jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arne Altern

Arne Altern (født 18. desember 1903 i Kristiania, død 8. oktober 1995 i Modum) var en norsk radioprogramleder og gårdbruker. Han ledet Landbrukshalvtimen i NRK Radio i mer enn 25 år.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Arne Altern vokste opp på Bestum i Aker. Han tok agronomeksamen ved Vinterlandbruksskolen i Kristiania i april 1923. Deretter arbeidet han fire år som agronom ved gårder på Romerike, i Bærum og i Danmark. Han lærte fransk ved å arbeide i gartneri og frøforretning i Paris. Senere studerte han ved Norges Landbrukshøgskole (NLH), hvor han tok eksamen i 1931. Deretter arbeidet han ved Statens Frøkontroll, ved Åkervekstforsøkene på NLH, og med planlegging av driftsbygninger for Akershus Landbruksselskap. Ellers arbeidet han også som frilans reklamemann.
I 1934 giftet Arne Altern seg med arkitekten Ingeborg Dobloug (1903-1976), som var fra Furnes ved Hamar. Samme året kjøpte han gården Nord-Fure på Østmodum, som ekteparet drev frem til 1946. I denne tiden hadde han også «attåtnæring» i Statens kornforretning, som kornoppkjøper og mølleinspektør i Modum og Sigdal.
Ekteparet fikk seks barn fra 1935 til 1947. Fem av barna vokste opp.


== Landbrukshalvtimen ==
Altern ble ansatt som landbruksmedarbeider i Norsk Rikskringkasting i 1946. Han hadde denne stillingen til 1973, bare avbrutt av ett år hvor han var ansatt som reklamemedarbeider i Norsk Leca. Med sin personlighet og allsidige interesser maktet Arne Altern å gjøre det ukentlige landbruksprogrammet til en institusjon med bredt nedslagsfelt hos norske radiolyttere. Gjennom Landbrukshalvtimen knyttet han matnyttig informasjon rettet mot yrkesutøvere sammen med formidling av naturopplevelser og de langsiktige kulturhistoriske linjene i samfunnet.


== Blaafarveværket ==
Som mølleinspektør reiste Arne Altern en del rundt i Modum. I 1938 var det blitt besluttet å rive glasshytta ved det nedlagte gruve- og industrianlegget på Modum. Altern tok da initiativ til å ta vare på anlegget. Til tross for at rivningsarbeidene hadde startet, klarte Arne Altern – sammen med støttespillere som han mobiliserte – å snu prosessen og dermed legge grunnlag for det som etterhvert skulle bli kulturinstitusjonen Blaafarveværket. Alterns redningsaksjon er beskrevet i Håvard Alterns bok Arne Altern tok affære.


== Utmerkelser og priser ==
1975 – Kongens fortjenestemedalje i gull for arbeidet med radioens landbruksprogrammer og med programmer om geologi, arkeologi og kulturhistoriske emner.
1971 – Lytterforeningens pris
1973 – Selskapet for Norges Vels medalje «for særlig fortjenestfull innsats ved formidling av informasjon om landbruk».


== Litteratur ==
Steinar Brauteset; Landbrukshalvtimen. Samlaget 1983
Håvard Altern; Arne Altern tok affære. Eget forlag 2020.
Eliana Gaete

Eliana Gaete Lazo (født 14. april 1932 i María Elena i Antofagasta) er en chilensk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp, hekkeløp og lengdehopp. Hun ble søramerikansk mester på 4 x 100 meter stafett i 1954, og har mange medaljer fra Søramerikansk mesterskap i friidrett og Panamerikanske leker i perioden 1947 til 1960.


== Idrettskarriere ==
Gaete deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1947, som ble arrangert i Brasil, og fikk der bronse i lengdehopp, bak Noëmi Simonetto og Wanda dos Santos Hun deltok igjen i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1949, og fikk der bronse på 80 meter hekk. Året etter ble det arrangert et uoffisielt Søramerikansk mesterskap i friidrett 1950, og Gaete vant der 100 meter og 80 meter hekk, og hun fikk sølv i lengdehopp. Under Panamerikanske leker 1951 vant hun 80 meter hekk, og hun fikk sølv på 4 x 100 meter stafett, sammen med Adriana Millard, Hildegard Kreft og Beatriz KretschmerUnder uoffisielt Søramerikansk mesterskap i friidrett 1953 fikk hun sølv på 80 meter hekk, bak Wanda dos Santos. Hun kom på andreplass på 80 meter hekk under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1954, og Chile vant her 4 x 100 meter hekk. Hun vant på nytt 80 meter hekk under Panamerikanske leker 1955, der Chile kom på tredjeplass på 4 x 100 meter stafett. Hun fikk tre medaljer under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1956. Individuelt fikk hun sølv på 80 meter hekk, bak Wanda dos Santos, og hun fikk bronse på 100 meter. I tillegg fikk Chile sølv på 4 x 100 meter stafett. Hun deltok i Iberoamerikanske leker 1960, der hun fikk bronse på 80 meter hekk og på 4 x 100 meter stafett, og hun deltok i Panamerikanske leker 1963, der hun kom på åttendeplass på 800 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eliana Gaete – Track and Field Statistics 
(en) Eliana Gaete - Athletics Podium
Laurits Saltveit

Laurits Saltveit (født 31. desember 1913 i Skåre ved Haugesund, død 17. oktober 1999) var en norsk germanist og professor i tysk filologi ved Universitetet i Oslo fra 1963 til 1983.


== Liv ==
Saltveit vokste opp som nest yngst blant ti søsken. Han mistet moren da han var bare to år gammel. Etter å ha tatt examen artium ved latinlinjen ved gymnaset i Haugesund begynte han å studere filologi ved Universitetet i Oslo. I året 1939–40 hadde han et studieopphold som stipendiat ved universitetene i Jena og Hamburg, hvor Conrad Borchling, en kjent forsker på nedertysk, var en av lærerne hans. Etter det tyske angrepet på Norge vendte han tilbake til Oslo og skrev en hovedoppgave om nedertysk diktning. I 1941 fikk han historisk-filosofisk embetseksamen.
I 1942 ble Saltveit ansatt som lektor i norsk ved Universitetet i Hamburg. I denne stillingen besøkte han nordmenn i norske fangeleirer i Tyskland sammen med Hiltgunt Zassenhaus og de norske sjømannsprestene i Hamburg. Han kunne også besøke den fengslede rektoren ved Universitetet i Oslo Didrik Arup Seip. Da Universitetet i Oslo ble stengt gikk han av fra stillingen som lektor, men fortsatte arbeidet blant de norske fangene, helt til forholdene for dette arbeidet ble vanskeligere og han i 1943 fant det best å reise til Sverige.
Etter krigen var Saltveit lektor i Haugesund gymnas og i Narvik, før han i 1949 ble ansatt for å undervise i tysk ved det nyopprettede Universitetet i Bergen. I 1962 fikk han doktorgraden for en avhandling om tysk futurum, og ble året etter utnevnt til professor i tysk filologi ved Universitetet i Oslo.
Som pensjonist bodde han i Haugesund. I 1994 utga han selvbiografien Bortskjemt av vår Herre. Trekk fra eget liv og fra en annerledes krig.


== Verk ==
Som tysk filolog dreide Saltveits arbeid seg både om tysk språk og litteratur. I Edda skrev han en artikkel om Hermann Hesses roman Das Glasperlenspiel. Men flest artikler skrev han om emner innenfor moderne tysk grammatikk og om tyske dialekter. Han oversatte dessuten Didrik Arup Seips Norsk språkhistorie til omkring 1370 til tysk under tittelen Norwegische Sprachgeschichte (1970).


== Utmerkelser ==
Saltveit var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1963. Han fikk det vesttyske Bundesverdientkreuz i 1971 og Goethe-medaljen i 1979.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Askedal, John Ole (2000). Minnetale over Laurits Saltveit. Oslo: Det norske videnskaps-akademi.
Sérgio Trindade

Sérgio Campos Trindade (født 14. desember 1940 i Rio de Janeiro i Brasil, død 18. mars 2020 i New York i USA) var en brasiliansk kjemiingeniør og forsker, spesialist på fornybar energi og forretningsrådgiver for bærekraft.


== Biografi ==
Sérgio Trindade tok eksamen i kjemi ved Universidade Federal do Rio de Janeiro, og tok senere doktorgrad ved Massachusetts Institute of Technology..
Trindade var en koordinerende hovedforfatter for  kapittel i en rapport fra Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), Methodological and Technical Issues in Technology Transfer, i 2000. IPCC fikk i 2007 som organisasjon Nobels Fredspris ford dens medarbeideres innsats. Panelet delte Nobelprisen med Al Gore.Han var medlem av Scientific Committee for Environmental Problems, et organ tilknyttet Unesco.Han døde i en alder av 79 år i New York, hvor han hadde levd i 30 år, av komplikasjoner forårsaket av covid-19.


== Referanser ==
Elsebeth Gerner Nielsen

Elsebeth Gerner Nielsen (født 5. januar 1960 i Favrholt, Åsted Sogn) er generalsekretær for Folkehøjskolernes Forening i Danmark, tidligere rektor for Designskolen Kolding, og tidligere minister.
Hun var folketingsmedlem for Det Radikale Venstre for Vejle Amtskreds fra 21. september 1994 og kulturminister fra 23. mars 1998 til 27. november 2001.


== Bakgrunn ==
Nielsen har realeksamen fra Ravnshøj Skole i 1977, studenteksamen fra Frederikshavn 1980, og cand.rer.soc. fra Odense Universitet 1980 til 1986. 
Hun har vært instruktør ved Odense Universitet 1982-1986 og undervisningsassistent samme sted 1986-1988. Hun arbeidet som prosjektleder på kulturhuset Bolbro Brugerhus 1986-1988, som fullmektig ved sosial- og helseforvaltningen i Storstrøms Amt 1988-1989. Hun var deretter ansatt som konsulent ved Udviklingscenteret for Folkeoplysning og Voksenundervisning 1989-1992, fra 1992 forskningsleder samme sted.


== Politiske karriere ==
Nielsen var styremedlem i Det Radikale Venstre i Sydfalster fra 1993, og fra samme år medlem av partiets hovedstyre.
Har skrevet »Fremtidens AOF«, 1991, »Folk og museer«, 1992, og »På tværs av de kulturfondsstøttede initiativer«, 1993. Hun var også medforfatter av »Bæredygtigt landbrug«, 1991, »Landdistriktet leve?«, 1991, og »Miljø og udvikling« i BRUD, 1994.
Nielsen har vært sitt partis kandidat i Koldingkredsen siden 1992.


=== Kontrovers om hijab ===
Den 26. april 2007 deltok Gerner Nielsen i en fotoseance ikledt hijab (muslimsk hodeplagg) . Det var meningen at denne markeringen skulle være et motsvar til Dansk Folkeparti og Søren Krarup som skarpt har kritiseret hodeplagget. Noen dage senere utspant det seg i en åpen debatt i partiet, hvor blant andre Naser Khader i en intern e-post kritiserte henne for å "gå islamistenes ærend". Partiets formann, Marianne Jelved, valgte imidlertid å forsvare hennes handling, og uttalte at det for henne er avgjørende å være i et parti, hvor man kan bruke sin ytringsfrihet som man vil.
Som konsekvens av Gerners tørklæde-happening forlod den radikale rådmann på Frederiksberg, Pernille Høxbro, partiet etter 25 års medlemskab.


== Videre karriere ==
Elsebeth Gerner Nielsen offentliggjorde 6. september 2007, at hun per 1. januar 2008 vill forlade Folketinget til fordel for en stilling som rektor for Designskolen i hjembyen Kolding.
Etter tolv år som rektor ved designskolen skiftet Nielsen 1. januar 2020 til en rolle som generalsekretær for Folkehøjskolernes Forening i Danmark.Nielsen har styreposter i Spar Nord Fonden, Grundfos-fonden/Poul Due Jensen Fonden og Prins Nikolais og Prins Felix' Fond.


== Privatliv ==
I mars 2020 ble Nielsen innlagt på Kolding Sygehus med COVID-19 under den verdensomspennende coronavisuspandemien. Hun ble utskrevet igjen 1. april.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Elsebeth Gerner Nielsen hos Folketinget
Mai Villadsen

Mai Villadsen (født 26. desember 1991 i Herning) er et dansk folketingsmedlem, valgt for Enhedslisten i Nordsjællands storkrets ved folketingsvalget 5. juni 2019 med 2.572 personlige stemmer. 
Hun var i en kort periode formann for Danske Gymnasieelevers Sammenslutning i 2012.


== Folketinget ==
Mai Villadsen er medlem av

Barne- og undervisningsutvalget
Klima-, energi- og forsyningsutvalget
Kulturutvalget
Likestillingsutvalget
Miljø- og matvareutvalget
Uddannelse- og forskningsutvalget 


=== Ordførerverv ===
Idrettsordfører
Klimaordfører
Kulturordfører
Likestillingsordfører
Miljøordfører
Naturordfører
Utdannelse- og forskningsordfører
Utdannelsesordfører


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Mai Villadsen hos Folketinget 
(da) Mai Villadsen på Twitter 
(da) Mai Villadsen på Facebook 
(da) Mai Villadsen på Instagram
Victoria Velásquez

Victoria Velásquez (født 18. juli 1991 i København) er en dansk politiker og medlem av Folketinget for Enhedslisten siden 2019. Hun er Yrkes-, Nærings- og Europarådsordfører. 
Hun har vært medlem av Enhedslisten og Socialistisk UngdomsFront siden 2008. 


== Karriere ==
Victoria Velásquez gikk på Avedøre Gymnasium fra 2007 til 2010, og var i gymnasietiden involvert i politikk som bl.a. elevrådsformann og ungdomsformann i HK. Hun ble Cand.soc. i arbeidsstudier og sosialvitenskap fra Roskilde Universitet i 2017. Hun har arbeidet som elevrådskonsulent i Landssammenslutningen av Handelsskoleelever fra 2011 til 2014, deretter som kampanjekonsulent for fagforeningen Prosa fra 2014 til 2016, og senere for HK/Danmark fra 2016, først som Ungdomsorganisator og deretter organisering- og utviklingskonsulent.Victoria Velásquez var aktiv i valgkampen i 2007 for Enhedslisten der hun også startet en lokalgruppe i Hvidovre for Socialistisk UngdomsFront. I 2009 var hun kandidat til kommunevalget og i 2011 var hun folketingskandidat i Københavns Omegn hvor hun fikk 4. flest stemmer for Enhedslisten. Hun var i 2014 kandidat til Europa-Parlamentet for Folkebevægelsen mod EU,, var ved valget i 2015 folketingskandidat for Enhedslisten for Københavns Storkreds og ble etter valget i 2015 folketingskandidat for Enhedslisten for Fyns Storkreds og ble da folketingsmedlem for Enhedslisten på landsplan med 4. flest stemmer. Internt i partiet har Victoria Velasquez også solid støtte hvor hun er nummer 3 i partiets interne urafstemning. 
Ved Folketingsvalget 2019 ble hun innvalgt for Enhedslisten i Fyns Storkreds hvor hun var nominert som nr 1. Etter Folketingsvalget ble hun Yrkes-, Nærings- og Europarådsordfører, og hun er også medlem av Europarådets Parlamentariske forsamling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victoria Velásquez hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Victoria Velásquez hos Folketinget 
(da) Victoria Velásquez på Twitter
Sonja Vera Albrink

Sonja Vera Albrink (født Sonja Vera Hansen 21. august 1948, død 27. august 2012) var en dansk politiker som var medlem av Folketinget for Centrum-Demokraterne fra 1989 til 2001.
Albrink tok utdannelse innen skatt og revisjon ved Vejle kommune i 1967 samt som sekretær ved Sekretærskolen i Århus i 1968. Hun arbeidet som direksjonssekretær 1969 til 1971, som skatterevisor ved Amtsskatteinspektoratet i København 1971 til 1973, ved Hørsholm kommunes skatteforvaltning 1973 til 1977 og ved Amtsskatteinspektoratet i Holte 1977 til 1981. I 1981 ble hun medlemssekretær hos Centrum-Demokraterne. 
Hun ble nominert til Folketinget første gang i Juelsmindekredsen i 1982, og var vararepresentant på Folketinget 7. mai til 13. mai og 30. oktober til 13. november 1984, igjen 9. oktober til 27. oktober 1986 og 2. oktober til 2. november 1987. Hun skiftet til Horsenskredsen i 1988 og opplevde å bli innvalgt 17. mai 1989. Sonja Albrink satt på Folketinget frem til 20. november 2001 og var fra 1990 valgt i Koldingkredsen. I Folketinget var hun bl.a. medlem av rettsutvalget, næringsutvalget, skatteutvalget, sosialutvalget og miljøutvalget som sitt partis ordfører. 
I 1999 ble hun Ridder af Dannebrog.
Sonja Albrink døde i 2012 og ble bisatt fra Helleruplund Kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sonja Albrinks biografi på Folketingets hjemmeside
Yvonne Herløv Andersen

Yvonne Herløv Andersen (født 11. september 1942) er en dansk politiker og tidligere minister for Centrum-Demokraterne. 
Yvonne Herløv Andersen ble født i København som datter af maskinsnekker Svend Åge Herløv Larsen og syerske Åse Johna Lintrup Herløv Larsen. Hun har to børn, Martin og Dorthe og er gift med Birthe Merete Smedegaard Knudsen.
Andersen var sosialminister i Poul Nyrup Rasmussens første regering fra 11. februar til 27. september 1994, og helseminister i hans andre regering fra 27. september 1994 til 20. desember 1996.
I tillegg var hun folketingsmedlem for Vestsjællands Amtskreds fra 1977–1979 og på nytt fra 1981 til 1984. Hun representerte også Fyns Amtskreds på Folketinget fra 1987 til 1988 samt Frederiksborg Amtskreds fra 1998 til 2001.


== Eksterne lenker ==
Folketingets hjemmeside om Yvonne Herløv Andersen
Bente Juncker

Bente Juncker (født 9. mai 1944 i Slagelse) er en dansk tidligere politiker som var folketingsmedlem for Centrum-Demokraterne 1981 til 1994.
Juncker fullførte sin utdannelse ved Akademisk Studenterkursus i 1966. Hun ble slått til Ridder af Dannebrog i 1991.
Juncker ble utnevnt til sosialminister i Poul Nyrup Rasmussens første regjering 28. januar 1994, men måtte gå av kun 14 dager senere på grunn af noen uheldige uttalelser hun fremsatte i forbindelse med klager over noen psykisk utviklingshemmede beboere i nærheten af familiens sommerhus i Råbymagle på Møn. På daværende tidspunkt var hun gift med Uffe Thorndahl.


== Eksterne lenker ==
Profil på Kvinfo.dk
Ivanka Khristova

Ivanka Khristova (født 19. november 1941) er en bulgarsk tidligere friidrettsutøver fra Oskovitsa som deltok i kulestøt. Hun vant gull i øvelsen i OL i 1976, og bronse i OL i 1972.
Hun ble nummer seks i kulekonkurransen under Sommer-OL 1968. Året etter kom hun på fjerdeplass i friidretts-EM, etter å ha satt bulgarsk rekord med 18,04 meter. Ved sommerlekene i 1972 tok Khristova bronsemedaljen med 19,35 meter, bak sølvvinner Margitta Gummel fra Øst-Tyskland.
I begynnelsen av juli 1976 satt Khristova verdensrekord i kulestøt med 21,87 meter, en rekord hun straks forbedret til 21,89 meter. Den 26. juli tok Helena Fibingerová fra Tsjekkoslovakia over rekorden med en støt på 21,99 meter. Fem dager senere var det klart for OL-finale i kvinnene sin kulekonkurranse i Montreal. Her ledet Nadesjda Tsjisjova fra Sovjetunionen konkurransen til og med fjerde omgang. I femte omgang tok Khristova ledelsen med en støt på 21,16 meter, en ledelse som holdt seg til konkurransen var over.


== Medaljer og plasseringer i internasjonale mesterskap ==
OL 1964 i Tokyo: Nr. 10 - 15,69 meter
OL 1968 i Mexico by: Nr. 6 - 17,25 meter
EM 1969 i Aten: Nr. 4 - 18,04 meter
EM 1971 i Helsingfors: Nr. 6 - 17,78 meter
OL 1972 i München: Bronse - 19,35 meter
EM 1974 i Roma: Nr. 4 - 19,17 meter
OL 1976 i Montreal: Gull - 21,16 meter, foran Nadezjda Tsjizjova (20,96 meter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivanka Khristova – Olympics.com 
(en) Ivanka Khristova – Olympic.org 
(en) Ivanka Khristova – Olympedia 
(en) Ivanka Khristova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivanka Khristova – World Athletics 
(en) Ivanka Khristova – Track and Field Statistics
Irina Press

Irina Natanovna Press (født 10. mars 1939, død 21. februar 2004) var en sovjetisk friidrettsutøver, født i Kharkiv, som deltok internasjonalt i mangekamp, hekkeløp, sprint og kulestøt. Hun ble olympisk mester på 80 meter hekk i 1960 og i femkamp i 1964. Tamara Press var hennes søster.


== Karriere ==
Irina Press fikk sitt gjennombrudd under de olympiske sommerlekene i 1960 i Roma. Hun vant da 80 meter hekk på tiden 10,8 sekunder, ett tidels sekund foran britiske Carole Quinton. Senere i lekene spurtet hun Sovjetunionen sitt lag på 4 x 100 meter stafett inn til fjerdeplass. I 1962 deltok hun i femkamp i friidretts-EM i Beograd, men brøt etter fire øvelser.
Under sommerlekene i 1964 i Tokyo var Press fullstendig overlegen i femkampe, som da var ny øvelse i OL-sammenheng. Hun satt verdensrekord med 5 246 poeng og slo sølvmedaljøren Mary Rand med over 200 poeng. I kulekonkurransen ble hun nummer seks med 16,71 meter, søsteren Tamara vant gullmedaljen med 18,14 meter.
I den første europacupen for kvinner i 1965 forbedret hun verdensrekorden på 80 meter hekk til 10,4 sekunder. Mesterskapet ble arrangert i Kassel i Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Irina Press – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Irina Press – Olympics.com 
(en) Irina Press – Olympic.org 
(en) Irina Press – Olympedia 
(en) Irina Press – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Irina Press – Track and Field Statistics
Mary Peters

Mary Elizabeth Peters (født 6. juli 1939) er en britisk tidligere friidrettsutøver fra Ballymena i Nord-Irland som ble olympisk mester i femkamp i 1972.
Allsidige Peters var en av de beste femkjemperne i verden gjennom hele 1960-tallet, med fjerdeplass i øvelsen under Sommer-OL 1964 i Tokyo som sitt beste resultat. I 1970 vant hun både kulekonkurransen og femkampen da Samveldelekene fant sted i Edinburgh. To år senere overrasket hun stort i femkampen under Sommer-OL 1972 i München. Med 4 801 poeng satte hun verdensrekord og slo favoritten, vesttyske Heide Rosendahl med 10 poeng. Halvannet år senere, i januar 1974, forsvarte Peters samveldetittelen i femkamp i New Zealand.


== Medaljer og plasseringer i internasjonale mesterskap ==
EM 1962 i Beograd: Nr. 5 i femkamp
OL 1964 i Tokyo: Nr. 4 i femkamp, utslått i kvalifiseringen i kulestøt (14,46 =nr 14)
OL 1968 i Mexico by: Nr. 9 i femkamp
OL 1972 i München: Gull i femkamp – 4 801 poeng, foran Heide Rosendahl (4 791)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mary Peters – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mary Peters – Olympics.com 
(en) Mary Peters – Olympic.org 
(en) Mary Peters – Olympedia 
(en) Mary Peters – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mary Peters – Commonwealth Games Federation 
(en) Mary Peters – World Athletics 
(en) Mary Peters – Power of 10 
(en) Mary Peters – Track and Field Statistics
Siegrun Siegl

Siegrun Siegl (født 29. oktober 1954) er en tysk tidligere friidrettsutøver fra Thüringen som i 1976 ble olympisk mester i femkamp og ellers deltok på internasjonalt toppnivå i lengdehopp. Hun representerte Øst-Tyskland.
Siegl (da med navnet Thon) fikk 4 584 poeng og ble nummer fire i femkampen i Friidretts-EM 1974. Sesongen etter ble hun østtysk mester i femkamp. I Dresden den 19. mai 1976 satte hun med et lengdehopp på 6,99 meter ny verdensrekord. Vel to måneder senere, under de olympiske sommerlekene i Montreal måtte hun nøye seg med fjerdeplassen i lengdehopp. Derimot vant hun gullmedaljen i femkamp, etter en kamp mot landskvinnene Christine Laser og Burglinde Pollak. Både Siegl og Laser fikk 4 745 poeng og Pollak 4 740. Avgjørende for gullkampen mellom Sigel og Laser ble at Siegl hadde flest poeng av de to i tre av de fem øvelsene; henholdsvis hekkeløpet, lengdehopp og 200 meter, slik at Laser måtte nøye seg med sølvmedaljen. Siegl presterte serien 13,31 sekunder - 12,92 meter - 1,74 meter - 6,49 meter - 23,09 sekunder.
Etter et lengre skadeavbrudd satset Siegl bare i lengdehopp. I 1979 vant hun øvelsen i innendørs-EM med et hopp på 6,70 meter. Året etter ble hun østtysk mester i lengdehopp, mens hun under sommerlekene i 1980 i Moskva endte på femteplass.


== Medaljer og plasseringer i internasjonale mesterskap ==
EM 1974 i Roma: Nr. 5 i femkamp – 4 584 pong
OL 1976 i Montreal: Gullmedalje i femkamp  - 4 745 poeng og nr. 4 i lengdehopp – 6,59 m
OL 1980 i Moskva: Nr. 5 i lengdehopp – 6,87 m


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Siegrun Siegl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Siegrun Siegl – Olympics.com 
(en) Siegrun Siegl – Olympic.org 
(en) Siegrun Siegl – Olympedia 
(en) Siegrun Siegl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Siegrun Siegl – World Athletics 
(en) Siegrun Siegl – Track and Field Statistics 
(en) Siegrun Siegl – TheSports.org