jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aegus (Aegotypus) trilobatus

Aegus (Aegotypus) trilobatus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En ganske liten (ca. 15 millimeter), avlang og litt flat, matt brunsvart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten. Pannens forkant er ganske rett med to tenner. Hodet er nokså grovt punktert, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten bredt innbuktet, sidene med tre butte tenner. Sidekanten har korte, brunlige hår. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er brunlige.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sumatra og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Aegotypus Parry, 1874 - noen ganger plassert som en egen slekt
Aegus (Aegotypus) trilobatus Parry, 1862


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Bilde av arten
(en) Aegus (Aegotypus) trilobatus i Global Biodiversity Information Facility
Aegus (s.str.) acutangulus

Aegus (s.str.) acutangulus er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En liten, avlang, noe flat, halvmatt svart hjortebille. Hannen har nokså store kjever som har en kraftig tann ved roten. Hannens hode er halvmatt, fint og spredt punktert i midten, grovt og tett på sidene. Pannen er bredt og rgunt, U-formet innbuktet i midten, med en liten knøl på hver side av innbuktningen. Hodet er tydelig utvidet bak fasettøynene, med en butt tann. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, blankt, fint punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er mørkbrune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt.


== Levevis ==
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
Slekten Aegus MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
Underslekten Aegus MacLeay, 1819 (i snever forstand)
Aegus (s.str.) acutangulus Nagel, 1941


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene
Bildegalleri over en del arter
(en) Aegus (s.str.) acutangulus i Global Biodiversity Information Facility
Juhani Silvola

Juhani Jaakko Erik Silvola (født 1982) er en finsk musiker (gitar), komponist og produsent bosatt i Norge.Han har mastergrad innen elektroakustisk samtidsmusikk fra Norges musikkhøgskole og en bachelorgrad som jazzgitarist og er i tillegg aktiv innen folkemusikk. Han har samarbeidet med den skotske folkemusikeren Sarah-Jane Summers og de to har gitt ut flere album sammen. For albumet The Smoky Smirr o Rain ble de nominert til Spellemannprisen 2021 i tradisjonsmusikk.Han er medlem av Frode Haltli Avant Folk og har også produsert musikk for Highasakite.


== Diskografi ==
Mala Fama (2012) - med Sarah-Jane Summers og Morten Kvam
Sarah-Jane Summers & Juhani Silvola (2013) - med Sarah-Jane Summers
Strange Flowers (2016)
Widdershins (2016) - med Sarah-Jane Summers
Imaginary Archives Vol.1 (2017)
Songen Om Guro (2017) med Ingebjørg Lognvik Reinholdt, Sarah-Jane Summers og Morten Kvam
Music for Cities (2018) - med Jonas Sjøvaag
Post-Biological Wildlife (2019)
Alien Horticultures (2019) - med Jonas Sjøvaag
The Smoky Smirr o Rain (2021, Eighth Nerve Audio) - med Sarah-Jane Summers
The Slow Smokeless Burning of Decay (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Juhani Silvola på Discogs 
(en) Juhani Silvola på MusicBrainz 
(en) Juhani Silvola på AllMusic
Når skjedde det?

Når skjedde det? er en norsk TV-quiz ledet av Harald Tusberg som gikk på NRK Fjernsyn i 1970. Deltakerne var gruppert i et tremanns familielag, hvor hver familie stilte med en representant fra hver av tre generasjoner. Både vanskelighetsgraden og premiene økte under veis. Svarte man feil var laget ute av konkurransen, men de fikk beholde de pengene de allerede hadde vunnet. Hver lag kunne maksimalt vinne 5000 kroner hvis alle seks spørsmål ble besvart korrekt.Sendingene gikk fra Chat Noir.


== Referanser ==
Synnøve Brøndbo Plassen

Synnøve Brøndbo Plassen (født 1996) er en norsk folkemusiker og sanger fra Folldal.I oktober 2021 ga hun ut debutalbumet Hjemve - Slåttetralling fra Folldal med slåttetralling fra hjembygda Folldal, produsert av folkemusikeren Gjermund Larsen. For albumet vant hun Folkelarmprisen 2022 i klassen solo og ble i tillegg nominert til Spellemannprisen 2021 i klassen tradisjonsmusikk.


== Diskografi ==
Hjemve - Slåttetralling fra Folldal (2021)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Synnøve Brøndbo Plassen på Discogs 
(en) Synnøve Brøndbo Plassen på AllMusic
Og takk for det nye

Og takk for det nye var et norsk direktesendt underholdningsprogram som ble sendt på NRK Fjernsyn nyttårsaften 1970 og 1971. Programmet ble ledet av Kirsti Sparboe, Rolv Wesenlund og Harald Heide-Steen Jr. Musikken var ved Sigurd Jansen og hans storband. Regi var ved Bo Hermansson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Og takk for det nye på NRK TV
Thov G. Wetterhus

Thov Gudbrand Wetterhus (født 1982) er en norsk folkemusiker (munnharpe) fra Nore og Uvdal i Numedal.Han har vunnet Landskappleiken i munnharpe seks ganger (2007, 2009, 2012, 2013, 2016, 2018) og har vunnet Buskerudkappleiken i klassen eldre folkemusikkinstrument flere ganger. Han ga ut debutalbumet Stålslått i 2021. Albumet ble spilt inn i hjemmehuset på hans egen gård i løpet av en god time og ble produsert av Hans P. Kjorstad. For albumet ble han nominert til Folkelarmprisen 2021 i klassen solo og til Spellemannprisen 2021 i klassen tradisjonsmusikk.


== Diskografi ==
Stålslått (2021, Motvind Records)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thov G. Wetterhus på Discogs 
(en) Thov G. Wetterhus på AllMusic
Birocera

Birocera er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Sørøst-Asia (Filippinene, Sulawesi).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpebiller, Scaphidiinae Latreille, 1807
Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
Slekten Birocera Löbl, 1970Birocera basicollis Löbl, 2011
Birocera derougemonti Löbl, 1983
Birocera punctatissima (Reitter, 1880)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Birocera i Global Biodiversity Information Facility 
Birocera – detaljert informasjon på Wikispecies
Mendaxinus

Mendaxinus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små, smale, brunlige kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt.


== Levevis ==
Artene lever på fuktige steder, som strender (både ved ferskvann og saltvann) og sumpig skog. De kan danne kolonier med meget høye tettheter, men er lite å se utenfor disse koloniene. Flere av artene blir regnet som sjeldne.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika og Asia.


== Systematisk oversikt ==
Artene har tidligere vært plassert i slekten Thinodromus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
Gruppe Thinobiini J.Sahlberg, 1876
Slekten Mendaxinus Gildenkov, 2004Mendaxinus aethiopicus (Gildenkov, 2000)
Mendaxinus akonolingensis Gildenkov, 2007
Mendaxinus bicoroensis Gildenkov, 2007
Mendaxinus borneensis (Bernhauer, 1927)
Mendaxinus brendelli Gildenkov, 2013
Mendaxinus browni Gildenkov, 2013
Mendaxinus complanatus Gildenkov, 2014
Mendaxinus congoensis (Fauvel, 1900)
Mendaxinus danielssoni Gildenkov, 2007
Mendaxinus debitus Gildenkov, 2013
Mendaxinus dilutus (Wollaston, 1867)
Mendaxinus dualus Gildenkov, 2014
Mendaxinus electus (Gildenkov, 2004)
Mendaxinus felus Gildenkov, 2014
Mendaxinus fictus Gildenkov, 2013
Mendaxinus fimbriolatus (Cameron, 1948)
Mendaxinus genalis (Fauvel, 1900)
Mendaxinus grabowskyi Gildenkov, 2014
Mendaxinus halli Gildenkov, 2013
Mendaxinus iduus Gildenkov, 2013
Mendaxinus janaki Gildenkov, 2013
Mendaxinus kivuensis Gildenkov, 2013
Mendaxinus koppi (Eppelsheim, 1885)
Mendaxinus kribiensis Gildenkov, 2013
Mendaxinus loebli Gildenkov, 2007
Mendaxinus longiventris (Cameron, 1951)
Mendaxinus machadoi (Cameron, 1950)
Mendaxinus malawiensis Gildenkov, 2007
Mendaxinus megacephalus (Cameron, 1945)
Mendaxinus nanus Gildenkov, 2013
Mendaxinus nondescriptus Gildenkov, 2014
Mendaxinus oculeus Gildenkov, 2013
Mendaxinus pallidicornis (Bernhauer, 1935)
Mendaxinus pauliani (Cameron, 1948)
Mendaxinus pendleburyi (Cameron, 1950)
Mendaxinus priorus Gildenkov, 2007
Mendaxinus proximus (Cameron, 1950)
Mendaxinus psammus Gildenkov, 2013
Mendaxinus rufotestaceus (Cameron, 1918)
Mendaxinus schoutedeni (Cameron, 1928)
Mendaxinus semiopacus (Cameron, 1928)
Mendaxinus seredouensis Gildenkov, 2013
Mendaxinus stenocollis Gildenkov, 2013
Mendaxinus termitus Gildenkov, 2014
Mendaxinus teryohini Gildenkov, 2007
Mendaxinus tycheus Gildenkov, 2007
Mendaxinus vivus Gildenkov, 2007
Mendaxinus vulgaris Gildenkov, 2013
Mendaxinus zoae Gildenkov, 2007
Mendaxinus zotti Gildenkov, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mendaxinus i Global Biodiversity Information Facility 
Mendaxinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Bendik Giske

Bendik Giske (født 1982) er en norsk saksofonist, performanceartist og komponist med base i Oslo og Berlin.Han er aktiv innen improvisert jazz, samtidsmusikk og elektronisk musikk. Han vant NOPAs musikkpris i åpen klasse for 2017 for verket «Music for Dance: The Gun», skrevet for solosaksofon. Han ga ut sitt første soloalbum Surrender i 2019 og oppfølgeren Cracks i 2021. For Cracks ble han nominert til Spellemannprisen 2021 i klassene åpen klasse og årets internasjonale suksess og til Nordic Music Prize i 2022. I 2022 var han en av de nominerte til Bendiksenprisen, som deles ut av GramArt på vegne av regjeringen.Han var tidligere medlem av jazztrioen Listen! sammen med pianist Espen Berg og tubaist Daniel Herskedal.


== Diskografi ==
Adjust  (2018, Smalltown Supersound) - EP
Surrender (2019, Smalltown Supersound)
Untitled (2021, Smalltown Supersound) – med Pavel Milyakov
Cracks (2021, Smalltown Supersound)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bendik Giske på Discogs 
(en) Bendik Giske på MusicBrainz 
(en) Bendik Giske på AllMusic
Espen Berg

Espen Berg er navnet til flere personer:

Espen Berg (musiker), norsk musiker
Espen Berg (Seeb), norsk produsent og medlem av Seeb
Espen Bergh, norsk høyesterettsdommer
Espen Berg-Knutsen, norsk skytter
Ordspillopper

Ordspillopper er en norsk TV-quiz med Roald Øyen som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1979. Programmet gikk ut på å lage setninger og ordsammenhenger ved hjelp armer, ben og synonymer. Deltakerne var kjente personer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ordspillopper på NRK TV
Pan (TV-program)

Pan er et norsk kulturmagasin som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1974 til 1985. Programmet behandlet teamer og begivenheter innen billedkunst, litteratur, teater og allmenn kulturpolitikk. Haagen Ringnes var med å opprette programmet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Pan på NRK TV
Paul Stagg Coakley

Paul Stagg Coakley (født 3. juni 1955 in Norfolk i Virginia i USA)  er en amerikansk prelat og katolsk erkebiskop av Oklahoma City.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
I tiårsalderen flyttet Paul Coakley med familien fra Virginia til Overland Park i Kansas.


=== Prest ===
Biskopen av Wichita, David Monas Maloney, diakonviet ham den 8. april 1982, og hans etterflger som biskop av Wichita, Eugene John Gerber, presteviet han 21. mai 1983.


=== Biskop ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 21. oktober 2004 til biskop av Salina. Han ble bispeviet den 28. desember samme år av erkebiskopen av Kansas City in Kansas, James Patrick Keleher; medkonsekrerende var Eugene John Gerber, emeriterte biskop av Wichita, og George Kinzie Fitzsimons, emeritert biskop av Salina. 
Den 16. desember 2010 ble han utnevnt av pave Benedikt XVI til erkebiskop av Oklahoma City, og frn 11. februar året etter ble han innført i embedet.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
Erkebiskop Paul John Hallinan (1911–1968) *1958
Kardinal Joseph Louis Bernardin (1928–1996) *1966
Erkebiskop James Patrick Keleher (1931- ) *1984
Biskop Paul Stagg Coakley (1955–) *2004


== Referanser ==
Pensjonistene (TV-program)

Pensjonistene er et norsk humorprogram med Odd Børretzen og Julius Hougen som gikk på NRK Fjernsyn i 1972. Programmet var basert på en radioserie med samme navn. Det ble mange år senere utgitt et album: Pensjonistene.
Programserien vakte en del harme hos en del eldre seere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Pensjonistene på NRK TV
Marte Bjerkreim Furnée

Marte Bjerkreim Furnée (født 17. juni 2001) er en norsk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerer Norge og Asker Skøyteklubb.


== Internasjonale mesterskap ==
Enkeltdistanse-VM deltatt en gang

Hamar 2022 i lagsprint.Beste resultat: bronsemedalje, 3.-plass i lagsprint på Hamar 2022.Junior-VM på skøyter deltatt i to VM ved 14 konkurranser.

Baselga di Pinè 2019 i sammenlagt, 500 m, 1 000 m, 1 500 m, 3 000 m, fellesstart og lagsprint og i Tomaszów Mazowiecki 2020 i sammenlagt, 500 m, 1 000 m, 1 500 m, 3 000 m, fellesstart og lagtempo.Beste resultat: bronsemedalje, 3.-plass i lagsprint i Baselga di Pinè 2019, og individuelt 7.-plass sammenlagt og 10.-plass på 1 000 m begge i Tomaszów Mazowiecki 2020.


=== Sammenlagt i Verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Marte Bjerkreim Furnée på Facebook 
Marte Bjerkreim Furnée på Instagram 
(en) Marte Bjerkreim Furnée – Speedskatingbase.eu 
(en) Marte Bjerkreim Furnée – SpeedSkatingNews.info 
(en) Marte Bjerkreim Furnée – SpeedSkatingStats.com 
(en) Marte Bjerkreim Furnée – TheSports.org 
(en) Marte Bjerkreim Furnée – TheSports.org 
(en) Marte Bjerkreim Furnée på www.isu.html.infostradasports.com
(en) Marte Bjerkreim Furnée på SpeedskatingResults.com
(en) Marte Bjerkreim Furnée på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)Bilder(en) Bilder av Marte Bjerkreim Furnée på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
Hildur Baade

Hildur Baade var en norsk-amerikaner som i 1907 grunnla The Norwegian Lutheran Bethesda Home Association i Chicago. Organisasjonen hadde til formål å avhjelpe sosial nød blant fattige norske eldre. Hun ble tildelt St. Olavsmedaljen 27. januar 1940.


== Referanser ==
På go’fot med Dizzie Tunes (TV-program)

På go'fot med Dizzie Tunes er en norsk-svensk underholdningsserie med revygruppa Dizzie Tunes som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1976. Sendingene gikk fra studio i Göteborg.De utgav også album samme år med tittelen På go’fot 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) På go’fot med Dizzie Tunes på NRK TV
Ingá-Máret Gaup-Juuso

Ingá-Máret Gaup-Juuso er en finsk-norsk samisk sanger, joiker og reindrifter fra Kaaresuvanto i Enontekis i Nord-Finland. Hun er vokalist og joiker i elektronika-bandet Tundra Electro.
I 2022 ble hun vinner av klassen sang i Sámi Grand Prix med sangen «Dovdameahttumii», som er skrevet av henne selv i samarbeid med Ylva Persson, Linda Persson og Paul Dubrovsky. Senere samme år kom hun på sjetteeplass i Liet International i Tønder i Danmark, hvor hun fremførte en noe endret versjon av «Dovdameahttumii»Gaup-Juuso deltok også i Sámi Grand Prix i 2015, da hun kom på andreplass i klassen tradisjonell joik om sin søster.
I 2016 ble hun tildelt den finske Larin Paraske-prisen.Gaup-Juuso er utdannet innen samisk språk og litteratur. Hun er født i Kaaresuvanto, og har finsk far og norsk mor fra Kautokeino-området. I 2016 var hun med på å etablere bandet Tundra Electro, sammen med den norske musikeren og komponisten Patrick Shaw Iversen. I 2019 ble hun ansatt som fylkesjoiker av Troms fylkeskommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inga-Máret Gaup-Juuso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slesar i kantsler

Slesar i kantsler (originaltittel: Слесарь и Канцлер) er en sovjetisk stumfilm fra 1923 regissert av Vladimir Gardin.


== Handling ==
Myndighetene i det fiktive landet Norland har utløst en krig med nabolandet Galikania, men lider det ene nederlaget etter det andre. En gruppe konspiratorer som er misfornøyd med tingenes tilstand, ledet av sosialdemokraten Frank Frey, arrangerer derfor et statskupp for å avsette keiseren av Norland. Men arbeiderklassen liker ikke hvordan ting utvikler seg.
Det blir etter hvert avslørt at Frank Freys planlegger å fortsette konflikten mot Galikania koste hva det koste vil, og en revolusjon bryter løs over hele Norland. Lederen for den denne sosialistiske revolusjonen, blir en mekaniker ved navn Franz Stark.


== Skuespillere ==
Ivan Khudoleyev som Keiser av Norland
Nikolai Panov som Kansler von Turau
N. Tairova som von Turaus kone.
Vladimir Gardin som Gammer
Vladimir Maksimov som Frank Frey, en advokat
Zoya Barantsevich som Keiserinne Mitsi
Iona Talanov som Berenberg
Nikolai Saltykov som Franz Stark.
Lidiya Iskritskaya-Gardina som Anna.
Oleg Frelikh som Leo von Turau.
Ivan Kapralov som Robert von Turau
V. Valitskaya som Lora von Turau, Roberts kone.
Olga Bystritskaya som Anna, Leos elskerinne
A. Semyonov som Netli, kanslerens sekretær


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Slesar i kantsler på Internet Movie Database
Krasnyje djavoljata

Krasnyje djavoljata (originaltittel: Красные дьяволята) er en sovjetisk stumfilm fra 1923 regissert av Ivan Perestiani.


== Handling ==
Filmen sentrerer rundt eventyrene til tre unge agenter, med bakgrunn fra den russiske borgerkrigen. I begynnelsen angriper Nestor Makhno og troppene hans en liten landsby, og begår forskjellige forbrytelser, inkludert drap på fattige bønder, de stjeler fra hjemmene deres, tar med seg husdyr, og tar livet av påståtte kommunister. Innbyggere blir også tatt til fange, utsatt for tortur, og så drept etter ordre fra Makhno.


== Skuespillere ==
Pavel Yesikovsky som Misha
Sofia Josephey som Dunyasha, søsteren til Misha.
Kador Ben-Salim som Tom Jackson.
Vladimir Kucherenko som Makhno
Konstantin Davidovsky som Semjon Budjonnyj
G. Lane som Petrov, faren til Misha og Dunyashi
Nikolay Nirov som Garbuzenko
Svetlana Lux som Oksana.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Krasnyje djavoljata på Internet Movie Database 
(nl) Krasnyje djavoljata på MovieMeter 
(en) Krasnyje djavoljata på AllMovie 
(en) Krasnyje djavoljata på Rotten Tomatoes
Ivan Perestiani

Ivan Nikolajevitsj Perestiani (russisk: Иван Николаевич Перестиани; født 1. apriljul./ 13. april 1870greg. i Taganrog i Det russiske keiserdømmet, død 1959 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==
1923 – Krasnyje djavoljata (Красные дьяволята)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivan Perestiani på Internet Movie Database 
(en) Ivan Perestiani på AllMovie 
(en) Ivan Perestiani hos The Movie Database
Et spøkelse går gjennom Europa

Prizrak brodit po Evrope (originaltittel: Призрак бродит по Европе) er en sovjetisk stumfilm fra 1923, regissert av Vladimir Gardin.


== Handling ==
Historien finner sted i et imaginært land hvor trusselen om en revolusjon ansporer keiseren til å søke eksil i en av de fjerneste delene av hans rike. Der møter han Elka, datteren til en revolusjonær som har blitt forvist til området på grunn av hans konfronterende aktiviteter.
De to forelsker seg snart i hverandre. Men de møter en voldelig slutt når en gruppe revolusjonære, ledet av Elkas far, ødelegger hele keiser-palasset.


== Skuespillere ==
Zoja Barantsevitsj
Oleg Frelikh
Jevgenij Grjaznov
Lidija Iskritskaja-Gardina som Elka
Ivan Kapralov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Et spøkelse går gjennom Europa på Internet Movie Database
Pokhozjdenija Oktjabriny

Pokhozjdenija Oktjabriny (originaltittel: Похождения Октябрины) er en sovjetisk stumfilm fra 1924 regissert av Grigorij Kozintsev og Leonid Trauberg.


== Skuespillere ==
Zinaida Tarakhovskaja - Oktjabrina
Jevgenij Kumejko - Nepman
Sergej Martinson
Antonio Tserep


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pokhozjdenija Oktjabriny på Internet Movie Database
Leonid Trauberg

Leonid Zakharovitsj Trauberg (russisk: Леонид Захарович Трауберг; født 4. januarjul./ 17. januar 1902greg. i Odesa i Det russiske keiserdømmet, død 1990 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter. En stor andel av filmene han lagde delte han regioppgaven med Grigorij Kozintsev.


== Filmografi (utvalg) ==
1924 – Pokhozjdenija Oktjabriny (Похождения Октябрины)
1925 – Misjki protiv Judenitsja (Мишки против Юденича)
1926 – Tsjortovo koleso (Чёртово колесо)
1926 – Sjinel (Шинель)
1927 – Sojuz Velikogo dela (Союз Великого дела)
1927 – Bratisjka (Братишка)
1931 – Odna (Одна)
1935 – Maksims ungdom (Junost Maksima)
1937 – Maksims hjemkomst (Vozvrasjtsjenije Maksima)
1939 – Nye horisonter (Vyborgskaja storona)
1943 – Aktrisa (Актриса)
1943 – Junyj Frits (Юный Фриц)
1945 – Småkårsfolk (Простые люди)
1960 – Mjortvyje dusji (Мёртвые души)
1961 – Volnyj veter (Вольный ветер)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonid Trauberg på Internet Movie Database 
(sv) Leonid Trauberg i Svensk Filmdatabas 
(da) Leonid Trauberg på Filmdatabasen 
(fr) Leonid Trauberg på Allociné 
(en) Leonid Trauberg på AllMovie 
(en) Leonid Trauberg hos The Movie Database