jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zaitzevia

Zaitzevia er en slekt av biller som kryper rundt på bunnen av rennende vann. De voksne billene puster ved hjelp av et såkalt plastron, og trenger ikke komme opp til overflaten etter luft. Til gjengjeld er de avhengige av oksygenrikt vann.


== Utseende ==
Små, avlange, brunlige elvebiller. Artene i underfamilien Elminae er glatte og blanke. Gamle biller kan kjennes på at de er «tilgrodde» med alger og mikroorganismer. Familien kan særlig kjennes på lange fotledd med store klør, som brukes til å klamre seg fast til bunnen. Hodet er lite, antennene er middels lange, 7–11-leddete, tråd- eller kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) har opphøyde lengdelister hos underfamilien Elminae. Dekkvingene er avlange med punktrekker, ofte også opphøyde lengdelister. Beina er lange, særlig fotleddene, og ganske kraftige. Det ytterste fotleddet bærer uvanlig store klør. Larvene er flattrykte og langstrakte. Ryggplater (tergitter) og bukplater (sternitter) er tydelig markerte. Hodet er ganske lite med korte antenner og små kjever (mandibler). De tre parene med bein er korte og kraftige, og bakkroppen langt tilspisset.


== Levevis ==
Elvebillene kryper rundt på bunnen av rennende vann. De kan ikke svømme og er avhengige av å klamre seg fast til bunnen. Både larvene og de voksne lever av å skrape alger og detritus fra steiner og grus. Noen få arter lever på vannplanter i stillestående vann.
Larvene puster med gjeller som sitter inne i endetarmen (kan skytes ut), mens de voksne billene har et såkalt plastron. Undersiden er dekket av vannavstøtende (hydrofuge) hår. Disse holder på plass en sølvaktig hinne av luft, og oksygenutveksling skjer mellom denne og det omringliggende vannet. Denne tilpasningen gjør at billene ikke trenger komme til overflaten for å få luft, men til gjengjeld er de avhengige av vann med høyt oksygeninnhold, slik som kaldt, raskt rennende vann. De utvokste larvene kryper på lang og forvandler seg til en puppe i en utgravd hule på bredden. De nyklekte billene kan fly langt, men når de først har funnet en passende bekk slår de seg vanligvis til der for resten av livet. De kan leve flere år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien mudderbiller (Dryopoidea)
Familien elvebiller, Elmidae Curtis, 1830
Underfamilien elvebiller (Elminae) Curtis, 1830
Slekten Zaitzevia Champion, 1923


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zaitzevia i Encyclopedia of Life 
(en) Zaitzevia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Zaitzevia hos Fossilworks 
(en) Zaitzevia hos ITIS 
(en) Zaitzevia hos NCBI 
(en) Kategori:Zaitzevia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Zaitzevia – detaljert informasjon på Wikispecies
Shooter

Shooter kan vise til:

Shooter (film), amerikansk film fra 2007
Shooter (TV-serie), TV-serie basert på filmen
Færøysk tegnspråk

Færøysk tegnspråk er et tegnspråk som brukes på Færøyene. Det er nært beslektet med dansk tegnspråk.Det er kjent at husstander på Færøyene med døve barn laget sine egne tegn før de offentlige døveskolene i Danmark kom i stand på 1800-tallet. Døve barn ble sendt til Danmark og kom sjelden hjem til Færøyene. I 1950- og 1960-årene bodde bare noen få voksne døve på Færøyene.I 1962 ble en døveskole opprettet i Tórshavn med seks elever. Det har siden blitt dannet et naturlig språkmiljø. Færøysk tegnspråk har historisk sett blitt forstått som en dialekt av det danske. De yngre tegnspråkbrukerne, som er utdannet på Færøyene, har et tegnspråk som er mer forskjellig fra dansk tegnspråk.I 1972 dannet de døve sin egen interesseorganisasjon, Deyvafelag Føroya, som samarbeider med Danske Døves Landsforbund og andre organisasjoner for funksjonshemmede på Færøyene.Det færøyske Lagtinget vedtok enstemmig i 2017 å anerkjenne færøysk tegnspråk. Loven for Málráðið ble endret, så rådet også fikk som oppgave å røkte færøysk tegnspråk.


== Referanser ==
De forente nasjoners krigsforbryterkommisjon

De forente nasjoners krigsforbryterkommisjon (United Nations War Crimes Commission, UNWCC) ble etablert 20. oktober 1943 i London og var i virksomhet til 28. februar 1948. Kommisjonen skulle samle bevismateriale for rettsoppgjøret etter andre verdenskrig.I St. James-erklæringen 13. februar 1942 fastslo de okkuperte land, deriblant Norge at et rettsoppgjør med krigsforbryterne var et av krigens fremste mål. Det skulle hindre at folk tok saken i egne hender, når freden en gang kom. Den 20. oktober 1943 ble krigsforbryterkommisjone etablert av 17 allierte nasjoner, og Norges representant var Erik Colban. Sovjetunionen var ikke med. Kommisjonen ble på norsk kalt «Den offisielle komité» for å skille den fra «The International Committee for Penal Reconstruction and Development», som gikk under betegnelsen «Cambridge-komiteen».Krigsforbryterkommisjonen skulle undersøke og samle bevismateriale, listeføre krigsforbrytere og rapportere til interesserte regjeringer.  Materialet skulle tjene oppgjøret etter andre verdenskrig. Arkivet inneholdt til slutt over 40 000 tyske, italienske og japanske krigsforbrytere.


== Ikke-bruk av arkivet ==
Arkivet ble ikke gjort kjent for FNs medlemmer slik hensikten hadde vært. Årsaken til dette var trolig den kalde krigen mellom øst og vest. Arkivet kom imidlertid igjen for dagen i 1980 da den amerikanske historikeren Michael Palumbo samlet materiale til en bok om den italienske fascismen. Tidligere henvendelser om adgang til arkivet var blitt avvist. Palumbo antok at Israel fikk de opplysningene de ba om fra arkivet, da Adolf Eichmann ble stilt for retten i 1960.Mens krigsforbryterkommisjonen vurderte bevismateriale og lovgrunnlag, var oppgaven til Sentralregisteret for krigsforbrytere og mistenkte CROWCASS (Central Registry of War Criminals and Security Suspects) å registrere tyske krigsfanger og ettersøke krigsforbrytere og vitner. CROWCASS hadde hovedkontor i Berlin.Krigsforbryterkommisjonen var i virksomhet til 28. februar 1948, med noe etterfølgende rapporteringsvirksomhet. CROWCASS ble nedlagt 30. juni 1948, på et tidspunkt da rettsoppgjøret var ferdig blant annet i Norge.


== Referanser ==
Velum (mykologi)

Velum er latin for seil eller slør og brukes innen mykologien om et tynt hudaktig, eller sløraktig vevslag hos soppers fruktlegemer. På norsk kalles det ofte hylle.
En ytre hylle (velum universale) omslutter dem, mens en indre hylle (velum partiale) sitter som et dekke av hymeniet, mellom hattkant og stilk, hos hattsopper. Rester av velum kan bidra til å bestemme visse soppgrupper. En ytre hylle vil kjennetegnes av en oppsprukket slire ved basis, og i mange tilfeller etterlate hudlapper på fruktlegemets hatt. En indre hylle vil etterlate en ring på stilken. Ringen kan være slørrester, eller hudlapper. 
Et lett gjenkjennelig eksempel er rød fluesopp. Et utvokst fruktlegeme har rester etter den ytre hyllen som hudlapper på hatten, de hvite flekkene. Nederst ved stilkens basis har den en slire, en slags «kopp» den vokser ut av. Stilken har en ring som er rester etter den indre hyllen.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Kilder ==
Læssøe, Thomas (2000). Sopp. no#: Teknologisk forl. s. 291. ISBN 8251205638.
Cornel Damian

Cornel Damian (født 8. mai 1960 i Jibou i daværende Regiunea Cluj i Romania) er en trumensk katolsk hjelpebiskop i Bucuresti.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Familien flyttet fra Jibou til Drobeta-Turnu Severin, og der fullførte Cornel videregående skole. Foreldrene var rumenske gresk-katolikker, men deres kirke var undertrykt under det kommunistiske regimet, og Damian ble oppdratt t den romersk-katolske tradisjon.


=== Prest ===
Cornel Damian ble presteviet den 22. juni 1986 i Bucuresti. Fra 1987 til 1998 var han professor for moralteologi i Bucuresti. Fra 1998 til 2002 studerte han kirkerett ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma. I 2002 ble hanutnevnt til en ny menighet, og underviste i kirkerett.


=== Hjelpebiskop i Bucuresti ===
Han ble i 2003 utnevnt av pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Iziriana og til hjelpebiskop i erkebispedømmet Bucuresti. Han ble bispeviet den 8. desember 2003 av erkebiskop Ioan Robu (hovedkonsekrator) og av erkebiskop Jean-Claude Périsset og biskop Petru Gherghel.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
Pave Pius X (1835–1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854–1922) *1907
Pave Pius XII (1835–1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884–1972) *1937
Pave Paul VI (1897–1978) *1954
Kardinal Agostino Casaroli (1914–1998) *1967
Kardinal Ioan Robu (1944–) *1984
Biskop Cornel Damian (1960–) *2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Cornel Damian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Straffelovrådet

Straffelovrådet er

Straffelovrådet (Danmark)
Straffelovrådet (Norge)
Odd Berset

Odd Berset (1913–1987) var en norsk journalist og forfatter fra Ålesund.Han var reporter for Sunnmørsposten og Dagbladet under Vinterkrigen, og reporter under kampene i Nord-Norge i mai/juni 1940.
Han flyktet høsten 1940 via Shetland til England, og ble der redaksjonssekretær i Norsk Tidend fra 1942 til 1945. Han skrev dikt og reportasjer, og petiter under pseudonymet «Jeremias Jøssing». Han bidro med to dikt (av dem et hyllest-dikt til Arnulf Øverland) i Norsk krigslyrikk 1942.
Etter krigen ble han etter en periode i VG redaktør i Møre Dagblad i Kristiansund. Han var senere redaktør i Finnmarksposten.Han skrev flere bøker, både romaner, dikt  og dokumentarer, og filmmanuskript.
Han var gift med Inger Berset.


== Bibliografi ==
Dikt og prosa

Mann overbord ved Kap Farvel, 1953
Hilmar Nøis. Storjegeren fra Svalbard. Essforlagene, Bergen 1953
Gammeldoktoren. Dr. Brynjulf Stendahl, J.W. Eides Forlag, 1959.
Veslekari - En forteljing om is og menn. Med Einar S Ellefsen. J.W Eides Forlag 1957.
Oberstløytnant Bertram Brusefjærs udødelige bedrifter. Av Jeremias Jøssing, 1969. Tegninger av Pedro.
Sånt gjør man ikke, 1983, Illustrert av Audun Hetland.
Veien de valgte; dikt fra krig - og strofer fra fjerne land, 1984Filmmanuskript

Det store varpet, 1960
Smuglere i smoking, 1957


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Berset på Internet Movie Database
Christine McVie

Christine McVie (født 12. juli 1943, død 30. november 2022) var en amerikansk sanger, artist og komiker. Hun var mest kjent som keyboardspiller og vokalist i bandet Fleetwood Mac.


== Album ==
Christine Perfect (1970)
Christine McVie (1983)
In the MeanTime (2004)
Lindsey Buckingham Christine McVie (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christine McVie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christine McVie på Apple Music 
(en) Christine McVie på Discogs 
(en) Christine McVie på Discogs 
(en) Christine McVie på MusicBrainz 
(en) Christine McVie på SoundCloud 
(en) Christine McVie på Spotify 
(en) Christine McVie på Songkick 
(en) Christine McVie på Last.fm 
(en) Christine McVie på Genius — sangtekster 
(en) Christine McVie på AllMusic 
(en) Christine McVie på AllMusic 
(en) Christine McVie på Internet Movie Database 
(en) Christine McVie på AllMovie 
(en) Christine McVie hos Rotten Tomatoes 
(en) Christine McVie hos The Movie Database 
Christine McVie på Instagram 
Christine McVie på YouTube
Leon Vitali

Leon Vitali (1948–2022) var en britisk skuespiller.
Han spilte blant annet i Super Bitch (1973), Catholics (1973), Barry Lyndon (1975), Eyes Wide Shut (1999), Little Children (2006) og Romeo og Julie (2013).
Vitali hadde den viktige birollen som stesønnen Lord Bullingdon i Barry Lyndon. Vitali arbeidet senere som Stanley Kubricks assistent og gjorde vesentlige bidrag ved produksjon av de etterfølgende filmene fra The Shining (1980) til Eyes Wide Shut. Vitali bidro blant annet ved casting (valg skuespillere til forskjellige roller) og veiledning av skuespillerne. Vitali hjalp blant annet til med å finne guttungen og tvillingene til rollene i The Shining. Etter Kubricks død i 1999 Vitali hadde han ansvar for restaurering av flere av Kubricks filmer og mottok en utmerkelse fra Cinema Audio Society for dette. Vitali fortalte at møtet med Kubrick under innspilling av Barry Lyndon var et vendepunkt og han la til side karrieren som skuespiller. Vitali drev omfattende veiledning av skuespilleren R. Lee Ermey i den kjente rollen som drill instructor Hartman i Full Metal Jacket.Før han møtte Kubrick var Vitali en kjent skuespiller i Storbritannia og medvirket der i flere fjernsynsprogrammer.Han døde 19. august 2022 i Los Angeles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leon Vitali på Internet Movie Database 
(sv) Leon Vitali i Svensk Filmdatabas 
(fr) Leon Vitali på Allociné 
(en) Leon Vitali på AllMovie 
(en) Leon Vitali hos The Movie Database
Rudsøgardsveien

Rudsøgardsveien (3, 22, 24, 26, 35, 42) er en vei ved Kroksund i Hole kommune i Norge. 
Veien er en sidevei til Gamleveien, sørvestover fra denne. Veien ligger cirka 160 meter over havet ved Hole Bo- og Rehabiliteringssenter, som ligger i Rudsøgardsveien 22.Veien er navngitt etter bruket Rudsøgarden, som ligger i Rudsøgardsveien 42.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rudsøgardsveien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oddaveien

Oddaveien kan vise til følgende veier i Norge:

Oddaveien (Ringerike)
Oddaveien (Lurøy)Se også:

Oddavegen - Ullensvang kommune
Langrenn under Vinter-OL for ungdom 2012 – 5 kilometer jenter

5 km klassisk for jenter under Vinter-OL for ungdom 2012 ble avholdt på Seefeld Arena 17. januar 2012.
Anastasija Sedova fra Russland vant øvelsen foran Anamarija Lampič og Lea Einfalt fra Slovenia.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langrenn under Vinter-OL for ungdom 2012 – 5 kilometer jenter – Olympedia
Oddaveien (Ringerike)

Oddaveien (3-25, 2, spredte husnummer) er en vei i Somdalen, nord for Hallingby i Ringerike kommune i Norge. 
Veien ligger på vestsiden av E16 (Ådalsveien), og går ned til Ådalselva. Den har avkjøring ved Somdalen grendehus, og deler seg i to sideveier. Veien ligger cirka 157 meter over havet ved avkjøringen fra Ådalsveien.


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oddaveien (Ringerike) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Langrenn under Vinter-OL for ungdom 2012 – Sprint jenter

Sprint for jenter under Vinter-OL for ungdom 2012 ble avholdt på Seefeld Arena med kvalifisering og finaler 19. januar 2012.Silje Theodorsen fra Norge vant øvelsen foran Jonna Sundling fra Sverige og Theodorsens landskvinne Linn Eriksen.


== Resultater ==


=== Finale ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langrenn under Vinter-OL for ungdom 2012 – Sprint jenter – Olympedia
Rana Karateklubb

Rana Karateklubb (stiftet 25. april 1985) er en karateklubb innen stilarten Wado-ryu og er tilknyttet WIKF Norge. Klubben holder til i Mo i Rana i Nordland. Medlemsantallet i klubben har i de siste år hold seg gjevnt på ca. 100 medlemmer. 
Klubbens hovedinstruktør er Espen Karlsen (7. dan). Karlsen har trent karate siden 1983, og vært sentral i WIKF Norge og forløperen siden 1985. Karlsen er også ansvarlig for WIKF i Nord-Norge. 
Klubben trener tradisjonell karate (kihon), kamp/sportskarate (kumite) og kata. 
Klubben har treninger for barn, ungdom, familie og voksne. 
Klubben har et aktivt sportskarate-team som deltar i konkurranser nasjonalt og internasjonalt, og har flere norgesmestre og internasjonale mestre.


== Historikk ==
Klubben ble offisielt stiftet i 1985 med Olav Jamtli som leder, og med Espen Karlsen og Thor Alex Kappfjell som instruktører.


== Organisatorisk tilknytning ==
WIKF Wado International Karate-Do Federation
WIKF Norge


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Rana Karateklubb på Facebook
Abdoulaye Maïga

Denne artikkelen handler om Abdoulaye Maïga (født 1981). Må ikke forveksles med Abdoulaye Idrissa Maïga (født 1958) som var statsminister i Mali fra april til desember 2017.Abdoulaye Maïga (født 12. mai 1981) er en malisk militær offiser som siden 21. august 2022 har vært Malis statsminister. Han er oberstløytnant i den nasjonale politistyrken (gendarmeriet) som er en del av Malis væpnede styrker. Maïga har studert diplomati og internasjonal rett i Algerie og internasjonal sikkerhetspolitikk i Paris. Han har også doktorgrad i internasjonal sikkerhet og forsvar fra Jean Moulin University Lyon 3 og han har studert menneske rettigheter ved det som i dag er Université Paris-Saclay.Maïga tilhørte ikke den offisersgruppen som ble ledet av oberst Assimi Goïta og som tok makten ved et militærkupp i Mali i august 2020. Ved dette militærkuppet ble president Ibrahim Boubacar Keïta avsatt og Bah Ndaw fungerte som ny president inntil Assimi Goïta gjennomførte et nytt statskupp i mai 2021 hvor Bah Ndaw ble avsatt og Goïta selv overtok presidentembetet. Maïga er ansett som en nær alliert med Goïta og han ble etter mai-kuppet talsmann for kuppmakernes politikk. I juni 2021 ble han statsråd med ansvar for territoriell administrasjon og desentralisering, og fra 1. desember var han pressetalsmann for regjeringen. Fra 21. august 2022 har han vært Malis statsminister.


== Referanser ==
National Museum of the American Indian

National Museum of the American Indian er ett museum i National Mall i Washington D.C og en del av Smithsonian Institution. Det er tilegnet Amerikas urbefolkning og deres kultur, språk, litteratur, historie og kunst.
En betydelig del av samlingene tilhørte det tidigere Museum of the American Indian i New York, etablert i 1916.
Museet åpnet i september 2004 og samlet da cirka 20 000 personer fra ulike urfolk i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
National Museum of the American Indian -museets hjemmeside
Rundtur med bilder i museet
A Visitor's Experience: The National Museum of the American Indian
Italia under Kortbane-VM i svømming 2021

Italia deltok under Kortbane-VM i svømming 2021 i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater fra 16. til 21. desember 2021.


== Medaljevinnere (utvalg) ==


== Referanser ==
A Woman Who Understood

A Woman Who Understood er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av William Parke.


== Handling ==
Skulptøren Madge Graham ofrer sin egen kunstneriske karriere for å pleie fiolinisten Robert Knight, som hun gifter seg og de får to barn sammen. Men gradvis blir Knight forelsket i Mrs. Alden, kona til en velstående mann. Madge oppdager ektemannens forræderi i Alden-hjemmet, når hun får øye på de to som omfavner hverandre.
I deres overraskelse blir en lampe veltet, og huset begynner å brenne. Knight forsøker å stoppe brannen, men hendene hans blir kraftig forbrent. Han blir ført til sykehuset for behandling, og det viser seg at han trenger hudtransplantasjon for å redde hendene.


== Skuespillere ==
Bessie Barriscale som Madge Graham
Forrest Stanley som Robert Knight
Dorothy Cumming som Mrs. Alden
Thomas Holding som Mr. Alden
Stanton Williams som Bobbie Knight
Mary Jane Irving som Peggy Knight
Gloria Holt som Marion Alden
Joe Butterworth som Jimmy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Woman Who Understood på Internet Movie Database 
(en) A Woman Who Understood på AllMovie
Die Frau ohne Seele

Die Frau ohne Seele er en tysk stumfilm fra 1920 regissert av Léo Lasko.


== Skuespillere ==
Edith Meller som Irene von Mengern
Werner Krauss som Stephan Wulkowitz
Alfred Abel som Gunar Magnussen
Kurt Ehrle som Fabrikdirektor Brockmann
Ferry Sikla som Bankier Steinberg
Dora Tillmann som Lissy
Dorrith van der Wyk som Anneliese
Anna von Palen som Frau von Waldburg
Marga Köhler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Die Frau ohne Seele på Internet Movie Database
A Woman’s Business

A Woman's Business er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av B. A. Rolfe.


== Handling ==
Lei av den kjedelige tilværelsen sin i en liten by, gifter Barbara seg med Johnny Lester - som arbeider som sekretær for den velstående Mr. Ellis. Barbara tror at dette giftermålet kan gi henne rikdom, og høyere sosial status. Planen hennes slår imidlertid tilbake på henne selv etter at Ellis gir Johnny sparken.
Johnny forsøker deretter å skaffe seg en ny stilling i New York, men uten å lykkes. Men Mr. Ellis begynner å vie sin oppmerksomhet til Barbara, som godtar oppmerksomheten hans - noe som til slutt fører til en skilsmisse fra ektemannen hennes. Men problemene hennes er fremdeles ikke overstått.


== Skuespillere ==
Olive Tell som Barbara
Edmund Lowe som Johnny Lister
Donald Hall som Ellis
Lucille Lee Stewart som Mrs. Ellis
Warner Richmond som Brookes
Annette Bade som Mrs. Brookes
Stanley Walpole som David


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) A Woman's Business på Internet Movie Database
La storia di una donna

La storia di una donna er en italiensk stumfilm fra 1920 regissert av Eugenio Perego.


== Skuespillere ==
Pina Menichelli som Beatrice
Luigi Serventi som Paolo
Livio Pavanelli som Fabiano


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) La storia di una donna på Internet Movie Database
Das Frauenhaus von Brescia

Das Frauenhaus von Brescia er en tysk stumfilm fra 1920 regissert av Hubert Moest.


== Skuespillere ==
Gertrude Welcker som Margaret
Ernst Deutsch som Luigi
Eduard von Winterstein som Francesco
Hedda Vernon som Roswitha
Olga Limburg som Barbara
Josef Peterhans
Julius Roether
Toni Zimmerer
Maria Forescu
Fritz Jessner
Joseph Klein
Fritz Delius
Gerda Frey som Adelheid
Blandine Ebinger
Paul Bildt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Das Frauenhaus von Brescia på Internet Movie Database
The Wonderful Chance

The Wonderful Chance er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av George Archainbaud.


== Handling ==
Når han forlater fengselet, lover en tidligere kjeltring å endelig bli lovlydig, men omstendighetene tvinger ham snart til å vende tilbake til kriminalitet.
I mellomtiden kidnapper noen kriminelle en britisk aristokrat som er på besøk i området. Men kjeltringen ligner veldig mye på denne velstående engelskmannen, og blir snart involvert i kidnappingen.


== Skuespillere ==
Eugene O'Brien som Lord Birmingham
Martha Mansfield som  Peggy Winton
Tom Blake som Dugan
Rudolph Valentino som Joe Klinsby
Joseph Flanagan som Haggerty
Warren Cook som Parker Winton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Wonderful Chance på Internet Movie Database 
(en) The Wonderful Chance på AllMovie
Hjerter i brann

Hjerter i brann (originaltittel: The World and His Wife) er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Robert G. Vignola.


== Handling ==
Den eldre spanske adelsmannen Don Julian er lykkelig gift med Teodora, en vakker ung kvinne. Hans protesjé, den unge poeten Ernest, kommer for å bo hos dem. Selv om Teodora kun har moderlige følelser overfor Ernesto, sprer ondskapsfulle sladder i nærområdet falske rykter om et kjærlighetsforhold mellom Teodora og Ernest.
Don Alvarez, en bitter rykte-spreder vekker til slutt Ernestos raseri, og en duell mellom dem blir arrangert.


== Skuespillere ==
Montagu Love som Don Julian
Alma Rubens som Teodora
Gaston Glass som Ernesto
Pedro de Cordoba som Don Severo
Charles K. Gerrard som Don Alvarez
Mrs. Allen Walker som Marie
Byron Russell som Wickersham
Peter Barbierre
Pierre Gendron
Vincent Macchia
James Savold
Margaret Dale som Mercedes
Ray Allen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hjerter i brann på Internet Movie Database 
(sv) Hjerter i brann i Svensk Filmdatabas 
(en) Hjerter i brann på AllMovie