildelt H.M. Konungens medalj i 12. størrelse i Serafimerordenens bånd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Anne Wibble hos Sveriges riksdag
Pia Gjellerup

Pia Gjellerup (født 22. august 1959 på Frederiksberg) er en dansk sosialdemokratisk politiker og jurist. Hun har vært medlem av Folketinget, justisminister, næringsminister og finansminister. Gjellerup var den første kvinnelige finansminister i Danmark. Gjellerup er fra 2014 leder av Center for Offentlig Innovation.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gjellerup kommer fra en familie der faren var advokat og moren likningssekretær. Hun gikk gymnaset på Metropolitanskolen og ble uteksaminert i 1978.
Hun begynte i 1978 på studier til ingeniør ved Danmarks Tekniske Højskole, men skiftet i 1980 over til jusstudiet. I 1985 ble hun cand.jur. fra Københavns Universitet. Gjellerup arbeidet som advokatfullmektig og fikk advokatbevilling i 1990.


=== Politisk virke ===
Gjellerup engasjerte seg som student i Danmarks Socialdemokratiske Ungdom (DSU). Fra 1982 til 1984 ledet hun DSUs lokallag på Frederiksberg. Hun var også aktiv i lokalpolitikken og fra 1982 til 1987 satt hun i kommunestyret på Frederiksberg, de to siste årene som sosialdemokratenes gruppeleder.Ved valget i 1987 stilte Gjellerup som kandidat for Socialdemokratiet i Vestre Storkreds og ble valgt til Folketinget. I Folketinget ble hun valgt til styret i sosialdemokratenes gruppe. Hun ble i 1990 gruppesekretær og leder for skatteutvalget.
Da Poul Nyrup Rasmussen dannet regjering i 1993, ble Gjellerup justisminister. Regjeringen tiltrådte 25. januar 1993 og allerede 29. mars samme år gikk hun av. Bakgrunnen for at hun trakk seg var at det var avdekt uregelmessigheter i regnskapet for et kurssenter drevet av DSU. Gjellerup var styreleder for kurssenteret Solhavegården fra 1989 til 1993. Det ble senere klart at Gjellerup ikke hadde ansvar i saken.Gjellerup fikk sentrale verv i partiet. Fra 1992 til 1993, 1994 til 1998 og igjen fra 2001 var hun medlem av hovedstyret i Socialdemokratiet.Gjellerup ble i 1994 leder for sosialdemokratenes folketingsgruppe. Da Poul Nyrup Rasmussen 23. mars 1998 dannet en ny regjering, ble Gjellerup handelsminister. Hun hadde denne regjeringsposten til 21. desember 2000, da hun ble finansminister. Gjellerup  var Danmarks første kvinnelige finansminister.Gjellerup var på nytt sosialdemokratenes gruppeleder i Folketinget i årene 2002–2005. Hun var medlem av Folketinget til 20. februar 2007. Hun forlot da politikken for å arbeide som leder av politisk avdeling i Danmarks Jurist- og Økonomforbund. I 2014 ble hun leder for det nyopprettede Center for Offentlig Innovation.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Pia Gjellerup hos Folketinget
Nal

Se også NAL (andre betydninger)
Nal er en innretning bestående av et gummiblad montert i T-form på et håndtak. Innretningen er et redskap som brukes til vindusrensing, eller fjerning av vann og rensevæsker fra glass, speil og andre glatte overflater. Effekten av gummibladet på en nal er ikke ulikt effekten av gummibladet på en vindusvisker på en bil.
Haccho-demningen

Haccho-demningen er en steinfyllingsdam i Saga prefektur som benyttes i forbindelse med irrigasjon innen jordbruk. Demningen er 24,6 m høy og 346,6 m lang.


== Referanser ==
Karoline Knotten

Karoline Offigstad Knotten (født 6. januar 1995) er en norsk skiskytter som representerer Vingrom Idrettslag.
Under Skiskytter-NM 2019 i Ål gikk Knotten i mål som Norgesmester, men hadde glemt å gå en strafferunde og fikk derfor et tillegg på to minutter i tid som gjorde at hun endte utenfor pallen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karoline Knotten – Olympics.com 
(en) Karoline Knotten – Olympedia 
(en) Karoline Knotten – FIS (langrenn) 
(en) Karoline Knotten – IBU 
(en) Karoline Knotten – biathlon.com.ua 
(en) Karoline Knotten – TheSports.org 
(en) Karoline Knotten – TheSports.org
Sakslund

Sakslund (tidligere også Saxlund) er en storgård og tidligere adelig setegård i Stange i Innlandet. 


== Historie og eierforhold ==
Gården var tidlig i middelalderen kjent som «Lund», og fikk navnet Sakslund etter Saxe, far til lagmann i Opplandene Ogmund Saxason, som bodde på gården i 1348. Godset og de tilhørende gårdene var i flere generasjoner på 1600-tallet i den norske adelsslekten Bjelkes eie. 
På 1700-tallet kom godset i eie til blant annet slekten Flor med kommandant på Christiansfjeld festning major Jens Olsen Flor og senere den innvandrede adelsslekten Ziegler med jernverkseier Reinhold Ziegler og hans sønn Johann Heinrich Ziegler. I 1802 ble Sakslund kjøpt av stortingsmannen Michael Andersen Saxlund, som også tok sitt etternavn fra gården. Godset var i slekten Saxlunds eie frem til 1916.


== Kjente personer knyttet til Sakslund ==
Kansler Jens Bjelke (1580–1659)
Kaptein og amtmann Otte Bjelke († 1711)
Oberstløytnant Hans Ottesen Bjelke (1590–1663)
Admiral Christian Bielke (1645–1694)
Major og kommandant på Christiansfjeld festning Jens Olsen Flor (1656–1710)
Jernverkseier og offiser Reinhold Ziegler (1677–1729)
Jernverkseier Johann Heinrich Ziegler (1714–1787)
Sorenskriver og kammerråd Jens Ziegler (1717–1787)
Kaptein Caspar Reinhold von Ziegler (1719–1799)
Sorenskriver og mineralog Theodor Georg Ziegler (1726–1807)
Ordfører og stortingsmann Michael Andersen Saxlund (1778–1853)
Sorenskriver og stortingsmann Even Saxlund (1811–1902)
Rittmester Jacob J. Brun (1865–1931)


== Litteratur ==
Bratberg, Terje. (2009, 16. desember). Sakslund. I Store norske leksikon. Hentet 13. januar 2019 fra https://snl.no/Sakslund.
Veflingstad, M.: Stange bygdebok I: Gårds- og slektshistorien. Historielaget i Stange 1951, s. 370–372.
Ziegler, Ulrik Hermann Gregorius: Slekten Ziegler i Norge : Reinhold Ziegler og hans etterkommere i Lesja : Sorenskriver Jens Zieglers etterkommere. Hønefoss 1958, s. 2–10.


== Referanser ==
Lorentz Ewensen

Lorentz Ewensen (født 17. juni 1726, død 4. april 1790 i Trondheim) var en norsk prokurator og rettshistoriker.


== Liv ==
Ewensens foreldre er ukjente. Han ble gift i 1756 med Birgitte Christine Einersdatter Abel (født Riise), enke etter skipperen Peter Rasmussen Abel.
Som ung arbeidet han på kontoret hos prokuratorene Jørgen Læmell og Jens Schanche i Trondheim, og førte flere saker som fullmektig for disse. I 1754 fikk han «privat» juridisk eksamen i Trondheim og ble examinatus juris. Han ble overrettsprokurator og førte saker over hele stiftamtet.
I ettertiden er Ewensen særlig kjent som rettshistoriker. Han forsøkte å forstå enkelte særegne norske regler i Christian Vs norske lov ut fra de middelalderske norske lovene, som forelå trykt i Hans Paus' oversettelse. Fra 1759 til 1781 utga han en rekke avhandlinger om forskjellige punkter i loven, for eksempel «Korte Betænkninger om Vidners Forhør udi Odels- og andre Aastæds Sager i Norge». Fra 1784 utga han et eget rettshistorisk tidsskrift, Samlinger af juridiske og historiske Materier, som utkom i to bind, og hvor han utga en viktig avhandling om de norske bygdealmenningene.
Ewensen hadde en stor boksamling, som ble solgt på auksjon i 1790.


== Litteratur ==
Absalon Taranger: «Ewensen, Lorentz», i Norsk biografisk leksikon. Oslo: Aschehoug. 1926. 


== Eksterne lenker ==
(no) Lorentz Ewensen i Norsk biografisk leksikon
Christian Lund

Christian Lund (født 22. oktober 1835 på Gulla i Jevnaker, død 10. august 1898 i Kristiania) var en norsk jurist, kjent som manuduktør for studenter på slutten av 1800-tallet.


== Liv ==
Han var sønn av embetsmannen Claus Henrik Peter Lund og Karen Bolette Juell, ble student i 1856 og cand. jur. i 1861. I 1864 ble han kopist i Revisjonsdepartementet, men måtte ta avskjed i 1873 på grunn av blindhet. Han var født med et blindt øye, og det andre ble etter hvert angrepet av grå og grønn stær.
Alt som nyutdannet hadde Lund begynt som manuduktør for studenter, og etter at han ble blind ble dette yrket hans. Han fulgte med i den juridiske litteraturen ved å få studentene til å betale manuduksjonen ved å lese opp for ham, og utviklet etter hvert en svært god hukommelse. Lund var i mange år en institusjon blant de juridiske studentene i Kristiania. Han foreleste for dem fra en gyngestol i en leilighet i Bakkegata, særlig i eksamensperiodene, og var kjent under navnet «Blinde-Lund».
Etter anmodning av sin svigerinne Henriette Wulfsberg dikterte han en juridisk lærebok for elevene ved Wulfsbergs pikeskole, som var den første trykte norske læreboken i rettslære for skoleelever.
Jacob Hilditsch har skildret ham i et intervju som også ble utgitt i boken Kristiania-portrætter (1895).


== Litteratur ==
Christian Ebbell: «Lund, Christian», i Norsk biografisk leksikon. Oslo: Aschehoug. 1938.
Kredittinstitusjon

En kreditinstitusjon er en fellesbenevnelse på banker, finansieringsselskap, forsikringsselskaper, kredittforetak og andre institusjoner som yter kreditt mot en eller annen form for sikkerhet. De viktigste er statsbanker, forretningsbanker og sparebanker, men også kredittforeninger, forsikringsselskaper eller factoring-selskaper.
Norgesmesterskapet på ski 1922

Hovedlandsrennet (NM) på ski 1922 ble arrangert i Gjøvik fra 16. til 19. februar 1922. Bare menn deltok.


== 30 km langrenn ==

Dato: 16. februar


== Kombinert ==

Dato: 18.-19. februar

Norges Skiforbunds pokal til beste krets ble vunnet av Drammen og Omegn Skikrets.


== Kilder ==
Erling Ranheim (red.): Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord, s. 102. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955.
«Hovedlandsrendets 30 km. løp», Adresseavisen 17. februar 1922, s. 7.
«Hovedlandsrendet», Social-Demokraten 20. februar 1922, s. 6.
Bernt Moe

Bernt Moe (født 1. juni 1814 i Christiania, død 5. juni 1850) var en norsk personalhistoriker.


== Liv ==
Han var sønn av kjøpmannen Ole Moe (død 1834) og Ingeborg Mørch. I 1832 ble han student, men fortsatte ikke studiene. I stedet drev han egne studier av norsk historie, særlig personalhistorie. I 1837 ble han ansatt som assistent i Riksarkivet, som da var et kontor under Finansdepartementet. Da det ble opprettet en egen stilling som riksarkivar, søkte han på denne posten, men det ble Henrik Wergeland som fikk den. Han døde 36 år gammel, «efter mange Aars Brystsvaghed».Han utga blant annet en Beskrivelse over Christiania (1838) og en bok med biografiske opplysninger om Eidsvollsmennene, og utga et Tidsskrift for den norske Personalhistorie fra 1840 til 1846, samt sto for utgivelsen av Kongeriget Norges Stats-Calender for 1844, 1846 og 1848. Ellers skrev han artikler i Militairt Tidsskrift, Norsk Penning-Magazin, Bien, Skilling-Magazin, Den Constitutionelle og Morgenbladet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1896). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening.
Erik Riisnæs

Erik Arnesen Riisnæs (født 12. april 1819 på Risnes i Masfjorden, død 13. februar 1881 samme sted) var en norsk bonde, lærer og stortingsrepresentant.


== Liv ==
Han var sønn av kirkesanger Arne Haugnesen og Drude Kathrine Marie Daae. Som barn fikk han undervisning av faren, bestemoren og på omgangsskolen. Før konfirmasjonen fikk han noe undervisning av sogneprest Jacob Hveding, og ble i 1835 ansatt som omgangsskolelærer i Lindås. Fra 1838 var han lærer ved den nye, faste skolen på Fedje. Året etter ble han opptatt som elev ved det nyopprettede seminariet på Stord, og gikk ut derfra som første elev i 1841.
Samtidig var faren død, og Riisnæs måtte overta driften av farsgården. Han ble også sin fars etterfølger som skolelærer og kirkesanger i Sandnes sogn i Lindås. I 1880 sluttet han som lærer og overtok stillingen som lensmann.
Riisnæs var ordfører i Lindås i en årrekke fra 1848. Han kom inn på Stortinget for Søndre Bergenhus amt i 1857 og ble gjenvalgt til og med perioden 1871–73. Siden var han vararepresentant (suppleant) helt til sin død. I hele stortingstiden var han medlem av veikomiteen, og fra 1868 også av valgkomiteen. I 1871 ble han medlem av den kongelige kommisjonen som skulle revidere lovgivningen om kommunal beskatning.
Han samlet i mange år lokalhistoriske opplysninger, blant annet i Riksarkivet når han var på Stortinget. I 1866 utga han anonymt en liste over stortingsrepresentantene fra 1814 til 1865.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1896). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. 


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Arnesson Riisnæs hos Norsk senter for forskningsdata
Knut Spilling

Knut Spilling (født 1. oktober 1865 i Nordre Undal, død 21. april 1953) var en norsk jurist og sorenskriver.


== Liv ==
Han var sønn av bonden Per Persen Spilling (død 1914) og Gunhild Knutsdatter (død 1908). Sønnen Per Spilling ble dømt til døden og skutt av den tyske okkupasjonsmakten 28. januar 1942.
Som gutt ble han tatt ut av bygdeskolen og fikk undervisning av sognepresten Holst sammen med prestens egne barn. Etter middelskoleeksamen i Mandal ble han elev ved Kristiansand katedralskole og ble student i 1885. Etter å ha begynt å studere filologi gikk han over til rettsvitenskap og ble cand. jur. i 1891. Deretter fikk han bevilling som overrettssakfører og drev praksis som advokat i Mandal. I 1910 ble han utnevnt til sorenskriver i Alta, og i 1920 i Kragerø. Han gikk av i 1935 og slo seg ned i Åsgårdstrand.
I 1880- og 1890-årene deltok Spilling i politikken som skribent og folketaler. Han deltok i bystyret i Mandal og var en tid byens ordfører. I 1908 var han medlem av Høyres sentralstyre. I Alta ble han ansatt som jordkommissær for Talvik, Loppa og Hasvik og brukte flere år på å ordne eiendomsforholdene i dette området. Under dette arbeidet hadde han permisjon fra stillingen som sorenskriver.
Han utga et par skrifter om eiendomsrett til jord og skog i Finnmark: Av Finmarkens skogret (1919) og Om odelsrett og jordforhold i Finnmark (1937). Dessuten skrev han en del om Åsgårdstrands historie. Noe av dette ble utgitt etter hans død som Åsgårdstrandiana I og II.


== Litteratur ==
Olafsen, Arnet (1945). Våre sorenskrivere. Oslo. 
Studenterne fra 1885. Kristiania. 1910.
Macrispa

Macrispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
En ganske stor (20-27 millimeter), avlang, blankt svart skjoldbille med brune dekkvinger. Hodet er lite, antennene tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er noe rundet, dekkvingene utvidete bakover (nærmest pæreformede), tett og kraftig punkterte. Beina er forholdsvis korte.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne artens næringsplanter er ukjente.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra India, Bangladesh og Bhutan.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Botryonopini Chapuis, 1875
slekten Macrispa Balý, 1858
Macrispa saundersii Balý, 1858


== Litteratur ==
M. Würmli (1976) Revision der Tribus Botryonopini (Coleoptera: Chrysomelidae: Hispinae). Entomologische Arbeiten aus dem Museum G. Frey Tutzing bei München 27: 70-99. [1]


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World - Macrispa
Macrispa på ISIS
(en) Macrispa i Encyclopedia of Life 
(en) Macrispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Macrispa hos ITIS
Amblispa

Amblispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore (5-6 millimeter), avlange, svarte skjoldbiller, oftest med blålig eller grønnlig metallglans. Kroppsformen er avlang og hvelvet. Hodet er lite, antennene noe kraftige og under halvparten så lange som kroppen. Pronotum er noe rundet, dekkvingene rundede, med fine punktrader.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne slekten lever på ulike gress.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra India, Sri Lanka, Bangladesh og Nepal.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Callispini Chapuis, 1875
slekten Amblispa Balý, 1858
Amblispa dohrnii Balý, 1858
Amblispa laevigata (Guérin-Méneville in Cuvier, 1844)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Amblispa på ITIS
Hispines of the World - Amblispa
(en) Amblispa i Encyclopedia of Life 
(en) Amblispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amblispa hos ITIS
Hispodonta

Hispodonta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore til nokså store (6,5-15 millimeter), avlangt ovale, gjerne rødlige eller gulbrune skjoldbiller. Kroppsformen er hvelvet. Hodet er lite, antennene noe kraftige og under halvparten så lange som kroppen. Pronotum er noe rundet, dekkvingene rundede, med fine punktrader.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne slekten lever på ulike enfrøbladete planter.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra India i vest til Ny-Guinea i øst.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Callispini Chapuis, 1875
slekten Hispodonta Balý, 1858
Hispodonta bicolor Gressitt, 1963
Hispodonta bifasciata Gestro, 1906
Hispodonta chapuisii Gestro, 1885
Hispodonta cyperaceae Gressitt, 1988
Hispodonta delkeskampi Uhmann, 1952
Hispodonta depressa Gestro, 1906
Hispodonta discalis Gressitt, 1957
Hispodonta elegantula Baly, 1869
Hispodonta feliciae Samuelson, 1988
Hispodonta forticornis Heller, 1916
Hispodonta grandis Gressitt, 1963
Hispodonta imperalis (Baly, 1859)
Hispodonta janthina (Blanchard, 1853)
Hispodonta loriae Gestro, 1913
Hispodonta metroxylona Gressitt, 1960
Hispodonta nigricornis Baly, 1858
Hispodonta nitida Gressitt, 1988
Hispodonta palmella Gressitt, 1963
Hispodonta palmicola Gressitt, 1960
Hispodonta plagiata Baly, 1887
Hispodonta sacasc Gressitt, 1963
Hispodonta sagu Gressitt, 1963
Hispodonta samarica Uhmann, 1930-1932
Hispodonta semipallida Gressitt, 1988
Hispodonta semperi Chapuis, 1876
Hispodonta tarsata Chapuis, 1876
Hispodonta vicina Gressitt, 1963


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Hispodonta på ITIS
Hispines of the World - Hispodonta
Bilde av Hispodonta semperi
(en) Hispodonta i Encyclopedia of Life 
(en) Hispodonta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hispodonta hos ITIS
Pseudocallispa

Pseudocallispa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
En nokså liten (ca. 6 millimeter), oval, blankt svart skjoldbille, dekkvingene med blå metallglans. Kroppsformen er hvelvet. Hodet er lite, med et firkantet fremspring mellom antennefestene, antennene noe kraftige og korte, spisse. Pronotum er trapesformet sett ovenfra, dekkvingene rundede, med fine punktrader.


== Levevis ==
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne artens næringsplante er ukjent.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Filippinene.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Callispini Chapuis, 1875
slekten Pseudocallispa Uhmann, 1931
Pseudocallispa schultzei Uhmann, 1931


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Hispodonta på ITIS
Hispines of the World - Pseudocallispa
(en) Pseudocallispa i Encyclopedia of Life 
(en) Pseudocallispa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudocallispa hos ITIS
Calogero Vizzini

Calogero Don Calò Vizzini (født 24. juli 1877, død 10. juli 1954) var en mafiaboss fra Villalba, Italia.
Han ble regnet som den mest innflytelsesrike og legendariske mafiabossen på Sicilia fra andre verdenskrig og fram til sin død.
Ex-Muslims of Norway

Ex-Muslims of Norway (EX-MN) er en norsk organisasjon for tidligere muslimer samt ateister, fritenkere, humanister og agnostikere.
Organisasjonen beskriver seg først og fremst som et talerør for eks-muslimer av ulik opprinnelse og nasjonalitet i Norge. Ex-Muslims of Norway ønsker å normalisere aksept for å forlate islam og å kunne utøve kritikk av religionen.Styreleder er Cemal Knudsen Yücel. Walid al-Kubaisi var styremedlem av Ex-Muslims of Norway fra oppstarten og inntil sin død i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ex-Muslims of Norway på Facebook
Haccho-zeki-demningen

Haccho-demningen er en jordfyllingsdam i Chiba prefektur som benyttes i forbindelse med irrigasjon innen jordbruk. Demningen er 18 m høy og 80 m lang.


== Referanser ==