jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peter Schmid

Peter Schmid (født 26. juli 1898, død ukjent) var en sveitsisk skihopper, langrennsløper og kombinertløper.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 1924 i Chamonix, der han ble nummer 18 i skihopping.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Schmid – Olympedia 
(en) Peter Schmid – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Mario Cavalla

Mario Cavalla (født 1901, død ukjent) var en italiensk skihopper.
Han representerte Italia under Vinter-OL 1924 i Chamonix, der han ble nummer 19.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mario Cavalla – Olympedia 
(en) Mario Cavalla – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Gilbert Ravanel

Gilbert Ravanel (født 27. april 1900, død 1. september 1983) var en fransk skihopper, langrennsløper og kombinertløper.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1924 i Chamonix, der han ble nummer 22 i skihopping.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gilbert Ravanel – Olympedia 
(en) Gilbert Ravanel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Martial Payot

Martial Payot (født 18. februar 1900, død 13. oktober 1949) var en fransk skihopper, langrennsløper og kombinertløper.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1924 i Chamonix, der han ble nummer 25 i skihopping.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martial Payot – Olympedia 
(en) Martial Payot – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Louis Albert

Louis Albert (født 28. mai 1898, død 30. januar 1951) var en fransk skihopper.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 1924 i Chamonix, der han ikke fullførte konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Louis Albert – Olympedia 
(en) Louis Albert – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Stinkfist

Stinkfist er en sang av det amerikanske prog/altmetal-bandet Tool. Den dukker opp som den første sangen i deres andre studioalbum, Ænima, utgitt i 1996.
På grunn av sangens tematikk ble deler av den, samt tittelen og videoen, sensurert på mange ulike TV-stasjoner. For eksempel, for ikke å nevne den egentlige tittelen, brukte noen programledere kallenavnet "Spor nr. 1" i stedet.


== Referanser ==
Snehvide

Snehvide er et fjell i det sentral Hudson Land i det østlige Grønland, ca. 1500 km nordøst for hovedstaden Nuuk. Fjellet ble navngitt av geologen Heinrich Bütler (1893–1983) under Lauge Kochs ekspedisjoner på Grønland.


== Referanser ==
Anne Simonsen

Anne Simonsen (født 1967) er en norsk molekylærbiolog, professor og forsker. 
Simonsen er utdannet ved Universitetet i Oslo (UiO) og avsluttet med ph.d. i 1996. Hun ble i 2009 ansatt som førsteamanuensis ved UiO, fra 2012 har hun hatt tittelen som professor. I forskningssammenheng har hun fordypet seg i autofagi.
I 2007 mottok hun Dr. Ragnar Mørks legats pris for sin forskning innen kreftmedisin. I 2019 ble hun tildelt Kong Olav Vs Kreftforskningspris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anne Simonsen i Scholia
Popeda

Popeda er et finsk rockeband fra Tammerfors og en av utøverne av Manserock. Epe Helenius, som signerte for bandet med Poko Rekords i 1977, kalte bandet for «det finske Rolling Stones». Musikalsk er deres stil en kombinasjon av Rock 'n' Roll, med humoristisk lyrikk av vokalisten Pate Mustajärvi, ofte med tema som jenter, biler og drikking. 
Popeda ble grunnlagt i november 1977 av Pauli «Pate» Mustajärvi og Ilari «Ilpo» Ainiala. Popedas album Kaasua fra 1983 var deres gjennombrudd. Pate Mustajärvi er for tiden bandets eneste opprinnelige medlem.Den finske sangerinnen Erin Anttila utga en single om dette bandet.


== Diskografi ==


=== Album ===
Popeda  (1978)
Raswaa koneeseen!  (1980)
Hullut koirat  (1981)
Mustat enkelit  (1982)
Kaasua...  (1983)
Harasoo  (1984)
Pohjantähden alla  (1985)
Ei oo valoo  (1987)
Hallelujaa  (1988)
Kans’an Popeda  (1990)
Svoboda  (1992)
H.Ö.N.Ö.  (1994)
Live at the BBC  (1995)
500 cc  (1997)
Vieraissa  (1999)
Just!  (2001)
Häkää!  (2005)
Täydelliset miehet  (2008)
Voitto  (2011)
Haista Popeda!  (2017)


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Popeda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Popeda på Apple Music 
(en) Popeda på Discogs 
(en) Popeda på MusicBrainz 
(en) Popeda på Spotify 
(en) Popeda på Songkick 
(en) Popeda på AllMusic 
(fi) Popedaside av Jyrki Hietanen
María de los Ángeles Ortiz

María de los Ángeles Ortíz Hernández (født 18. februar 1973 i Comalcalco i Tabasco) er en meksikansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F57. Dette er en klasse for synshemmede utøvere i parafriidrett. Hun har paralympisk gull i kulestøt fra 2012 og 2016, og hun har gull i kulestøt fra Para-VM fra 2011, 2013 og 2019. Hun trenes av Noslen Martinez Gonzalez.


== Bakgrunn ==
Ortíz ble påkjørt av en full bilfører i 2004, og måtte amputere venstre foten. Samme år fikk hun også kreft, men ble frisk.


== Idrettskarriere ==
Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2007, og vant der kulestøt i klassen F55-58 med ny verdensrekord for klassen F58 med 10,23 meter. Hun deltok også i spydkast, der hun kom på sjetteplass. Året etter deltok hun i Paralympiske sommerleker 2008, og fikk der sølv i kulestøt, bak Eucharia Iyiazi fra Nigeria.Hun deltok i Para-VM i friidrett 2011, og vant der kulestøt i klassen F57/58, med ny verdensrekord på 11,21 meter. Hun deltok også i diskos, der hun kom på sjuendeplass. Under Parapanamerikanske leker 2011 vant hun kulestøt i klassen F57/58, og hun kom på andreplass i diskos, bak Roseane Ferreira dos Santos fra Brasil. Hun vant kulestøt under Paralympiske sommerleker 2012, og satte på nytt verdensrekord i klassen F58, med 11,43 meter. Året etter deltok hun i Para-VM i friidrett 2013 i Frankrike, og vant sin andre VM-tittel i kulestøt.Parapanamerikanske leker 2015 ble arrangert i Mexico, og Ortíz vant der kulestøt i klassen F56/57, foran Angela Madsen fra USA og Roseane Ferreira dos Santos fra Brasil. Hun vant også kulestøt under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro i Brasil. Under Para-VM i friidrett 2017 kom hun på andreplass i kulestøt, bak Nassima Saifi fra Algerie. Hun vant kulestøt under Parapanamerikanske leker 2019 og under Para-VM i friidrett 2019. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Para-VM 2019
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 22. november 2019 hos Wayback Machine.
(en) Profil hos Paralympiske sommerleker 2012
Bannerblindhet

Bannerblindhet er et fenomen innen brukervennlighet hvor besøkende til en nettside bevisst eller ubevisst overser annonsebanner-lignende informasjon.
Begrepet "bannerblindhet" ble lansert i 1998 som et resultat av brukervennlighetstester av nettsider hvor et flertall av testpersonene enten bevisst eller ubevisst ignorert informasjonen som ble presentert i bannere. Den informasjonen som ble oversett inkluderte både eksterne reklame bannere og interne navigasjons-bannere.


== Referanser ==
Eppu Normaali

Eppu Normaali er en finsk rockegruppe som kommer fra Ylöjärvi utenfor Tammerfors. Den ble dannet i 1976 av brødrene Martti og Pantse Syrjä samt deres kusine Aku Syrjä. De regnes blant de fremste eksponentene for den finskspråklige rocken fra Tammerfors, «manserocken», som gjorde seg gjeldende i Finland fra 1970-årene. Eppu Normaali er Finlands mestselgende musikkgruppe gjennom historien med nesten 2 millioner solgte plater.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Luoto, Santtu (2000). Tiimalasin santaa: Eppu Normaalin tarina (finsk). Helsingfors: WSOY. ISBN 951-0-24344-2. 


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Eppu Normaali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eppu Normaali – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eppu Normaali på Internet Movie Database 
(fr) Eppu Normaali på Allociné 
(en) Eppu Normaali hos The Movie Database 
(en) Eppu Normaali på Apple Music 
(en) Eppu Normaali på Discogs 
(en) Eppu Normaali på MusicBrainz 
(en) Eppu Normaali på Spotify 
(en) Eppu Normaali på Songkick 
(en) Eppu Normaali på Last.fm 
(en) Eppu Normaali på AllMusic
Viljo Kajava

Viljo Lennart Kajava (født 22. september 1909 i Tammerfors i Finland, død 2. februar 1998 i Helsingfors) var en finsk forfatter og lyriker. Han utgav et førtitall diktsamlinger. Mens hans tidlige arbeider kretset om barndommens Tammerfors og arbeiderklassens kår der, ble han etter andre verdenskrig kjent som en humanistisk og optimistisk dikter om livet, arbeidet, familien og byen. Med sine formeksperiment regnes han til de fremste i den finske etterkrigslyrikken.Han studerte ved historisk-filosofisk institutt ved Helsingfors universitet, og foretok en rekke studiereiser til utlandet. Han arbeidet som redaktør og litteraturkritiker i en flere aviser og tidsskrifter fra midten av 1930-årene og fremover.


== Referanser ==
Kjersti Flatmark

Kjersti Flatmark (født 1961) er en norsk overlege, professor og forsker.Flatmark fullførte sin legeutdannelse ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1987, senere har hun også tatt doktorgrad ved samme universitet med tittelen «Studier av faktorer med betydning for spredning av kreft i tykktarm og endetarm» på sin doktorgradsavhandling. Siden 2014 har hun vært professor ved UiO. Hun har i særlig grad arbeidet med gastroenterologisk kirurgi i pasientbehandling og forskningssammenheng.
I 2013 mottok hun Dr. Ragnar Mørks legats pris for sin forskning innen kreftmedisin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Flatmark Group Oslo Universitetssykehus
Kjersti Flatmark i Scholia
Gunhild Mælandsmo

Gunhild Mari Mælandsmo (født 1963) er en norsk professor i medisin og forsker.Mælandsmo er opprinnelig fra Bolkesjø. Hun er utdannet ved Universitetet i Oslo (UiO) og tok i 1997 doktorgraden på genetikk innen hudkreft og kreft i ben og bindevev. Hun har senere deltatt i flere større forskningsprosjekter med fokus på behandling av kreftspredning.
I 2005 mottok hun Dr. Ragnar Mørks legats pris for sin forskning innen kreftmedisin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gunhild M. Mælandsmo i Scholia
Orani João Tempesta

Orani João Tempesta (født 23. juni 1950 i São José do Rio Pardo i Brasil) er katolsk erkebiskop av Rio de Janeiro. Han ble utnevnt til dette av pave Benedikt XVI den. 27. februar 2009, og tiltrådte 19. april 2009. I 2014 ble han kreert til kardinal.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Erkebiskop Leopoldo Duarte e Silva (1867-1938) *1904
Erkebiskop Paulo de Tarso Campos (1895-1970) *1935
Biskop Ruy Serra (1900-1986) *1948
Biskop José de Aquino Pereira (1920-2011) *1958
KardinalOrani João Tempesta (1950- ) *1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Archbishop Orani João Tempesta, catholic-hierarchy.org
Stephen Harding (abbed)

Stephen Harding (født omkring 1059 i Dorset i England, død 28. mars 1134 i Cîteauxklosteret i Frankrike) var en fransk abbed.


== Liv og virke ==
Til forskjell fra cistercienserabbedene før ham er Stephens liv relativt godt beskrevet i litteraturen. I sitt verk Gesta Regum Anglorum skriver William av Malmesbury om ham; og selv skrev Stephan også meget: Forordet til Hymnarium cisterciense, flere brev, og ikke minst tekstene Exordium Parvum og Carta Caritatis.


=== Navn ===
Fra fødselen het han Harding. Navnet Stephen, etter den bibelske protomartyr Stephanus tok han seg etter at han hadde forlatt England. I middelalderske tekster omtales han kun som Stephen. Dobbeltnavnet ble ikke benyttet før i tidlig nytid.


=== Bakgrunn og tidlig virke ===
Harding stammet fra Dorset på Englands sørvestkyst. Han kom allerede som barn som oblasjon til benediktinerklosteret Sherborne. Da han var rundt 16 avla han munkeløftene. Han folot imidlertid dette klosteret og kom først til Skottland og deretter til Frankrike. Han foretok sammen med vennen Petrus en valfart til Roma. Han livnærte deg muligens som skriver, kopist und og bokillustratør.


=== Abbed ===
Stephen Harding var den tredje abbeden i klosteret Cîteaux, for hvilket han utarbeidet en ny klosterregel, Charta Caritatis, grunnleggende for cistercienserordenen.. I dette ordenens moderkloster oppstod det blomstrende scriptorium, er abbed Stephen sannsynligvis selv arbeidet. 
Abbed Stephen Harding regnes, sammen med Robert av Molesme og Alberik, som cistercienserordenens grunnleggere. De har en felles dag i helgenkalenderen, den 26. januar.
Harding har i historieskrivningen havnet i skyggen av sin store samtidige Bernhard av Clairvaux, men moderne forskning har påvist at ordenens ekspansjon hadde begynte allerede innen Bernhard tilsluttet seg den.
Da Stephan Harding døde i 1134, hadde Cîteaux allerede fått mange datterklostre, som atter - i pakt med det cistrerciensiske filiasjonsprinsipp selv var blitt til moderklostre med egne avleggere.
Han ble også erklært som helgen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jörg Oberste: Die Zisterzienser (Urban-Taschenbücher 744) Stuttgart 2014. ISBN 978-3-17-022142-0
Chrysogonus Waddell: The Primitive Cistercian Breviary (Spicilegium Friburgense 44, Fribourg 2007). ISBN 978-3-7278-1561-4
Carta Caritatis, i: Hildegard Brem und Alberich Martin Altermatt (Hg.), Einmütig in der Liebe: die frühesten Quellentexte von Cîteaux lateinisch-deutsch (Quellen und Studien zur Zisterzienserliteratur 1, Langwaden 1998). ISBN 978-3-910082-58-8
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Harding, Stephan» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 2, Hamm 1990, ISBN 3-88309-032-8, sp. 532–533.
Michael Ernst: Der hl. Abt Stephan Harding von Cîteaux und seine Bibel im Kontext der Vulgata-Texte und Vulgata-Revisionen bis zum 13. Jh., i: Alkuin Volker Schachenmayr (utg.), Aktuelle Wege der Cistercienserforschung (EUCist Studien 1, Heiligenkreuz 2008) 55–87. ISBN 978-3-9519898-2-2
Stephen Harding

Stephen Harding er navnet til flere personer:

Stephen Harding (abbed) (1059–1134), cistercienserabbed
Stephen Harding (biokjemiker) (1955–), britisk professor
Anders Öhrwall

Anders Öhrwall (født 28. november 1932 i Örebro, død 4. februar 2012 i Stockholm) var en svensk dirigent og komponist.
Anders Öhrwall studerte ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og ble kirkemusiker i Adolf Fredriks kirke i Stockholm fra 1962. Han grunnla Adolf Fredriks Bachkor i 1964 og ledet dette til 2002. Han har sjefdirigent for Radiokören (1984-1986), Sveriges Radios ungdomskör, Filharmoniska kören og det amerikanske The Phoenix Bach Choir (1990-1992) og professor ved Sibeliusakademiet i Helsingfors fra 1992.Öhrwall arrangerte svensk folkemusikk og gjorde grammofoninnspillinger av folkemusikk og Johann Sebastian Bach. Han samarbeidet med blant annet Nikolaus Harnoncourt og Concentus Musicus Wien. Öhwall turnerte med Radiokören i store deler av verden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Öhrwall på Discogs 
(en) Anders Öhrwall på MusicBrainz 
(en) Anders Öhrwall på AllMusic
Flexurebjerg

Flexurebjerg er et fjell på Hudson Land i det østlige Grønland, ca. 1600 km nordøst for hovedstaden Nuuk. Det ble navngitt under Lauge Kochs Treårskespeditionen av den svenske paleontologen Gunnar Säve-Söderbergh (1910–1948) etter fjellets form (Fleksurfjellet).


== Referanser ==
Vestlig hvitfuru

Vestlig hvitfuru (Pinus monticola) er et bartre i furufamilien som vokser i vestlige Nord-Amerika.
Den blir vanligvis opptil 30 m høy med en stammediameter på 100 cm, men kan bli 70 m høy med en stammediameter på 250 cm. Krona er bredt søyleformet med avsmalnende, kjegleformet øvre del. Barken er mørkegrå med harpiksblærer. Nålene sitter fem sammen og er 4–10 cm lange og 0,7–1 mm tykke. Konglene er 10–25 cm lange og sitter på en opptil 2 cm lang stilk.Vestlig hvitfuru vokser ved stillehavskysten i Washington og sørvestlige Britisk Columbia inkludert Vancouver Island. Den finnes sørover i Kaskadefjellene i Washington og Oregon og Siskiyoufjellene i sørlige Oregon og nordlige California. Videre finnes den sørover i Sierra Nevada i California til Tulare County, og arten vokser også ved Tahoesjøen i Nevada. Vestlig hvitfuru har også et østlig utbredelsesområde i Rocky Mountains fra sørøstlige Britisk Columbia gjennom østlige Washington, nordlige Idaho og vestlige Montana til nordøstlige Oregon. Den østligste bestanden vokser i Glacier nasjonalpark i Montana.Arten danner skoger der den er dominerende, men mange andre bartrær finnes også her som kjempeedelgran, fjelledelgran, praktedelgran, vrifuru, gullfuru, kjempelerk, kjempetuja, vestamerikansk hemlokk, douglasgran, engelmannsgran og fjellhemlokk. Andre treslag den kan vokse sammen med er purpuredelgran, coloradoedelgran, nobelgran, lawsonsypress, californiaseder, sitkagran, revehalefuru, sukkerfuru, stillehavsbarlind, madrona, oregonlønn, rødor, amerikaosp og papirbjørk.I undervegetasjonen er det mange arter av busker og urter, blant annet bærlyng, vier, leddved, berglyng, Rhododendron, bittergrønn, snøbær, asalspirea, taggblåhegg, bjørkebladspirea, linnea, starr, frytle, fioler, canadaskrubbær og myskemaure.Vestlig hvitfuru er et viktig tømmertre. Virket er lett, med lite harpiks og krymper lite. De store konglene blir ofte solgt som suvernirer. Den innførte soppsykdommen solbærfiltrust har gjort stor skade på mange bestander, og arten har status som nær truet i IUCNs rødliste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) vestlig hvitfuru i Encyclopedia of Life 
(en) vestlig hvitfuru i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vestlig hvitfuru hos Artsdatabanken 
(en) vestlig hvitfuru hos ITIS 
(en) vestlig hvitfuru hos NCBI 
(en) vestlig hvitfuru hos The International Plant Names Index 
(en) vestlig hvitfuru hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinus monticola – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pinus monticola – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinus monticola – detaljert informasjon på Wikispecies
Ion Stratan

Ion «Nino» Stratan (født Ioan Stratan 1. oktober 1955 i Izbiceni, Olt, død 19. oktober 2005 i Ploiești) var en rumensk postmoderne dikter.
Stratan studerte filologi ved Universitetet i București, der han tok avsluttende eksamen i 1981. Mens han var student var han medlem av litteratursirkelen «Cenaclul de luni», ledet av Nicolae Manolescu.Etter at han avsluttet sine studier arbeidet han først som skolelærer, og senere som bibliotekar. 
Etter den rumenske revolusjonen i 1989 ble han redaktør (1990-1996), visedirektør (1996-1999) og assisterende redaksjonssjef (2000-2005) av kulturmagasinet Contrapunct.Stratan, hvis bøker er blitt oversatt til fransk, spansk og tysk, var en av den såkalte åttiårsgenerasjonen i Romania. 
Stratan var gift to ganger; hans andre kone var dikteren Letiția Ilea.Han begikk selvmord i sitt hjem 19. oktober 2019.


== Bøker (utvalg) ==
Ieșirea din apă («Utkommet av vannet»), 1981
Aer cu diamante («Luft med diamanter»; sammen med Mircea Cărtărescu, Traian Coșovei og Florin Iaru) (1982)
Cinci cântece pentru eroii civilizatori («Fem sanger for de siviliserende heltene»), 1983
Lumina de la foc («Flammens lys»), 1990
Lux (1992)
Ruleta Rusească («Russisk rulett»), 1993
Desfacerea, 1994
O zi bună pentru a muri («En god dag for å dø»),1995
Cântă zeiță mânia, 1996
Mai mult ca moartea («Mer enn døden»),1997
De partea morților («På samme side med de døde»), 1998
Cafeaua cu sare («Saltkaffen»), 1998
Apa moale («Det myke vannet»), 1998
Crucea verbului («Verbets kors“), 2000
Zăpadă noaptea («Snø om natten»), 2000
O lume de cuvinte («En verden av ord»), 2001
La umbra Greciei în floare («I skyggen til det blomstrende Hellas»), 2017
Criminalii și crinii («Drapsmennene og liljene»), 2018
Urechea vorbitoare («Det snakkende øret»), 2019 (audiobok)


== Medlemskap ==
Stratan var medlem av Romanias forfatterforening og av ASPRO (Rumenske profesjonelle forfatteres forening).


== Æresbevisninger (utvalg) ==
Premie gitt av «Nichita Stănescu»-stiftelsen (1990)
Den rumenske forfatterforeninges premie (1993)
Den rumenske akademis «Mihai Eminescu»-premien al Academiei Române (1995)
Premie gitt av Bucureștis forfatterforbund (2001)


== Annet ==
Hans hjemsted organiserer en årlig poesifestival kalt etter ham.


== Litteratur ==
Aurel Sasu, Dicționarul biografic al literaturii române (M-Z), Ed. Paralela 45, Pitești, 1994, s. 638-639
Cosmin Ciotlos, Studiu de caz. Ion Stratan și rezilierea pactului de lectură, Viața Românească, nr. 7-8, 2013
Cornel Regman, Jurnalul literar, nr. 47 1990
Cornel Regman, Dinspre Cercul literar spre optzeciști, 1997
Eugen Simion, Scriitori..., IV, 1990


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Opptak med Ion Stratan som leser et eget dikt
Norgesmesterskapet i stup

Norgesmesterskapet i stup har blitt arrangert i regi av Norges Svømmeforbund hvert år siden 1911,
bare avbrutt i 1914 og 1940-45 på grunn av de to verdenskrigene.
NM i stup og vannpolo ble lenge arrangert sammen med NM i svømming, siden alle disse grenene sorterte under Norges Svømmeforbund.
NM i svømming og stup ble arrangert utendørs i juli/august hvert år fram til 1960. 
Fra 1961 til 2008 ble det arrangert et eget innendørsmesterskap i stup i mars/april.  
Det konkurreres i 1 meter sviktstup, 3 meter sviktstup og tårnstup fra enten 5 eller 10 meter. Tårnstup ble tidligere kalt kunststup.


== Norgesmestere 1911-1960 ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Norgesmestere utendørs/sommer 1961-2008 ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Norgesmestere innendørs/vinter 1961-2008 ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Norgesmestere 2009- ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Kunnskapsforlagets idrettsleksikon, s. 440-41. Oslo: 1990. ISBN 8257304085.
(no) Norgesmestere i stup i Store norske leksikon
Vivian Tisell

Olga Milliane Tisell (født Gerhardsen; 2. april 1898 i Oslo, død 1. april 1987 i Oslo), bedre kjent under artistnavnet Vivian Tiséll, var en norsk kabaretsangerinne fra Oslo. Hun debuterte på Kongshavn i 1933, og var aktiv helt fram til 50-tallet. Hun opptrådte i 1964 under NRK-programmet Det muntre Kristiania. Hun opptrådte også i NRK-programmet Husker du? i 1974. Hun hadde også en rekke opptredener på teater og i restauranter gjennom karrieren hennes. Hun døde 1. april 1987, og ble bisatt på Grefsen kirkegård seks dager senere.


== Teater ==
1933: Kongshavn sommerteater


== Fjernsyn ==
1964: Det muntre Kristiania (Kongshavn)
1974: Husker du?


== Referanser ==
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2019

Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2019 er en norsk fotballturnering for guttelag med spillere under 19 år. Sogndal var regjerende norgesmestere i G19-klassen, etter å ha vunnet 3–1 mot Rosenborg året før. Rosenborg kom derimot tilbake til finalen igjen i år og slo Odd 3–0 og tok dermed sin 7. tittel.


== Runder ==
Norgesmesterskapet i 2019 ble spilt på følgende datoer:

1. runde –
2. runde –
3. runde –
4. runde –
Kvartfinaler – 19. september - 25. september
Semifinaler – 30. oktober - 31. oktober
Cupfinale – 23. november


== 1. runde ==


== 2. runde ==


== 3. runde ==


== 4. runde ==


== Kvartfinaler ==


== Semifinaler ==


== Finale ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Resultater fotball.no