jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fjernhjelp

Fjernhjelp er en betegnelse på den norske beredskapen mot luftangrep som det norske Sivilforsvaret bygget opp etter andre verdenskrig.


== Bakgrunn ==
Under andre verdenskrig ble mange lokalsamfunn rammet av bombeangrep. Da trengte de rammede innbyggerne hjelp utenfra. Under gjenoppbyggingen av landet etter krigen tok man med seg erfaringene til sivilbefolkningen under krigen, og etablerte en beredskap mot luftangrep der det var lagt til rette for at hjelpemannskap utenfrar raskt kunne være på plass for å hjelpe sivile ofre. Dette kalte man «fjernhjelp».


== Fjernhjelpkolonner ==
Denne beredskapen ble organisert ved opprettelsen av 14 fjernhjelpkolonner, forkortet FK. Dette var motoriserte avdelinger på om lag 200 mann og en egen «fjernhjelpleir», det vil si en sivil forlegning der mannskapet kunne innkvarteres både under øvelser og ved utrykninger. Mange av fjernhjelpleirene ble etter noen tiår brukt til andre formål.


=== Fjernhjelpkolonner per 1961 ===
Østfold – fjernhjelpleir i Våler
Oslo
Akershus – fjernhjelpleir på Grorud (Sivilforsvarets skole ble senere bygget i tilknytning til denne fjernhjelpleiren); per 1979 var denne leiren ikke lenger i drift
Hedmark–Oppland
Buskerud – fjernhjelpleir i Lier; fjernhjelpleiren ble benyttet til innkvartering av ungarske flyktninger etter oppstanden i Ungarn i 1956
Vestfold – fjernhjelpleir på Hof (fra 1973 fengselsanstalt for promilledømte)
Nedre Telemark – fjernhjelpleiren ble benyttet til innkvartering av ungarske flyktninger etter oppstanden i Ungarn i 1956
Agderfylkene – fjernhjelpleir på Tveit ved Kristiansand; fjernhjelpleiren ble benyttet til innkvartering av ungarske flyktninger etter oppstanden i Ungarn i 1956
Jæren – fjernhjelpleir i Ryfylke; fjernhjelpleiren ble benyttet til innkvartering av ungarske flyktninger etter oppstanden i Ungarn i 1956
Haugesund–Odda
Bergen–Voss
Møre–Romsdal – fjernhjelpleir i Isfjorden
Sør-Trøndelag –  fjernhjelpler ved Smistadgrenda utenfor Trondheim; fjernhjelpleiren ble benyttet til innkvartering av ungarske flyktninger etter oppstanden i Ungarn i 1956
Nord-Trøndelag
HelgelandPå grunn av de store avstandene mellom befolkningssentraene i Troms og Finnmark, gikk man etter hvert bort fra den opprinnelige planen om å anlegge en 15. fjernhjelpleir for de to nordligste fylkene.


=== Utdanning ===
For å bli med i en fjernhjelpkolonne måtte man gjennom en grunnopplæring på 40 timer, eventuelt komprimert til 5 dager. Deretter måtte man delta på repetisjons- og fellesøvelser; disse øvelsene varte i 12 dager, og man ble innkalt til to øvelser hvert tredje år.


== Referanser ==
SC Farense

Sporting Clube Farense er en fotballklubb fra byen Faro i Portugal. Klubben ble stiftet i 1910.


== Sesonger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sporting Clube Farense – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Robert Steen (canadisk politiker)

Robert Ashley Steen (født 12. august 1933 i Winnipeg, Manitoba, Canada, død 10. mai 1979 i Winnipeg) var en canadisk advokat og politiker som representerte høyrepartiet Canadas konservative fremskrittsparti. Han var medlem av delstatsforsamlingen i Manitoba i en periode fra 1966 til 1969, og var ordfører i Winnipeg mellom 1977 og 1979.Han studerte juss ved University of Manitoba and the Manitoba Law School, og ble tatt opp som advokat i Manitoba i 1959.  Han arbeidet i statsapparatet i Ottawa før han i 1966 ble innvalgt i Manitobas lovgivende forsamling for én periode. Utover på 1970-tallet hadde han mer suksess i bypolitikken i Winnipeg, hvor han i 1971 ble innvalgt i bystyret. Han sto der for en mer moderat linje og vant borgermestervalget i 1977 mot sin tidligere partifelle Bill Norrie med drøyt ett prosentpoengs margin. Han døde av leverkreft drøyt ett år etter å ha blitt valgt. og Norrie vant omvalget som fulgte.


== Referanser ==
Peder Sørensen (lege)

Peder Sørensen (latinisert: Petrus Severinus, født 1540/1542, død 28. juli 1602) var livlege hos kong Frederik II og Christian IV.
Sørensen ble født i Ribe som sønn av rådmann Søren Jessen og Bodil Sørensdatter. Han ble immatrikulert ved Universitetet i København,  studerte senere  i Italia, Tyskland og Frankrike. I sistnevnte land ervervet han seg doktorgraden i filosofi og medisin, og vant berømmelse som vitenskapsmann og lege, og ble ofte sitert. Under et opphold i Firenze fullførte han et verk, tilegnet Frederik II, som har gjort ham berømt i legevitenskapens historie: Idea medicinæ philosophicæ, fundamenta continens totius doctrinæ Paracelsicæ, Hippocraticæ et Galenicæ (Basel, 1571).


== Hoffmedicus ==
I 1571 vendte han tilbake til Danmark og ble straks utnevnt til kongelig livlege, med høy lønn og forskjellige forleninger. Denne stillingen beholdt han i over 30 år, og behandlet således Frederik II under dennes dødelige sykdom og ble deretter livlege hos sønnen Christian.
Sørensen selv døde av en pestdepidemi sommeren 1602 og ble bisatt i St. Rochi Kapel i Vor Frue i København. Han etterlot seg en stor formue, samt ektefellen Drude Thorsmede (d. 1610) og to barn.


== Referanser ==
Kongepokalvinnere i fekting

Kongepokalvinnere i fekting mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som har blitt delt ut av Norges Fekteforbund i forbindelse med 
norgesmesterskapet i fekting siden 1913. Den første kongepokalen for kvinner ble delt ut i 1979.
Kongepokalen gikk til å begynne med på omgang mellom våpnene kårde, florett og sabel. Siden 1971 har alltid kongepokalen for menn blitt delt ut til norgesmesteren i kårde.
Siden 1987 har kårde vært den eneste øvelsen i NM, både for menn og kvinner.


== Kongepokalvinnere for menn ==


== Kongepokalvinnere for kvinner ==


== Utøvere med flest kongepokaler ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 103. ISBN 978-82-303-2060-0.
Pärnu kommune

Pärnu (estisk: Pärnu linn) er en bykommune i Pärnu fylke i Estland. Administrasjonssenteret i kommunen er byen Pärnu.
Kommunen ble grunnlagt i 2017 gjennom en sammenslåing av bykommunen Pärnu og landkommunene Tõstamaa, Audru og Paikuse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pärnu City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Yajirō

Yajirō (japansk: ヤジロウ, 弥次郎, også kjent som Anjirō (アンジロー) eller Anjero (アンジェロ) fra portugisisk Angelo (=engel); født antagelig etter 1510, død etter 1549) var en japansk samurai fra provinsen Satsuma som i 1549 førte den baskiske jesuitten Francisco de Xavier y Jassu fra Goa til Japan. Med dette begynte den katolske misjon i Japan.
Fernão Mendes Pinto forteller i sin episk anlagte biografi at Anjirō/ Yajirō hadde begått et mord og så flyktet fra Japan på et portugisisk skip som lå i Yamakawas havn. Pinto ble kjent med ham, og introduserte ham for pater Francisco de Xavier. Anjirō hadde plukket opp litt pidgin-portugisisk slik at han nå kunne samtale direkte rimelig greit med pater Xavier. Han ble den som gav pater Xavier impulsen til å reise på misjonsreise til Japan. 
Etter sin konversjon til kristen tro var Yajirō også kjent som Paulo de Santa Fé. Han hjalp misjonen som oversetter. 
Pater Xavier kom til Japan den 27. juli 1549, men det var ikke før den 15. august at han steg i land ved Kagoshima, den viktigste havnebyen i Satsuma-provinsen på øya Kyūshū. Han ble tatt vennlig i mot og var gjest hos Anjiros familie. Da hadde han så smått begynt med sin misjonærgjerning, etter først å ha studert kultur og, så godt han fikk til, språk.


== Litteratur ==
Cabezas, Antonio (1995): The Iberian century Japan. The Spanish-Portuguese presence in Japan (1543-1643). Valladolid: Secretariat Publications, University of Valladolid. ISBN 84-7762-452-6.
Yehuda Barkan

Yehuda Barkan (hebraisk: יהודה בארקן ; født 29. mars 1945 i Netanya i Palestinamandatet, død 23. oktober 2020 i Jerusalem) var en israelsk skuespiller, filmprodusent, filmregissør og tekstforfatter.
Han spilte i mange israelske komediefilmer i 1970-året, og produserte skjult kamera-moro i 1980-årene.
Hans karriere begynte i 1965. Han er særlig kjent for sine roller i kinofilmen Escape to the Sun og i fjernsynsfilmen Yellow Peppers (פלפלים צהובים; Pilpelim Tzehubim).
Barkan døde 23. oktober 2020 i Jerusalem av covid-19  i en alder av 75 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anklewicz, Larry (2000). Guide to Jewish Films on Video. KTAV Publishing House, Inc. ISBN 9780881256055. 
Kronish, Amy; Safirman, Costel (2003). Israeli Film: A Reference Guide. Greenwood Publishing Group. ISBN 9780313321443. 
(en) Yehuda Barkan på Internet Movie Database 
(fr) Yehuda Barkan på Allociné 
(en) Yehuda Barkan på AllMovie 
(en) Yehuda Barkan hos The Movie Database 
Yehuda Barkan på Facebook 
Yehuda Barkan på YouTube
Takashi Matsuhashi

Takashi Matsuhashi (født 26. oktober 1932) er en japansk langrennsløper som blant annet vant Flyktningerennet i 1962 som er et 44 kilometer langt internasjonalt, årlig turrenn på ski som går fra Nordli i Lierne kommune i Trøndelag til Gäddede i Strömsund kommune i Sverige. Han var også med i de internasjonale skirennene som ble arrangert av Vestre Trysil Idrettslag (Tørberget) på 1960 tallet. Han deltok i mennenes 15 kilometer-arrangement på vinter-OL 1960.


== Eksterne lenker ==
(en) Takashi Matsuhashi – Olympedia 
(en) Takashi Matsuhashi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Camptoloma canariense

Camptoloma canariense er en dvergbusk i brunrotfamilien.
Bladene er spatelformede og tett dekket av kjertelhår. Bladranden har grove tenner. Blomstene sitter i en forgreinet blomsterstand, og frukten er en brun kapsel. Arten er endemisk for Gran Canaria der den vokser spredt på klipper og steinete steder i den nedre vegetasjonssonen 300–700 moh.


== Litteratur ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 198. ISBN 0-85950-010-1.  [som Lyperia canariensis]
«Camptoloma canariense». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 25. oktober 2020. 
«Camptoloma canariense». Flora Vascular de Canarias. Besøkt 25. oktober 2020. 
K. Marhold (2011). «Sutera canariensis». Sutera. In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 11. september 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Camptoloma canariense i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Camptoloma canariense hos NCBI 
(en) Camptoloma canariense hos The International Plant Names Index 
(en) Camptoloma canariense hos Tropicos
DS «John Schøning»

DS «John Schøning» var et dampskip bygget i 1875 ved Cair & Co., Greenock, Skottland. Skipet var kontrahert av rederiet A/S John Schøning (Arent Schønings sønner) i Bodø, men ble solgt til Henrik Dreyer i Bergen i 1877.I 1878 ble skipet overtatt av Det Bergensk-Nordlandske Dampskibsselskab, senere Det Bergenske Dampskibsselskab.Skipet fikk en oppgradering ved Akers Mek. Verksted i 1891 med ny dampkjele, nye dekk og ny innredning. Skipet ble da omdøpt til «Juno».
I 1900 grunnstøtte «Juno» ved Rørvik i Trøndelag, og igjen i 1904, denne gang ved Vallersund. Begge ganger ble skipet reparert, og i 1915 ble hun ombygget til lastebåt.
Skipet grunnstøtte for tredje gang i 1919, ved Svelvik, og ble da kondemnert.


== Referanser ==
Kongepokalvinnere i judo

Kongepokalvinnere i judo mottar Hans Majestet Kongens Pokal, som har blitt delt ut av Norges Judoforbund i forbindelse med 
norgesmesterskapet i judo siden 1971.
Den første kongepokalen for kvinner ble delt ut i 1979.


== Kongepokalvinnere for menn ==


== Kongepokalvinnere for kvinner ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk Idrettsleksikon – Toppidrett i 150 år (norsk). 4. Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 122-23. ISBN 978-82-303-2060-0.
Naek L. Tobing

Naek Lumban Tobing (født 14. august 1940 på kraterøya Samosir i Tapanuli på Sumatra i Nederlandsk India, død 6. april 2020 i Jakarta i Indonesia) var en indonesisk lege, sexolog og forfatter. Han skrev Problems and Solutions (1994) og Premarital Sex, Extramarital Sex, and Building Marital Harmony.


== Liv og virke ==
Tobing fikk sin medisinske utdannelse fra Universitas Sumatera Utara (Universitetet i Nord-Sumatra) i 1966, og utdannelse i psykiatri fra Universitas Indonesia i 1976. Han ble også serfifisert sexolog fra University of Minnesota i 1983.Han skrev spalter om seksologiske problemstillinger en rekke aviser og ukeblader, og ble ofte benyttet som foredragsholder relatert tuil det samme i helseorienterte programmer på fjernsyn og radio over hele Indonesia.Han var gift med Marion Aritonang og de fikk seks barn.
Han døde på Pertamina Central Hospital (RSPP) i  Jakarta den 6. april 2020 i en alder av 79 år på grunn av covid-19.


== Referanser ==
Danny Faure

Danny Antoine Rollen Faure (født 8. mai 1962 i Kilembe i Uganda) er en seychellisk politiker som fra 16. oktober 2016 til 26. oktober 2020 var Seychellenes president. Han representerer partiet United Seychelles (tidligere Parti Lepep).


== Liv og virke ==
Faure ble født i Uganda av  seychelliske foreldre. Faren arbeidet ved et kraftverk i Uganda. Faure fikk skolegang i hjemlandet. Han studerte utenlands og fikk en grad i statsvitenskap fra Universitetet i Havanna på Cuba.Fra 1985 arbeidet han som tjenestemann i utdanningsdepartementet og underviste i  National Youth Service og ved Seychelles Polytechnic. Han ble leder for National Youth Service i 1989.Faure var aktiv i Seychelles People’s Progressive Front, som senere skiftet navn til Parti Lepep, var leder for ungdomspartiet og medlem av partiets sentralkomite. I 2009 ble han partiets generalsekretær. I 1993 ble han valgt til Nasjonalforsamlingen for regjeringspartiet Parti Lepep. Sin første ministerpost fikk han i 1998, da han ble utdanningsminister. Siden var han også minister for undervisning og ungdom (fra 2001), finansminister (fra 2006), ansvarlig for handel (fra 2007) og næringsliv (fra 2009). Faure ble visepresident i 2010. Samtidig hadde han ministeransvar for finans og handel, offentlig forvaltning, informasjon og kommunikasjonsteknologi.Sammen med James Michel stilte Faure ved presidentvalget i 2015, da med Faure som visepresidentkandidat. Faure overtok som president 16. oktober 2016 etter at forgjengeren James Michel trakk seg fra presidentembetet.Ved presidentvalget i oktober 2020 tapte Parti Lepep makten for første gang siden 1977 da Wavel Ramkalawan vant valget. Hans parti, Linyon Demokratik Seselwa, vant også valget til Nasjonalforsamlingen.


== Referanser ==
Tao Geoghegan Hart

Tao Geoghegan Hart (født 30. mars 1995 i London) er en britisk syklist.
Han ble profesjonell for Team Sky i 2017.Han største seier som profesjonell kom på først på 15. etappe av Giro d'Italia 2020. Senere vant han rittet sammenlagt, etter å ha slått Jai Hindley på den siste tempoetappen.


== Meritter ==


=== Grand Tour-resultater ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tao Geoghegan Hart – Olympics.com 
(en) Tao Geoghegan Hart – Olympedia 
(en) Tao Geoghegan Hart – Storbritannias olympiske komité 
(en) Tao Geoghegan Hart – ProCyclingStats 
(en) Tao Geoghegan Hart – Cycling Archives 
(en) Tao Geoghegan Hart – Cycling Quotient 
(en) Tao Geoghegan Hart – CycleBase
Kongepokalvinnere i kappgang

Kongepokalvinnere i kappgang mottok Hans Majestet Kongens Pokal, som ble delt ut av Norges Gang- og Mosjonsforbund i forbindelse med norgesmesterskapet i kappgang i perioden 1936–2008.
Kappgang er en idrett som går ut på å gå fortest mulig. Det vil si, til forskjell fra løping, at en fot skal være i bakken til enhver tid, og at støttebenet skal være strakt i kneleddet. 
Hvert særforbund i Norges idrettsforbund får normalt tildelt to kongepokaler hvert år, som settes opp til hhv. beste mann og 
beste kvinne i norgesmesterskapet. 
Norgesmesterskapet i kappgang har blitt arrangert siden 1936, og kongepokalen for menn har blitt utdelt fra samme år.


== Historie ==

Fram til 1978 ble det utdelt én kongepokal hvert år. 
Pokalen ble da satt opp på en av distansene i NM, og fram til 1966 var dette en vandrepokal som måtte vinnes to ganger for å få den til odel og eie. 
Da Kjell Lund vant den i 1966, var det sju personer som hadde ett napp i den.
Kjell Lund vant den til odel og eie året etterpå.
Etter 1967 var det ulike kriteriene for hvem som ble tildelt kongepokalen. I perioden 1968–1970 ble kongepokalen tildelt den utøver som hadde best tid sammenlagt på 
to eller tre NM-distanser.I 1971 gikk man tilbake til å sette opp kongepokalen i en øvelse, og i 1972 ble den for første gang satt opp i en øvelse for kvinner. Dermed ble Thorhild Sarpebakken første kvinnelige vinner av kongepokalen. 
I 1976 var kongepokalen satt opp på 20 km landevei for menn, men ble aldri utdelt fordi to mann delte seieren.Fra 1979 ble det utdelt to kongepokaler hvert år, en til hvert kjønn.
Man fortsatte å sette opp kongepokalen for menn i en forhåndsbestemt NM-øvelse, før man en gang på 1990-tallet endret kriteriene til å se alle NM-vinnere i sammenheng før man delte ut kongepokalen. 
I 1996 ble kongepokalen tildelt Martin Engelsviken fordi han hadde best tid på 10 km og 20 km sammenlagt.Kristian Lunde Lyssand vant kongepokalen i 1998 fordi han var den eneste NM-vinner som hadde deltatt i både NM på bane og NM på landevei.Kongepokalen for kvinner ble delt ut når det var nok deltagere i kvinneklassen.
Det må være minst 15 deltagere på øvelsen der kongepokalen er satt opp for at den kan deles ut.Kjersti Tysse var tidenes yngste kongepokalvinner uansett idrett da hun vant kongepokalen i 1985, bare 13 år gammel.Etter at Gang- og Mosjonsforbundet ble slått sammen med Norges Friidrettsforbund i 2009, ble det ikke lenger delt ut egne kongepokaler i kappgang.


== Kongepokalvinnere for menn ==


== Kongepokalvinnere for kvinner ==
Etter at Norges Gang- og Mosjonsforbund ble slått sammen med Norges Friidrettsforbund i 2009, ble det ikke lenger delt ut egne kongepokaler i kappgang.
Kjersti Tysse Plätzer vant likevel kongepokalen i friidrett i 2009.


== Utøvere med flest kongepokaler ==


== Klubber med flest kongepokaler ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Tom A. Schanke, red. (2012). Norsk idrettsleksikon : toppidrett i 150 år : resultater, oversikter, analyser, portretter. Bind 4: Andre idretter, idrettspriser, kongepokalvinnere, verdensmestere, NIF og diverse (norsk). Norge: Tom A. Schankes Forlag. s. 128. ISBN 978-82-303-2060-0.
Olaf Gjerløw

Jens Olaf Gjerløw (født 20. mars 1885 i Stavanger, død 5. desember 1949) var en norsk redaktør. Han var redaktør i Morgenbladet fra 1920 til 1949.


== Liv ==
Han var sønn av presten Ole Ohnstad Gjerløw (1845–1924) og Agnethe Hermine Brun (født 1854), og fetter av Lilli Gjerløw. I 1924 ble han gift med Dagmar Helene Jæger (født 1889), datter av litteraturhistorikeren Henrik Jæger.
Han vokste opp i Hamarøy og Vågan, og ble først undervist av en huslærer. Senere ble han elev ved Trondheim katedralskole. I 1903 ble han student som privatist ved Frogner skole. Deretter studerte han klassisk filologi og ble cand. philol. i 1909.
Gjerløw var redaksjonssekretær i Fredriksstad Tilskuer i 1910 og ble høsten samme år ansatt som redaksjonssekretær i Høyres Pressebyrå. Ved siden av underviste han i latin ved St. Hanshaugen skole. Fra 1916 til 1918 var han politisk sekretær i Morgenbladet, hvor han i 1918 overtok som midlertidig sjefsredaktør etter Carl Joachim Hambro, fra 1920 som fast redaktør. Fra 1925 til 1936 var han formann i Den konservative presses forening.
Under 2. verdenskrig ble Gjerløw sammen med Fredrik Ramm stilt for en tysk standrett under unntakstilstanden i Oslo i september 1941. Gjerløw ble dømt til 15 års fengsel, Ramm til livsvarig. Grunnen var at Gjerløw hadde latt Morgenbladet trykke en artikkel av Ramm. Begge ble satt i tukthus i Tyskland. Gjerløw ble løslatt etter fem måneder og vendte tilbake til Norge våren 1942, mens Ramm ble værende helt til han ble syk to år senere og døde på veien hjem. Etter krigen ble den tyske juristen Rudolf Schiedermair dømt i Eidsivating lagmannsrett for sin rolle i standrettssaken mot Gjerløw.
Gjerløw hadde skriveforbud resten av krigen. I 1943 ble Morgenbladet stengt, og Gjerløws stedfortreder Rolv Werner Erichsen arrestert. Etter krigen vendte Gjerløw tilbake til redaktørstillingen i Morgenbladet, men helsen hans var blitt svekket. Han døde etter en operasjon i 1949.
Gjerløw utga det historiske verket Norges politiske historie – Høires innsats fra 1814 til i dag i tre bind (1934–35). I 1948 utga han dessuten en biografi over stattholder Severin Løvenskiold.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Studentene fra 1903. Oslo. 1928. 
Studentene fra 1903. Oslo: (Merkur boktr.). 1953. 
Kildal, Arne (1945). Presse- og litteraturfronten. Aschehoug.
21. etappe av Giro d’Italia 2020

21. etappe av Giro d'Italia 2020 var en 15,7 km lang tempoetappe til Milano 25. oktober 2020. 
Filippo Ganna vant sin fjerde etappeseier, og hans lagkamerat Tao Geoghegan Hart vant rittet sammenlagt.


== Etapperesultater ==


== Sammenlagt etter etappen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 21. etappe av Giro d'Italia 2020 - ProCyclingStats
Lars Fredrik Frøislie

Lars Fredrik Frøislie (født 28. juli 1981 i Hønefoss) er en norsk musiker, multiinstrumentalist, låtskriver og plateprodusent. 
Frøislies hovedinstrumenter er keyboard og trommer og han benytter autentiske analoge tangentinstrumenter som blant andre Chamberlin M1, Mellotron M400, Hammond C3-orgel, Rhodes MkII, Hohner Clavinet D6, ARP, Mini Moog, Roland VP-330, Prophet-5, Solina String Ensemble, Marxofon, tremoloa, piano og cembalo. Han driver også plateselskapet Termo Records sammen med Jacob Holm-Lupo.Han er medlem av Wobbler, Tusmørke, Three Winters og White Willow og har spilt keyboards for blant andre Xploding Plastix, Finn Coren, Rachel Haden, Shining, Ásmegin, Urgehal, Trollfest, The Opium Cartel og The Electones. Frøislie har også skrevet musikk for TV og film sammen med musikeren og komponisten Ketil Vestrum Einarsen fra Jaga Jazzist, White Willow og Geir Lysne Listening Ensemble. Frøislie medvirket også med trommer, piano og synthesizer på Trond Bråthens prosjekt Angst Skvadron. Frøislie og Bråthen spilte også sammen i bandet In Lingua Mortua.


== Diskografi (utvalg) ==
med Ásmegin

2003 Hin vordende sod & sø
2008 Arvmed White Willow

2004 Storm Season
2006 Signal to Noise
2011 Terminal Twilight
2017 Future Hopesmed In Lingua Mortua

2007 Bellowing Sea – Racked by Tempest
2010 Salon des Refusésmed Wobbler

2005 Hinterland
2009 Afterglow
2011 Rites at Dawn
2017 From Silence to Somewhere
2020 Dwellers of the Deepmed The Opium Cartel

2009 Night Blooms
2013 Ardor
2020 Valormed Tusmørke

2012 Underjordisk Tusmørke
2014 Riset bak speiletmed Three Winters

2013 The Atrocities EP
2014 Chromamed andre artister

2008 Xploding Plastix – Treated Timber Resists Rot
2008 Finn Coren – I draumar fær du
2008 Angst Skvadron – Flukt
2009 The Electones – If You'll Be Null I'll Be Void
2009 Shining – VI - Klagopsamler
2009 Rhys Marsh and the Autumn Ghost – Dulcima
2009 Urgehal – Iconoclast
2010 Angst Skvadron – Sweet Poison
2011 Trollfest – En kvest for den hellige gral
2011 Shining – VII - Född forlorare
2011 Finn Coren – Mitt hjerte
2012 Furze – Psych Minus Space Control
2012 Matilda Gressberg – A Heart
2013 Koldbrann – Vertigo
2013 Shining – 8 ½ - Feberdrömmar i vaket tillstånd (samlealbum)
2014 Haakon Ellingsen – Orkaner og fuglesang
2015 Finn Coren – På jorden et sted - Utvalgte nordiske dikt
2016 Urgehal – Aeons in Sodom
2017 Weserbergland – Sehr Kosmisch • Ganz Progisch
2018 Haakon Ellingsen – Det var noe som hendte en gang
2018 Wudewuse – Wudewuse
2019 Telepath – Mental Mutations
2020 Haakon Ellingsen - Jeg tror på stier hvor en kan gå vill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Fredrik Frøislie på Internet Movie Database 
(en) Lars Fredrik Frøislie på Discogs 
(en) Lars Fredrik Frøislie på MusicBrainz 
(no) Lars Fredrik Frøislie på rockipedia.no