jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lohengrin Filipello

Lohengrin Filipello (født 1918, død 29. desember 1993) var en sveitsisk programleder og tv-personlighet. I 1956 ledet han den første utgaven av Eurovision Song Contest fra Lugano i Sveits. Han var den første – og eneste – mannlige programlederen for konkurransen i 22 år, inntil Léon Zitrone var en av vertene for konkurransen i 1978. Filipello er per 2022 den eneste mannen som har ledet en Eurovision-finale alene. Han var også programleder for de sveitsiske nasjonale finalene i 1961 og 1967.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lohengrin Filipello på Internet Movie Database
Jan Długosz

Jan Długosz på latin Longinus Johannes (født 1. desember 1415, død 19. mai 1480), var en polsk historiker.
Jan Długosz ble i 1436 kannik i Krakow, var sekretær for Zbigniew Oleśnicki 1433-55 og ble anvendt flere ganger av Kasimir IV på diplomatiske oppdrag og var en tid lærer for hans sønner. Straks før sin død ble han i 1478 utnevnt til erkebiskop i Lwów, men fikk aldri pavelig bekreftelse på utnevningen. 
Hans hovedverk Historia polonica arbeidet han på fra og med 1455 fram til sin død. Denne behandler Polens historie fra den eldste tid og betraktes som det ypperste litterære polske verket fra middelalderen. De to siste delene har en stor verdi på grunn av at de behandler forfatterens samtid. 
Hans samlede skrifter ble utgitt 1863-1887 av Aleksander Narcyz Przezdziecki i 14 bind.


== Bibliografi ==
Historia polonica (delvis utgitt 1614 og 1615, en fullstendig utgave 1711-12 og 1769. En polsk oversettelse ble utgitt 1867-70)


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Długosz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Digitalisert versjon av håndskriften Historia polonica (i tre bind) på Kungliga biblioteket.
Kesswil

Kesswil er en kommune i distriktet Arbon i kantonen Thurgau i Sveits. Kommunen hadde 996 innbyggere i 2016.
Landsbyen er fødestedet for den innflytelsesrike psykiateren Carl Gustav Jung.
Minamoto

Minamoto (japansk: 源) var et ærenavn for en japansk familie og klan i krigeradelen (buke) hvis navn også kan utleses med den sinojapanske uttale Genji. Navnet ble mottatt fra keiseren, et bruk som var vanlig i Heian-perioden (794–1185 e.Kr.), men som også ble praktisert i Sengoku-perioden. Taira-klanen var en annen, rivaliserende klan, som fikk sitt navn på samme vis. Minamoto-klanen ble også kalt Genji, 源氏, med japansk uttale av de kinesiske tegn for Minamoto (gen) og familie (ji).
Minamoto var en av fire japanske klaner som dominerte japansk politikk i Heian-perioden. De andre tre var Fujiwara-klanen, Taira-klanen og Tachibana-klanen.

Den første keiseren til å gi etternavnet Minamoto var keiser Saga (født 785, død 842), som skal ha hatt 49 barn, noe som gav det keiserlige hushold betydelige utgifter. For å lette på det økonomiske trykket lot han mange av barna bli adelsfolk i stedet for kongeligheter. Han valgte ordet minamoto (I betydningen «opprinnelse») for å tydeliggjøre at den nye klanen delte opprinnelse med den keiserlige familie. Flere derpå følgende keisere fulgte Sagas eksempel og gav sine sønner og døtre navnet Minamoto, blant andre Seiwa, Murakami, Uda og Daigo.
Den første som fikk navnet Minamoto skal ha vært Minamoto no Makoto (født 810, død 868), den syvende sønnen av keiser Saga.Den mest fremstående av de mange Minamoto-familiene var Seiwa Genji, som nedstammet fra Minamoto no Tsunemoto (født 917, død 961), sønnesønn til den 56e keiser, Seiwa.Minamoto-klanen fikk sitt høysete i Kamakura i Kanto-regionen. I år 1185 erobret Minamoto no Yoritomo makten i Japan, etter den fem år lange Genpeikrigen og i 1192 ble han utnevnt av keiseren til sei'i taishōgun (forkortet shogun).


== Referanser ==
Buke

Buke (武家) er betegnelsen for den militære adelsstand i det føydale Japan, fremst i perioden 1000-1869. Det kan også være en betegnelse på medlemmer av denne stand.
Den militære adelen begynner å spille en viktig rolle i Japans historie i den sene Heianperioden omkring år 1000. Dette skjedde på bekostning av hoffadelen kuge.
Da Tokugawa Ieyasu i 1603 forente Japan og innledet den periode av militærdiktatur som kalles det andre shogunatet eller Tokugawa-shogunatet ble buke fastsatt som den høyeste klassen i samfunnspyramiden og fikk samtidig en videre rolle. De var ikke lenger bare en militær klasse men fylte stadig flere byråkratiske og administrative funksjoner.
I 1615 skrev den andre shogun Tokugawa Hidetada den lov som fastsatte bukes plass i samfunnet, Buke Sho-hatto. Dette var tretten lover for de militære slektene og regulerte deres rettigheter og plikter. Direkte under Tokugawa-klanen var de klaner som ble ledet av daimyo, mektige lensherrer som var nødt til å sverge troskap direkte til shogun. Daimyoen stod høyest i rang blant buke. Hver daimyo hadde i sin tur vasaller og underlydende krigere av forskjellig grad og rang. Disse ble kalt krigsmenn, bushi, og var medlemmer av krigerstanden buke og er blitt mest kjent under betegnelsen samurai.
Buke arvet sin status og det forekom ekstremt lav mobilitet mellom de forskjellige stendene i det føydale Japan. De ble kjennetegnet blant annet av at de fikk bære det to sverdene katana og wakizashi, sammen kalt daisho. De skulle strikt følge den æreskodeks, bushido, som regulerte hvordan de skulle te seg.
I samband med Meijirestaurasjonen tapte buke gradvis sine privilegier.


== Kilder ==
Ratti, Oscar & Westbrook, Adele (1973). Secrets of the Samurai - The Martial Arts of Feudal Japan. Edison, NJ: Castle Books. ISBN 0-7858-1073-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Sansom, George (1967) "A history of Japan to 1334" Stanford University Press
Hall, John Whitney (1968) "Das japanische Kaiserreich" Frankfurt, Fischer
http://www.samurai-archives.com/Gempeiwar.html Arkivert 22. mai 2018 hos Wayback Machine.
Marinha Grande

Marinha Grande er en bykommune i distriktet Leiria i Portugal. Kommunen grenser til Leiria kommune i nord og øst, til Rio Maior i øst, til Alcobaça i sør og til Atlanterhavet i vest.


== Sogn ==
Kommunen består av tre sogn (freguesias):
Marinha Grande
Moita
Vieira de Leiria


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marinha Grande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Óbidos (Portugal)

Óbidos er en by og en kommune i distriktet Leiria i Portugal.
Byen har omtrent 3100 innbyggere. Kommunens befolkning i 2011 var 11.772, i et område på 141,55 kvadratkilometer.
Kommunen grenser til Caldas da Rainha i nordøst og øst, til Bombarral i sør, til Lourinhã i sørvest, til Peniche i vest og til Atlanterhavet i nordvest.
Det ligger en maurisk borg her, borgen i Óbidos, i forbindelse med borgen er det et festningsverk rundt den gamle delen av byen. Det er også en 3 km lang akvedukt konstruert for å føre vann fra fjellene i Usseira til Óbidos, og forsynte byens fontener.


== Sogn ==
Kommunen består siden 2013 av sju sogn (freguesias):
A-dos-Negros
Amoreira
Gaeiras
Olho Marinho
Santa Maria, São Pedro e Sobral da Lagoa (Óbidos)
Usseira
VauÓbidos
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Óbidos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pedrógão Grande

Pedrógão Grande er en kommune i distriktet Leiria i Portugal. Kommunen grenser til Castanheira de Pera i nordvest, til Góis og Pampilhosa da Serra i øst, til Sertã i sørøst og til Figueiró dos Vinhos i vest.


== Sogn ==
Kommunen består av tre sogn (freguesias):
Graça
Pedrógão Grande
Vila Facaia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pedrógão Grande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lovløs

Lovløs (originaltittel: The Plunderers) er en amerikansk westernfilm fra 1948. Filmen ble produsert som en B-film av Republic Pictures og ble tatt opp i den rimelige fargeprosessen trucolor.


== Roller ==
Rod Cameron - John Drum
Ilona Massey - Lin Connor
Lorna Gray - Julie Ann McCabe
Forrest Tucker - Whit Lacey
George Cleveland - Sheriff Sam Borden
Grant Withers - Deputy Tap Lawrence
Taylor Holmes - Eben Martin
Paul Fix - Calico
Francis Ford - Barnaby
James Flavin - Sergeant Major
Russell Hicks - Cavalry Colonel
Maude Eburne - Old Dame at Wedding
Mary Ruth Wade - Pioneer Girl
Louis Faust - Fort Sentry


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lovløs på Internet Movie Database 
(sv) Lovløs i Svensk Filmdatabas 
(nl) Lovløs på MovieMeter 
(en) Lovløs på AllMovie
Nikolaj Panov

Nikolaj Panov (født 1872, død 1935) var en russisk stumfilmskuespiller.


== Filmer i utvalg ==
1916 – Spardame
1917 – Jejo zjertva
1918 – Fader Sergius


== Eksterne lenker ==
(en) Nikolaj Panov på Internet Movie Database 
(en) Nikolaj Panov hos The Movie Database
Trine Vollan

Trine Vollan (født 25. juni 1964) er en norsk filmskaper, dramatiker og romanforfatter.
Hun er utdannet Cand. Philol. ved NTNU, med hovedfag i filmvitenskap. 
Vollan underviser i drama på Nansenskolen. Hun har laget dokumentarfilmen Den gode lærer.


== Bibliografi ==
Stockholm, roman, Schibsted (2013)
Kloster, roman, Vigmostad & Bjørke (2016)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Trine Vollan i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Nina Marie Vogt-Østli

Nina Marie Vogt-Østli (født 7. desember 1972) er en norsk ungdomsbokforfatter.
Vogt-Østlie Hun har studert medie-, film- og teatervitenskap og har gått på forfatterutdanningen ved Norsk Barnebokinstitutt.Hun ble tildelt Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres debutantpris Trollkrittet 2012 for sin bok Min tid kommer.


== Bibliografi ==
Min tid kommer, ungdomsbok, Cappelen Damm (2012)


== Jobb ==
Nina Marie Vogt-Østl jobber som norsk lærer i blindern VGS skole.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Nina Marie Vogt-Østli i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Bjørkøya naturreservat

Bjørkøya naturreservat på Bjerkøya i Holmestrand kommune ble opprettet i 1988. Naturreservatet har stor forskningsverdi. 
Armfotinger er en gruppe dyr som ligner på muslinger. I naturreservatet er det gode og instruktive tverrsnitt av bergarter fra deler av silurtiden.
Søndre deler av Bjerkøya var ett av de siste tilholdsstedene for oter i nordre Vestfold, og det siste kjente leveområdet i Vestfold for orkideen rød skogfrue.Formålet med fredningen er å bevare en viktig lokalitet for forståelse av Oslofeltes fossilførende bergarter med tilhørende verneverdig kalkfuruskog.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bjørkøya naturreservat Arkivert 10. januar 2019 hos Wayback Machine. Boken Natur i Vestfold
Faktaark Naturbase
San Geronimo de Yuste

San Geronimo de Yuste var et hieronymitterkloster i de spanske provins Cáceres, ødelagt i 1809 av den franske marskalk Soult under Napoleonskrigene. Klosteret forble ruin frem til 1949 da den spanske regjeringen hjenoppbygde det på ordre av Francisco Franco.
Historisk viktig er klosteret etter dom dette var det sted der Karl I (V) etter sin abdikasjon tilbrakte sine gjenstående leveår og døde (den 21. september 1558).


== Eksterne lenker ==
Klosterets hjemmeside
(en) Monastery of San Jerónimo de Yuste – kategori av bilder, video eller lyd på Commons


== Kilder ==
Geronimo de San Yuste i Nordisk familjebok (2. utgave, 1908)
Understøttelseskassen for uheldige sjømenn i Risør

Understøttelseskassen for uheldige sjømenn i Risør var en privat sykeforsikring og gjensidig understøttelsestiltak for lokale sjømenn fra Risør og deres etterlatte. Foreningen ble stiftet 26. mars 1820 i Risør under navnet «Understøttelses Indretningen for Uhældige Søemænd i Østerrisøer Bye og Tolddistrikt». Foreningens medlemmer betalte inn kontingent for å forsikre seg mot uventede hendelser.
Foreningen har endret navn flere ganger. I 1842 endret den navn til «Østerrisøer Byes og Sønneløv Sogns Understøttelseskasse for Uhældige Søemend». Foreningen ble delt i 1854. Offiserene forble i foreningen, mens det øvrige mannskapet gikk ut og ble senere medlem av Arbeiderforeningens understøttelseskasse. Foreningen endret samtidig navn til «Østerrisøer Byes og Sønneløv Sogns Understøttelseskasse for Skibsførere og Styrmend». I 1872 endret den igjen navn til «Risørs Skipperforenings Assurance Indretning».
Understøttelseskassen ble oppløst i 1958, grunnet få medlemmer.


== Arkivet ==

Forhandlingsprotokollen til «Understøttelseskassen for uheldige sjømenn i Risør» befinner seg i dag på KUBEN i Arendal. Protokollen dekker årene fra oppstarten i 1832 og går frem til 1890.
Forhandlingsprotokollen ble innlemmet i Norges dokumentarv i 2018 som en del av Seilskutearkivene fra Aust‐Agder 1820‐1920. Protokollen gir et  unikt innblikk i en av de tidlige forsikringsordningene for sjøfolk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arkiv etter Understøttelseskassen for uheldige sjømenn i Risør på Arkivportalen
Demian Vitanza

Marco Demian Vitanza (født 20. oktober 1983) er en norsk-italiensk forfatter og dramatiker.


== Bibliografi ==
Urak, roman, Aschehoug (2011)
Londinium, skuespill, Aschehoug (2012)
Sub rosa, roman, Aschehoug (2014)
Dette livet eller det neste, roman, Aschehoug (2017)
Tyngde, skuespill, Aschehoug (2018)


== Kilder ==
Presentasjon av Marco Demian Vitanza i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon på Aschehougs nettsider Arkivert 22. mai 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Demian Vitanzas nettsider Arkivert 24. mai 2018 hos Wayback Machine.
Norsk ekstremisme med Demian Vitanza - lydopptak fra Bergen Offentlige Bibliotek 4. april 2018
Christian Stephansen

Lauritz Christian Stephansen (1801-1863) en norsk skipper, handelsmann, skipsreder og stortingsmann fra Tjølling i Vestfold.
Stephansen var prestesønn, men Stephansen fulgte ikke i farens fotspor. Han dro tidlig til sjøs og i 1827 ble han kaptein på briggen «Lovisa» som var eid av eidsvollsmann og jernverkseier Jacob Aall.
Han var skipper frem til 1832. Da slo han  seg da ned i Arendal der han drev handel og var skipsreder. På eigedomen Strømsbunes ved Arendal hvor han anla et skipsverft. Et skipsverft ble også anlagt på Svinodden. Stephansen skal ha vært en dyktig skipskonstruktør og tegnet selv flere av skutene sine.


== Reder og handelsmann ==

I 1837 etablerte han en direkterute mellom Bordeaux og New Orleans. Han ble dermed den første arendalsreder som startet linjefart med seilskip over Atlanterhavet til Amerika. Ofte bestod lasten av tekstiler, vin og andre luksusvarer til Amerika, mens returlasten bestod av bomull fra sørstatene.I 1851 gikk svigersønnen Samuel Eyde (1819-1902) inn i rederiet, og da Stephansen døde 8. august 1863 overtok Eyde delvis rederiet, sammen med Lauritz Christians bror Julius Stephansen (1818-1894).


== Hvalfangstpioneer ==
I 1840-årene var Stephansen en av Arendals og Norges største redere. I samme periode skulle han også bli en av pionerene innen norsk hvalfangst, da briggen «17. Mai» dro ut på Norges første hvalfangstekspedisjon til Stillehavet i 1843. Ekspedisjonen returnerte til Arendal i mai 1846. Toktet ble ingen økonomisk suksess, så Stephansen gav seg med hvalfangst.


== Politiker ==
Stephansen var også politiker. Fra 1839 satt han i Arendal bystyre og i 1857 ble han stortingsrepresentant for Arendal og Grimstad.


== Annet ==
Christian Stephansen var morfar til industrigründeren Sam Eyde.


== Arkivet ==

Rederiarkivet til Stephansen - Eyde og oppbevares i dag på KUBEN i Arendal. Arkivet strekker seg fra 1836 til 1894 og omfatter blant annet korrespondanse, tegninger, kontrakter, regnskap, certepartier, forhandlingsprotokoller og saksdokumenter vedrørende ulike fartøy.
Arkivet etter Stephansen - Eydes rederi ble innlemmet i Norges dokumentarv i 2018 som en del av Seilskutearkivene fra Aust‐Agder 1820‐1920. Arkivet dokumenterer dokumenterer etablering og drift av en av pionerene innen spesialisert drift av seilskuter i internasjonal langfart.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. Kristiania, 1914


== Eksterne lenker ==
(no) Christian Stephansen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Arkiv etter Christian Stephansen på Arkivportalen
Alf Gjøsund

Alf Gjøsund (født 29. august 1970 i Bergen) er en norsk journalist og redaktør. Han er daglig leder og ansvarlig redaktør for TV-kanalen TVL, som ble lansert 22. april 2022 av TV Vårt Land AS, et selskap som eies av Vårt Land .  
Gjøsund ble ansatt i Vårt Land i 2010. Han ble kommentator i 2014, og var religionsredaktør fra 2017 til 2021. I ett år var han konstituert sjefredaktør og administrerende direktør i avisen, etter at Åshild Mathisen sluttet på kort varsel 23. mars 2018. Han har også vært klubbleder i avisen.Gjøsund har også vært redaktør for en rekke publikasjoner utgitt av Norsk Luthersk Misjonssamband, deriblant Utsyn, Ungdom og Tiden og Superblink.  Han er utdannet ved Det teologiske menighetsfakultet og har skrevet boken Seier likevel (2004), om sin oppvekst og vei ut av trossamfunnet Brunstad Christian Church. 


== Referanser ==
Liste over stortingsrepresentanter for Stavanger 1907–1921

Liste over stortingsrepresentanter for Stavanger 1907–1921 dekker alle som representerte Stavanger på Stortinget mellom 1907 og 1921.
I disse årene var valgordningen i Norge slik at stortingsrepresentanter ble valgt i enmannskretser, og en kandidat trengte 50 % av stemmene for å bli valgt. 
Stortinget vedtok å innføre direkte valg i enmannskretser i 1905, og da ordningen trådte i kraft ved valget året etter ble byen delt inn i to nummererte kretser:

Holmen. (Omfattet Domkirkens menighet, og den delen av Sankt Petri menighet som lå mellom Kirkegata, Lønningssmauet, Hospitalsgata, Pedersgata og Langgata.)
Verket. (Omfattet resten av Sankt Petri menighet, og Sankt Johannes menighet.)


== Liste over stortingsrepresentanter for Stavanger 1907–1921 ==
Listen omfatter ikke vararepresentanter (suppleanter).


== Valgresultater for 1. krets, Holmen ==


== Valgresultater for 2. krets, Verket ==
*Valget ble forkastet av Stortinget. Ved nyvalg 20. november 1906 fikk Pedersen (Samlingspartiet) 1 144 stemmer (50,4%). Gjøstein (Socialistene) fikk 1 117 stemmer (49,2%). Stortinget forkastet resultatet på nytt. Likevel representerte Pedersen kretsen hele sesjonen 1906/07. Ved nyvalg 18. september 1907 fikk Pedersen 1 109 stemmer (51,2%), mens Gjøstein fikk 1 049 stemmer (48,4%).


== Referanser ==
Napoletansk karusell

Napoletansk karusell (originaltittel: Carosello napoletano) er en italiensk musikalfilm fra 1954 regissert av Ettore Giannini. Blant de medvirkende er Sophia Loren og Paolo Stoppa.


== Om filmen ==
Filmen består av flere forskjellige segment som alle forteller historier inspirert av napoletanske sanger. En rammefortelling omhandler skuespilleren Antonio Petito og hans familie av commedia dell'arte-framførere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Napoletansk karusell på Internet Movie Database 
(sv) Napoletansk karusell i Svensk Filmdatabas 
(fr) Napoletansk karusell på Allociné 
(nl) Napoletansk karusell på MovieMeter 
(en) Napoletansk karusell på AllMovie 
(en) Napoletansk karusell på Turner Classic Movies 
(en) Napoletansk karusell på Rotten Tomatoes
Markus André Kaasa

Markus André Kaasa (født 15. juli 1997) er en norsk fotballspiller som spiller for Molde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Markus André Kaasa – Transfermarkt 
(en) Markus André Kaasa – Soccerway 
(no) Markus André Kaasa – Norges Fotballforbund 
(en) Markus André Kaasa – FBref
Agri Bavnehøj

Agri Bavnehøj er det høyeste punkt i Mols Bjerge nasjonalpark øst i Jylland i Danmark. Toppen når 137 meter over havet, som er det 17. høyeste i Danmark.Agri Bavnehøj er en naturlig høyde, som ble dannet i istiden for 12 000 år siden. Som på mange andre høyder, er det også på denne høyden lagt en gravhaug i bronsealderen. Senere har høyden vært brukt som baune (nyere dansk: bavne), altså et ildsted plassert høyt og lett synlig i landskapet, for å tjene som varslingssystem. Slike ble etablert i vikingtiden, og ble brukt så lenge som opp på 1800-tallet, faktisk helt til treårskrigen 1848-1850.Agri Bavnehøj er synlig fra en god del av det sydlige Djursland, fra Ebeltoft ut mot Kattegat og fra Jylland over Aarhus Bugt. I klart vær kan man skimte Sjælland fra toppen. Agri Bavnehøj ligger under en kilometer øst for to andre markante bronsealderhauger, på Stabelhøje 135 moh.
På toppen står et oppmurt postament, slik vi også finner på en del andre topper. Det er brukt som trigonometrisk punkt, og inngår i Danmarks 1.-ordens nett. Postamentet har nå fått en dreibar pil på toppen, som viser retning til steder i horisonten.Agri Bavnehøj ligger i den fredede og udyrkede del av nasjonalparken. Men det går sti opp til toppen fra en parkeringsplass i nærheten. Her der det også toalett og benker, samt informasjonstavle.


== Se også ==
Liste over Danmarks høyeste topper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Krak». Geodatastyrelsen. Besøkt 21. mai 2018.
Dybdepsykologi

Dybdepsykologi (tysk: Tiefenpsychologie) er et begrep som ble skapt av psykiateren Eugen Bleuler for å referere til en psykoanalytisk tilnærmelse til terapi og forskning som tar det ubevisste i betraktning. Begrepet ble raskt akseptert i året det ble foreslått (1914) av Sigmund Freud, for å dekke et topografisk syn på sinnet i forskjellige psykiske systemer.Dybdepsykologi har senere blitt brukt om den pågående utvikling av teorier og terapier som har vært startet av Pierre Janet, William James og Carl Jung så vel som av Freud, for å utforskje forholdet mellom de bevisste og det ubevisste, og indikerer som sådan både psykoanalyse og Jungs psykologi.


== Referanser ==
Witold Leszczyński

Witold Leszczyński (16. august 1933 – 1. september 2007) var en polsk filmregissør og dreiebokforfatter som regisserte over 30 filmer mellom 1959 og 2007. Han studerte ved Det tekniske universitet i Warszawa og ved Filmhøyskolen i Łódź. Hans mest kjente film i Norge er Fuglane, en filmatisering av Tarjei Vesaas roman av samme navn.


=== Spillefilmer i utvalg ===
1968: Fuglane
1981: Konopielka
1985: Siekierezada
2001: Requiem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Witold Leszczyński på Internet Movie Database 
(sv) Witold Leszczyński i Svensk Filmdatabas 
(da) Witold Leszczyński på Filmdatabasen 
(da) Witold Leszczyński på danskefilm.dk 
(da) Witold Leszczyński på Scope 
(en) Witold Leszczyński på AllMovie 
(en) Witold Leszczyński hos The Movie Database
Einar Løkra

Einar Arnfinn Løkra (født 4. mai 1945 i Ørland) er gårdbruker på gården Rønne i Ørland, og var ordfører i Ørland 1984–1987. Han representerte Senterpartiet, og har også vært formann i Ørland bondelag. Løkra har gått på toårig kurs på Skjetlein landbruksskole 1963–65.


== Referanser ==
Oddvar Hoøen

Oddvar Hoøen (født 13. juni 1936 i Ørland, død 13. april 1997 i Ørland) var gårdbruker på gården Hoøen på  Uthaug, og ordfører i Ørland 1990–1997. Han representerte Senterpartiet, og satt i kommunestyret fra 1984.


== Referanser ==