jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
E.C. Dahls fødestiftelse

E. C. Dahls stiftelse var en norsk almennyttig stiftelse i Trondhjem opprettet i 1892 av Erich Christian Dahl og åpnet i 1908. Den ble nedlagt i 1984.
I testamentet Dahl hadde skrevet vel fire år før sin død var det gitt direktiver til hvem som skulle arve hva av hans formue. Etter at alt var fordelt var det fortsatt betydelige verdier, nærmere 850 000 kroner samt en del eiendommer, igjen. De skulle benyttes «til en Stiftelse for hjælpeløse, nyfødte Børn eller et Barnehjem eller maaske rettere til en Fødselsstiftelse for fattige Barselskvinder, maaske alle tre Ting i Forening; denne Stiftelse skal have mit Navn.» 
I mars 1892 fastslo byens autoriteter og boets eksekutorer at stiftelsens formål skulle være et «Hospital for fattige, syge Børn og en Fødselstiftelse for fattige Kvinder.»
I 1877 hadde Dahl kjøpt Tronstadhaven rett sør for bryggeriets egen have, en tomt som han selv hadde hatt i tankene å benytte til stiftelsen, men eksekutorene mente den var for liten. I 1886 fant man en løsning ved å makeskifte en annen av Dahls eiendommer, en have øverst i Prinsens gate, med en tilstøtende eiendom til Tronstadhaven, Lohrmannhaven. Det gikk imidlertid mange år før stiftelsens kapital var stor nok til å få gjennomført bygging og drift. Først i 1905 kunne man på basis av Joh. Christensens tegninger og under Joh. Osness' overoppsyn starte arbeidet, og 29. juni 1908 ble stiftelsen høytidelig åpnet. Foran hovedbygningen ble det i anledning åpningen satt opp en statue av Erich Christian Dahl.
Frem til 1984 fødte 99 % av byens vordende mødre på Stiftelsen, da virksomheten ble nedlagt og all videre barsel foregikk på Regionsykehuset.
Granliveien (Ringerike)

Granliveien (1-3, 2-8) er en vei på Vesterntangen i Ringerike.
Granliveien er en sidevei til Livveien. Den starter der Livveien har sitt høyeste punkt, og går nordøstover. Veien består av eneboliger, og ligger cirka 107 meter over havet.


== Se også ==
Gater i Hønefoss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Granliveien, Ringerike – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MS «Birgo»

MS «Birgo» var et frakteskip som ble bygget i 1967. Skipet ble i 1978 sabotert av rederen og forliste i Nedstrandsfjorden. Motivet var forsikringssvindel.


== Tidlig historie ==
Skipet ble bygget av Ørens Mekaniske Værksted og var med sine 880 t.dw. da det største skipet som verftet hadde bygget. Skipet ble overlevert til Sameiet Birgo (Lykkes Rederi A/S) 6. november 1967. Skipet var i hovedsak tiltenkt for frakt av ferrosilisium og bruk på Norge-Rhinlinjen og var utstyrt med nedslagbare master slik at den kunne passere under broer. For sin tid var skipet utstyrt med moderne navigasjonsutstyr og enkeltlugarer for hele mannskapet. Den første kommersielle seilingen gikk fra Sunndalsøra med en aluminiumslast, med et anløp i Flatanger for å ta på tremasse, med ankomst i Bremen.Skipet ble solgt til Kristiansands-rederiet Kran & Båtservice A/S i 1977.


== Forlis ==
«Birgo» var natt til 18. juli 1978 på en seilas fra Sauda til Duisburg med en last på 700 tonn ferrosilisium. Eieren av skipets rederi Kran & Båtservice var også ombord på skipet. Værforholdene var gode da skipet begynte å ta inn vann. Årsaken var at rederen hadde åpnet bunnventilene og brukt skjærebrenner for å lage flere åpninger mot vannet. Sabotasjen ble oppdaget av maskinisten som konfronterte rederen. Rederen begrunnet sabotasjen med at rederiet var truet av konkurs, og at han ville redde arbeidsplasser, og maskinsjefen gikk med på å tie om sabotasjen. Skipet sank med akterenden først på 700 meters dyp i Nedstrandsfjorden ved 4-tiden om morgenen den 18. juli 1978. Hele mannskapet på 8 ble reddet.


== Rettsoppgjør ==
En etterforskning av forliset ble igangsatt men endte i første omgang med henleggelse på grunn av bevisets stilling. Kystskipsassuransen utbetalte en erstatning på 4,2 millioner, hvorav 3,6 millioner gikk til panthaverne Bergen Bank A/S og Paal Wilson & Co. A/S og 0,6 millioner ble utbetalt til rederiet. Senere var det en av mannskapet som røpet ovenfor kolleger hva som hadde skjedd, og i august 1980 erkjente maskinisten sabotasjen til politiet.Maskinisten som hadde oppdaget, men samtykket i å tie om, sabotasjen ble tiltalt for medvirkning til forsikringsbedrageri. Straffesaken mot ham ble i 1982 endelig avgjort i Høyesterett som satte straffen til 6 måneder betinget fengsel og en bot på 10 000 kroner.I 1983 ble rederen dømt i Ryfylke herredsrett til et og et halvt års fengsel for å ha åpnet bunnventilene på lasteskipet, og til å erstatte forsikringsselskapenes utlegg på 4,2 millioner for skipet og nær 1,6 millioner for lasten. Dommen ble stadfestet i lagmannsretten i 1984Da det ble oppdaget at forliset skyldtes svindel krevde Kystskipsassuransen å få tilbakeført utbetalingen som hadde gått til panthaverne. Saken gikk etterhvert til retten. I byretten ble pantehaverne frifunnet, men i lagmannsretten og i Høyesterett fikk forsikringsselskapet medhold etter at de konkluderte at prinsippet om condictio indebiti veide tyngre enn oppgjørshensynet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bakkevig, Erik (2003). Skipsforlis gjennom tidene - fra Skudeneshavn til Bømlahuk. Haugesund. ISBN 82-303-0098-4.
Inbioluperus

Inbioluperus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 2 arter.


== Utseende ==
Små til middelsstore 4,5-6,5 millimeter), avlange, blanke, metallglinsende bladbiller.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Costa Rica).


== Systematisk inndeling ==
Slekten er oppkalt etter Costa Ricas Instituto Nacional de Biodiversidad (INBio).

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Luperini Gistel, 1856
slekten Inbioluperus Clark, 1993 Inbioluperus costipennis Clark, 1993
Inbioluperus flowersi Clark, 1993


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inbioluperus i Encyclopedia of Life 
(en) Inbioluperus i Global Biodiversity Information Facility
Nepalolepta

Nepalolepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.


== Utseende ==


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Asia (Nepal).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Nepalolepta Medvedev, 1992
Nepalolepta carinata Medvedev, 1992


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nepalolepta i Global Biodiversity Information Facility 
Nepalolepta – detaljert informasjon på Wikispecies
Liroetoides

Liroetoides er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 2 arter .


== Utseende ==
Middelsstore (8-10 millimeter), avlange, halvmatt gule bladbiller. Antennene er ganske tynne og nesten så lange som kroppen. Fasettøynene er store og utstående. Pronotum er rundet med litt avsatte hjørner, mye bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, litt utvidete bakover, tett og jevnt punkterte.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (Laos, Vietnam).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Liroetoides Kimoto, 1989
Liroetoides fulvus Kimoto, 1989
Liroetoides geiseri Bezděk, 2013


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liroetoides i Global Biodiversity Information Facility 
Liroetoides – detaljert informasjon på Wikispecies
National League of American Pen Women

National League of American Pen Women, Inc. (NLAPW) er en amerikansk ideell medlemsorganisasjon for kvinner som driver virksomhet i kunst, litteratur og musikk. Organisasjonen som ble stiftet i 1897, har som formål å støtte og utvikle kreativ kunstnerisk virksomhet på profesjonelt nivå blant kvinner.
Marian Longfellow O'Donoghue som var niese av Henry Wardsworth Longfellow, organiserte foreningens første møte.


== Referanser ==
José María Calleja

José María Fernández Calleja (født 16. mai 1955 i Ponferrada i Spania, død 21. april 2020 i Madrid) var en spansk journalist, politisk fange under Francisco Franco-tiden, forfatter, og anti-ETA-aktivist. Frem til slutten på ETAs aktivititet måtte han leve med livvakter ettersom han var et mulig mål fot den baskiske terrorgruppen.
Han døde som følge av covid-19 den 21. april 2020.


== Bøker ==
1997: "Contra la barbarie. Un alegato en favor de las víctimas de ETA". Editorial: Temas de Hoy. Primer libro escrito por un periodista español sobre las víctimas de ETA
1999:“La diáspora vasca. Historia de los vascos condenados a irse de Euskadi por culpa del terrorismo de ETA”. Editorial El País Aguilar.
2001:“Arriba Euskadi. La Vida Diaria en el País Vasco”. Espasa Calpe. Premio Espasa de Ensayo.
2003:“Héroes a su pesar. Crónicas de los que luchan por la libertad”. Editorial Espasa.
2006:“Algo habrá hecho. Odio, muerte y miedo en Euskadi”. Editorial Espasa Calpe.
2006:“La derrota de ETA. De la primera a última víctima”. En Colaboración con Ignacio Sánchez-Cuenca. Editorial Adhara Publicaciones.
2006:“Qué hacemos con los inmigrantes”. Editorial Espasa.
2007:“Castro, Mentira Barbuda. La transición de Cuba a la Democracia”. Editorial Espasa Calpe.
2008:“Cuatro años de crispación. Cuando la derecha se echó a la calle”. Editorial Espejo de Tinta.
2008:“Para la libertad”. Ediciones Turpial.
2009:“El Valle de los Caídos”. Editorial Espasa.
2013: "La violencia como noticia" editorial Catarata.
2014: "Informar sobre la violencia contra las mujeres. Guía de buenas prácticas para los medios de comunicación. Prensas de la Universidad de Zaragoza.
2020: "Lo bueno de España". Editorial Planeta.


=== Bøker (medarbeidende bidragsyter) ===
2003:“¡Basta ya!. Contra el nacionalismo obligatorio”. Editorial Santillana
2003:“Terrorismo, víctimas y medios de comunicación”. Fundación Víctimas del Terrorismo.
2004:“Estrategias de la desinformación”. Conselleria de Cultura, Educació i Esport. Generalitat Valenciana.
2004:“Gritos de libertad” La Esfera de los libros.
2011:“Estudios sobre la violencia. “. Editorial Tirant lo Blanc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José María Calleja – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José María Calleja på Internet Movie Database
Philastra

Philastra er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art .


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Filippinene (Leyte).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Philastra Medvedev, 1995
Philastra carinata Medvedev, 1995


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philastra i Global Biodiversity Information Facility
Azlania

Azlania er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 7 millimeter), avlange, brunlige bladbiller, dekkvingene gjerne med svarte tegninger. Fasettøynene er store og utstående, hodet vel så bredt som pronotum, som er avrundet trapesformet (bredest foran). Dekkvingene er nokså jevnbrede, gjerne litt  innsnevrede i midten (svakt timeglass-formede),


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sørøst-Asia (Vest-Malaysia, Sumatra, Borneo).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Azlania Mohammedsaid, 1996
Azlania apicalis Mohamedsaid, 1996
Azlania costatipennis (Jacoby, 1896)
Azlania borneensis Mohamedsaid, 1996
Azlania shehah Mohamedsaid, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Azlania i Global Biodiversity Information Facility
Walter Wreszinski

Walter Wreszinski (født 18. mars 1880 i Mogilno, død 9. april 1935) var en tysk egyptolog.Wreszinski ble professor på åremål i 1915 og fast stilling som professor i 1920 i egyptologi ved universitetet i Königsberg. Han forfattet blant annet Die Hohenpriester des Amon (doktoravhandling, 1904), Die Medizin der alten Ägypter I–III (1909–1913), Ägyptische Inschriften aus dem k.k. Hofmuseum in Wien (1906) og Atlas zur altägyptischen Kulturgeschichte (I, 1915–1923; II, 1924–1925).


== Referanser ==
Åsmund Vinjes vei (Ringerike)

Åsmund Vinjes vei (2, 6 ,7) er en vei på Vesterntangen i Ringerike.
Åsmund Vinjes vei starter i nordenden av Edvard Griegs vei, og går sørøstover, oppover i terrenget. Den krysser Nansenveien, og ender opp i Livveien / Hattemaker Knudsens vei. Veien er bare cirka 150 meter lang, og har kun tre veiadresser. Veien ligger cirka 84 meter over havet midtveis, der den krysser Nansenveien.


== Se også ==
Gater i Hønefoss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Åsmund Vinjes vei, Ringerike – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fredrik Tobias Berglie

Fredrik Tobias Berglie (født 28. desember 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for Sandefjord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Tobias Berglie – Transfermarkt 
(no) Fredrik Tobias Berglie – Norges Fotballforbund
Mohamed Simakan

Mohamed Simakan (født 3. mai 2000) er en fransk fotballspiller som spiller for RC Strasbourg. Han er klar for den tyske klubben RB Leipzig fra 1. juli 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohamed Simakan – UEFA 
(fr) Mohamed Simakan – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Mohamed Simakan – LÉquipe 
(en) Mohamed Simakan – Transfermarkt 
(en) Mohamed Simakan – WorldFootball.net 
(en) Mohamed Simakan – Soccerbase.com 
(en) Mohamed Simakan – FootballDatabase.eu 
(en) Mohamed Simakan – Soccerway 
(en) Mohamed Simakan – PlaymakerStats.com 
(de) Mohamed Simakan – Tysklands fotballforbund
Asteranthos brasiliensis

Asteranthos brasiliensis er et treslag i familien Lecythidaceae.
Det blir opptil 15 m høyt. Bladene sitter spredt og er læraktige, avlange, 4–13 cm lange og 2–4,5 cm brede. Blomstene er store og sitter enkeltvis i bladhjørnene på en 12–18 mm lang stilk. Frukten er opptil 2 cm lang og inneholder bare ett frø. Arten vokser på sandjord langs elver med regelmessig flom. Den er utbredt i nordlige Amazonas i Brasil og sørlige Venezuela i nedslagsfeltene til Rio Negro og Orinoco.
Asteranthos brasiliensis er den eneste arten i slekta Asteranthos og ble tidligere ofte regnet til den monotypiske familien Asteranthaceae. Nå blir den plassert i underfamilien Asteranthoideae som ellers bare finnes i Vest-Afrika. Frøene spres ved at fruktene flyter i vann så det kan tenkes at den har spredt seg fra Afrika langs elvene Amazonas og Essequibo.


== Litteratur ==
G.T. Prance og S.A. Mori. «Asteranthos brasiliensis». Lecythidaceae – the Brazil nut family. The New York Botanical Garden. Besøkt 27. april 2020. 
S.A. Mori (2016). «Observations on the phytogeography of the Lecythidaceae clade (Brazil nut family)» (PDF). Phytoneuron. 2017-30: 1–85. ISSN 2153-733X. 
«Asteranthaceae». L. Watson og M.J. Dallwitz (1992–) The families of flowering plants. Besøkt 27. april 2020. 
J. Pires O'Brien (1998). «Asteranthos brasiliensis». The IUCN Red List of Threatened Species: e.T35232A9920707. doi:10.2305/IUCN.UK.1998.RLTS.T35232A9920707.en. 


== Eksterne lenker ==
(en) Asteranthos brasiliensis i Encyclopedia of Life 
(en) Asteranthos brasiliensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Asteranthos brasiliensis hos NCBI 
(en) Asteranthos brasiliensis hos The International Plant Names Index 
(en) Asteranthos brasiliensis hos Tropicos 
Asteranthos brasiliensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Kanonkuletre

Kanonkuletre (Couroupita guianensis) er et treslag i familien Lecythidaceae.
Det blir opptil 35 m høyt og har ikke brettrøtter. Bladene er samlet ytterst på greinene. Bladstilken er 5–30 mm lang. Bladene er 8–31 cm lange, 3–10 cm brede og har 15–25 par sidenerver. Bladene blir gule og faller av to–tre ganger i året, og etter 15 dager spretter nye blad. Løvfallet skjer som regel rett før blomstring, og det er lite synkronisering mellom ulike trær.
Blomsterstanden er som regel en klase, men kan være forgrenet. Den vokser rett ut av stammen (kauliflori), og av og til kan hele stammen være dekket av blomster. Blomstene er zygomorfe og 5–6 cm i diameter. Begeret har 6 fliker. Det er 6 kronblad som er gule eller rosa på utsiden og røde inni. Det er mange pollenbærere som er vokst sammen til en hette. Den er hvit lengst inn, rosa lenger ut og gul ytterst. Fruktknuten er undersittende og har 6 kammer. De duftende blomstene pollineres av bier i slekta Xylocopa. Fruktene er kulerunde og 12–25 cm i diameter med mange frø i fruktkjøttet.
Kanonkuletre vokser naturlig i Colombia, Venezuela, Guyana, Surinam, Fransk Guyana, Ecuador, Peru og øst og sørvest i Amazonas i Brasil. Det blir plantet som prydtre i tropiske og subtropiske strøk og er vanlig ved templer i India, Sri Lanka og Thailand. Fruktene brukes som dyrefôr, men spises ikke av mennesker.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
S.A. Mori og G.T. Prance. «Couroupita guianensis». Lecythidaceae – the Brazil nut family. The New York Botanical Garden. Besøkt 27. april 2020. 
J.M. Sánchez de Lorenzo-Cáceres (2012). «Couroupita guianensis» (spansk). Arboles ornamentales. Besøkt 27. april 2020. 
M. Mitré (1998). «Couroupita guianensis». The IUCN Red List of Threatened Species: e.T33969A9825349. doi:10.2305/IUCN.UK.1998.RLTS.T33969A9825349.en. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kanonkuletre i Encyclopedia of Life 
(en) Kanonkuletre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kanonkuletre hos ITIS 
(en) Kanonkuletre hos NCBI 
(en) Kanonkuletre hos The International Plant Names Index 
(en) Kanonkuletre hos Tropicos 
(en) Kategori:Couroupita guianensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Couroupita guianensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Couroupita guianensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Syndens landsby

Syndens landsby (russisk: Бабы рязанские) er et russisk stumfilmdrama fra 1927 regissert av Olga Preobrazjenskaja i samarbeide med Ivan Pravov.


== Handling ==
Filmen omhandler livet til de to kvinnene Anna og Vasilisa som lever i landsbyen Rjazan i Rjazan oblast.


== Om filmen ==
Dens sovjetiske premiere fant sted 13. desember 1927. Den var populær internasjonalt og ble i tillegg til Norge også distribuert i blant annet USA, Frankrike, Tyskland, Portugal, Italia og Finland.


== Mottakelse ==
Smaalenenes Social-Democrat mente at "Paa sitt vis og paa sitt omraade er Syndens landsby den beste film som endu er laget i Russland"


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Syndens landsby på Internet Movie Database 
(fr) Syndens landsby på Allociné 
(nl) Syndens landsby på MovieMeter 
(en) Syndens landsby på AllMovie
Gerda Karijord

Gerda Julie Karijord (født 16. mars 1884 på Brønnøy i Helgeland, død 20. februar 1960 i Trondheim) var en norsk pastor, forkynner og forfatter, og bestyrer av fiskerhjemmet i Vardø. Hun viet hele sitt yrkesaktive liv til Det Norske Misjonsforbund (Misjonskirken Norge), og ble i 1915 forbundets første kvinnelige forstander. Hun er blitt regnet som Norges første kvinnelige pastor.


== Liv og virke ==
Gerda Karijord ble omvendt i 1897, da hun var 13 år gammel. To år senere flyttet hun til Kristiania, der hun ble medlem av Betlehem misjonsmenighet. På denne tiden fikk hun jobb som barnepike hos sjokoladeprodusent Johan Throne Holst i Colletts gate 39.
I 1901 reiste hun som evangelist i Telemark, og skapte vekkelse i misjonsmenigheten Eben Ezer i Porsgrunn. I årene som fulgte var hun evangelist i Bodø og langs Helgelandskysten, og i 1907 ble hun ansatt redaksjonssekretær i Misjonsforbundets organ Talsmanden (senere Misjonsbladet). I 1912 var hun med i NFU – Norges Frimissions Ungdom (senere Misjonskirken UNG) fra stiftelsen av, og virket som reisesekretær for ungdomssaken.
I 1915 ble Karijord ansatt som forstander i Narvik Misjonsmenighet, og hun ble dermed trolig Norges første kvinnelige menighetsforstander. Fra 1918 var hun evangelist i Nordre Distrikt, og fra 1923 var hun forstander og pastor på Betel i Vardø. Der var hun også bestyrer for fiskerhjemmet hun fikk reist i tilknytning til menighetshuset, og nedla en betydelig innsats for å bedre fiskernes kår. Her virket hun til 1944. I denne perioden utga hun de to bøkene Korsets vei – fortelling fra Nord-Norge (1928) og Bølger som bruste – fortellinger fra de store vekkelser i Nord-Norge i 80-90-årene (1933).
I 1939 ble hun hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid.


== Familie ==
Gerda Karijord var datter av inderst Edvard Andreasen og Otelie Gerhardine Hansdatter på Rodal på Brønnøy. Hun forble ugift.


== Bibliografi ==
1928: Korsets vei – fortelling fra Nord-Norge, Lutherstiftelsen, Oslo
1933: Bølger som bruste – fortellinger fra de store vekkelser i Nord-Norge i 80-90-årene


== Utmerkelser ==
Kongens fortjenstmedalje i gull, 1939
Alle Kvinners gullmedalje


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 120. ISBN 8257900109. 


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki: Gerda Karijord, besøkt 28/4 2020.
Misjonskirken Norge: Gerda Karijord, besøkt 28/4 2020.
Andreas Karset

Andreas Kristensen Karset (født 27. januar 1859, død 5. oktober 1914) var en norsk forretningsmann og stortingsmann fra Vang på Hedmark. Han var medlem av Venstre.
Karset var sønnen til en gårdbruker. I unge år gikk han både amtsskolen og Sagatun Folkehøyskole. I 1884 ble han regnskapsfører og disponent for Vangs brenneri, en stilling han hadde til 1909. Fra 1900 var han gårdbruker på storgården Nordre Hoel i Vang. Han kjøpte også opp flere andre gårder i Vang.
Karset ble medlem av herredsstyre i Vang første gang i 1891, han var ordfører 1904-1913. I 1906 representerte han Hedmark ved kongekroningen i Trondheim.
Karset var Hedemarkens amt sin 5. representant til Stortinget 1900-03. Etter en kort tid i budsjettkomiteen var han fra 6. november 1900 medlem av tollkomiteen. Utenom stortingsvervet var han medlem av flere statlige utvalg, blant annet departementale komiteer om salg av øl-, vin- og brennevin i 1897, 1899 om skatteloven og 1901 om skattlegging av øl og brennevin.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak:Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Karset hos Norsk senter for forskningsdata
Høydebasseng

Høydebasseng er en kunstig dam eller en stor vanntank brukt som drikkevannmagasin. Bassenget er plassert høyt i terrenget forhold til uttakene slik at gravitasjon kan nyttes til overføring gjennom fordelingsnettet for drikkevannet.
Formålet med å plassere vannbassenget høyt er å jevne ut variasjoner i vannforbruket, sørge for jevnt trykk i overføringsledninger og sikre vannforsyning til innbyggerne ved tørke eller ledningsbrudd. I kuperte landskap er høydebasseng egnet, mens ved flate landskap nyttes vanntårn, en vanntank plassert i et opphøyet bygg, gjerne tårnformet. Både høydebasseng og vanntårn er tilknyttet et vannverk med overføringsledninger til forbrukerne.Der vanntårn kan være landemerker i landskapet er gjerne høydebasseng mer diskret plassert. Høye vanntanker plassert i opphevet terreng blir gjerne omtalt som vanntårn, men de faller samtidig under definisjon av et høydebasseng.


== Høydebasseng i Norge ==
Noen eksempler på høydebasseng i Norge:

Skytta vanntårn, høydebasseng ved Skytta i Nittedal kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Drikkevannmagasiner og høydebasseng