jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Korealønn

Korealønn (Acer pseudosieboldianum) er en lønneart fra Øst-Asia.
Den er en løvfellende busk eller lite tre som blir opptil 8 m høy. Knoppene er store med 6 skjell og tett dekket med myke hår på utsiden. Bladstilken er 3,5–4 cm og til å begynne med tett håret. Bladene er 6–8 cm i diameter med hjerteformet grunn og som regel 9, 11 eller 13 fliker som er innskåret ½–⅔ av bladet. Nervene på undersiden av bladet er hårete, og bladranden er dobbelt sagtannet. Høstfargen er karmosinrød med oransje- og purpurfarget skjær.
Trærne har tvekjønnede og rene hannblomster på samme plante (andromonøci). Blomstringen skjer i mai–juni. Blomstene er purpurfargede med 5 begerblad, 5 kronblad og 8 pollenbærere. Fruktene er purpurfargede samaraer som sitter parvis i en stump eller nesten 180° vinkel. De er modne i september.
Korealønn er utbredt i Korea, Nord-Kina (Heilongjiang, sørøstlige Jilin, østlige Liaoning) og Russland (Primorskij kraj). Arten dyrkes i hager. Den er ikke mye brukt i Norge, men er hardfør til herdighetssone 4 eller 5.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 340–341. ISBN 82-10-01282-7. 
«Acer pseudosieboldianum». Flora of China. Besøkt 1. september 2019. 
C.-S. Chang (1990). «A reconsideration of the Acer palmatum complex in China, Taiwan, and Korea». Journal of the Arnold Arboretum. 71 (4): 553–565. ISSN 0004-2625. JSTOR 43782605. 
Det Norske hageselskap (2006). Hageselskapets sortsliste (10 utg.). s. 30–31. ISBN 82-994640-4-8. 


== Eksterne lenker ==
(en) Korealønn i Encyclopedia of Life 
(en) Korealønn i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Korealønn hos Artsdatabanken 
(en) Korealønn hos NCBI 
(en) Korealønn hos The International Plant Names Index 
(en) Korealønn hos Tropicos 
(en) Kategori:Acer pseudosieboldianum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Acer pseudosieboldianum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acer pseudosieboldianum – detaljert informasjon på Wikispecies
Slekt og Datas Gravminnebase

Slekt og Datas Gravminnebase er en database over begravde i Norge.
Databasen driftes av organisasjonen Slekt og Data, og er basert på dugnadsinnsats av frivillige. Gravsteiner i hele Norge fotograferes av de frivillige, og de biografiske opplysningene blir så lagt inn i databasen der de blir søkbare for allmennheten. Databasen omfatter også opplysninger fra papirbaserte gravstedsregistre etter avtale med lokale kirkeverger.Per juni 2019 inneholdt Slekt og Datas Gravminnebase 2,7 millioner registrerte gravminner og over 1,7 millioner bilder av gravminner. Siden oppstarten i 2004 har databasen hatt over 100 millioner søk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Søk i databasen
Andrea Stefani (skøyteløper)

Andrea Stefani (født 9. mars 1994) er en italiensk skøyteløper som deltar i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp og representerer Italia.
I junior-VM på skøyter i 2013 i italienske Klobenstein/Collalbo ble han juniorverdensmester i lagtempo sammen med Andrea Giovannini og Nicola Tumolero.Andrea Stefani er en yngre bror av skøyteløperen Luca Stefani.


== Personlige rekorder ==


== Internasjonale mesterskap ==
Junior-VM på skøyter deltatt i 3 VM ved 7 konkurranser.

Seinäjoki 2011 på 1 500 meter og lagtempo, og i Obihiro 2012 på 1 500 meter og lagtempo, og i Klobenstein/Collalbo 2013 i allround, på 1 500 meter og i lagtempo.Beste resultat juniorverdensmester, gullmedalje og 1.-plass på lagtempo, samt 22.-plass på 1 500 meter og 24.-plass i allround alle i Klobenstein/Collalbo 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Andrea Stefani på Twitter 
Andrea Stefani på Facebook 
(en) Andrea Stefani – Speedskatingbase.eu 
(en) Andrea Stefani – SpeedSkatingNews.info 
(en) Andrea Stefani – SpeedSkatingStats.com 
(en) Andrea Stefani – TheSports.org 
(en) Andrea Stefani på SpeedskatingResults.com
(en) Andrea Stefani på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Andrea Stefani på www.isu.html.infostradasports.comBilder(en) Bilder av Andrea Stefani på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
De syv Rilasjøene

De syv Rilasjøene (bulgarsk: Седемте рилски езера, translitterert: Sedemte rilski ezera) er en gruppe bresjøer som ligger nordvest i Rilafjellene i Bulgaria. Innsjøene, som ligger mellom 2 100 og 2 500 meters høyde over havet, er de mest besøkte innsjøene i Bulgaria.
Hver av innsjøene har et navn assosiert med dens mest karakteristiske trekk. Den høyeste kalles Salzata («Tåren») på grunn av det klare vannet. Den nest høyeste bærer navnet Okoto («Øyet») etter sin nesten perfekt ovale form. Okoto er den dypeste botnsjøen i Bulgaria, med en dybde på 37,5 meter. Babreka («Nyren») er innsjøen med de bratteste breddene. Bliznaka («Tvillingen») er den største etter areal. Trilistnika («Trekløveret») har en uregelmessig form og lave bredder. Den grunneste innsjøen er Ribnoto Ezero («Fiskesjøen») og den lavest beliggende er Dolnoto Ezero («Den nedre innsjøen»), hvor vannet som renner ut av innsjøene samles og danner elva Dzjerman.
De syv innsjøene er en turistattraksjon i Bulgaria på grunn av deres naturlige miljø. Innsjøene er forbundet med små bekker som danner små fosser og kaskader. Den vanligste tiden å besøke innsjøene er om sommeren, i juli og august, når temperaturen er over 10 grader celsius og været er rolig. Innsjøene fryser vanligvis til i løpet av oktober, og smelter ikke før juni. Isdekket kan være opp til 2 meter tykt.


== Liste ==


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
«Седемте рилски езера». Българска енциклопедия А-Я (bulgarsk). БАН, Труд, Сирма. 2002. ISBN 954-8104-08-3. OCLC 163361648. 


== Eksterne lenker ==
(en) Seven Rila Lakes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Śīkşānanda

Śīkşānanda (devanāgarī: स्हीक्षानन्द, tradisjonell kinesisk: 實叉難陀, pinyin: shíchānántuó, født 652, død oktober 710) var en sentralasiatisk oversetter av mahāyānatekster til kinesisk. Han var en buddhistisk munk fra Khotan som ankom byen Luoyang i Tang-dynastiets Kina i året 695 e.Kr. Og oversatte 19 verker til kinesisk.
Blant disse tekstene er avataṃsakasūtraen og Besøket på Lanka. 16 verker i den kinesiske buddhistiske kanon skyldes han.
Ukrainas kvinnelandslag i volleyball

Ukrainas kvinnelandslag i volleyball er det ukrainske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Ukraina under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 52 på FIVBs verdensranking.


== Resultater i internasjonale turneringer ==
Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Ukraina har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.


=== Olympiske leker ===
 1996: 11.-plass


=== Verdensmesterskap ===
 1994: 11.-plass


=== Europamesterskap ===


== Se også ==
Ukrainas herrelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Profil hos CEV.eu
Profil hos FIVB.org
Ukrainas herrelandslag i volleyball

Ukrainas herrelandslag i volleyball er det ukrainske landslaget i volleyball for herrer som konkurrerer for Ukraina under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 54 på FIVBs verdensranking.


== Resultater i internasjonale turneringer ==
Resultatene som er vist under er kun konkurranser der Ukraina har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.


=== Verdensmesterskap ===
 1998: 10.-plass


=== Europamesterskap ===
 1993: 6.-plass
 1995: 9.-plass
 1997: 7.-plass
 : 2005: 12.-plass
   : 2019: 7.-plass


== Se også ==
Ukrainas kvinnelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Profil Arkivert 1. mai 2020 hos Wayback Machine. hos CEV.eu
Profil hos FIVB.org
Oryctes ohausi

Oryctes ohausi er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).


== Utseende ==
En nokså stor (ca. 40 millimeter), avlang, halvmatt, mørkt rødbrun hornbille. Hannen har et kraftig, litt krumt horn på hodet, thorax er bredt uthulet foran, uthulingen er omtrent femkantet, bak og på sidene avgrenset av kjøler. Hunnen har også denne uthulingen, men mangler horn. Dekkvingene er svært fint punkterte.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i døde palmestammer, og er regnet som harmløse.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Vest-Afrika (Guinea, Liberia, Togo, Kamerun).


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
Stammen Oryctini
Slekten Oryctes Illiger, 1798
Neshornbille, Oryctes ohausi Minck, 1913


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Oryctes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Oryctes ohausi i Encyclopedia of Life 
(en) Oryctes ohausi i Global Biodiversity Information Facility 
Oryctes ohausi – detaljert informasjon på Wikispecies 
Dynastidae du Monde - sjekkliste over verdens hornbiller med liste over underartene
Rhizoplatys maintyi

Rhizoplatys maintyi er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 25-35 millimeter), avlang, blank, brunsvart hornbille. Hannen har et ganske kort horn på hodet og et par ganske små knøler foran på pronotum, mellom disse en liten, men ganske dyp uthuling. Hodet er kort og bredt, litt tilspisset. Pronotum er rundet, kraftig punktert og ganske blankt. Dekkvingene er jevnbrede, uten punktstriper, fint og middels tett punktert. Hunnen ligner hannen, men mangler hornet og knølene på pronotum.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.


== Utbredelse ==
Arten lever på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
Stammen Phileurini Burmeister, 1847
Slekten Rhizoplatys Westwood, 1841
Rhizoplatys maintyi Fairmaire, 1898


== Kilder ==
Dynastidae du monde- nettside om arten, besøkt 2.9. 2019
Liste over artene


== Eksterne lenker ==
(en) Rhizoplatys maintyi i Encyclopedia of Life 
(en) Rhizoplatys maintyi i Global Biodiversity Information Facility 
Rhizoplatys maintyi – detaljert informasjon på Wikispecies
Vangstunet

Vangstunet (1-15, 2-16) er en vei i Haug i Ringerike. 
Veien er en kort sidevei til Fløytingen, rett sør for Haug kirke. Vangstunet er et sameie.


== Referanser ==


== Bildegalleri ==


== Eksterne lenker ==
Proff - Sameiet Vangstunet
Russisk ingeniørvåpen

Det russiske ingeniørvåpen i  hæren er satt opp for å gi kampstøtte til hærens manøverenheter i form av øket mobilitet eller hindring av fiendens mobilitet. Dette krever spesiell opplæring i form av håndtering av eksplosiver og ingeniørmessige konstruksjoner.


== Eksempler ==
Ingeniørrekognosering
Feltingeniørarbeider
Legging av minefelt eller klarering av disse
Oppsetting av pongtongbroer
Ingeniørmessig kamuflasje
Vannforsyning


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk fotball 1963


== Herrelandslaget ==
Utdypende artikkel: Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1963


== Norgesmesterskapet for herrer ==
Utdypende artikkel: NM fotball 1963


== 1. divisjon ==
Utdypende artikkel: 1. divisjon fotball for herrer 1963


== 2. divisjon ==
Utdypende artikkel: 2. divisjon fotball for herrer 1963


== Kilder ==
rsssf.no
Simona Gogîrlă

Simona Silvia Gogîrlă (født Țuțuianu; 11. april 1975 i Focșani) er en rumensk tidligere håndballspiller, som spilte for de rumenske klubbene Oltchim, Rulmentul Brașov og Rapid București, den slovenske klubben Krim, den spanske klubben Itxako og den ungarske klubben Győr, samt det rumenske landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simona Gogîrlă – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Løkenåsen

Løkenåsen (5-15, 6-36) er en vei i Haug i Ringerike.
Veien har avkjøring fra Fløytingen, på vestsiden av denne, rett ved Haugsbygd ungdomsskole. Gata er preget av trehusbebyggelse, og ligger cirka 203 meter over havet.For å komme til gata Øllejordet må man kjøre via Løkenåsen. 


== Referanser ==
Undereventyr

Undereventyr er et eventyr med magiske eller overnaturlige innslag for eksempel troll eller vette.   I Aarne-Thompson (AT) sitt klassifikasjonssystem har disse eventyrene nummer 300 til 749
Til denne gruppen eventyr hører velkjente eventyr som "Kvitebjørn kong Valemon" (AT 425), "Østenfor sol og vestenfor måne" (som er en annen variant av AT425) og "Snehvit" (AT 709).


== Kilder ==
Om undereventyr hos hf.uni.no Arkivert 2. september 2019 hos Wayback Machine.
Indre kanalsystem

Det indre kanalsystemet er et system av membrandekte rom som står i kontakt med hverandre. Det kalles også endoplasmatisk retikulum (ER).
Kanalsystemet har som funksjon å sortere og transportere proteiner rundt i og ut av cellen.
Njearrinjohka

Njearrinjohka (nordsamisk, historisk også skrevet Njærrinjåkka) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Storelva og er 14,1 kilometer lang.
Elva har utspring på nordhellingen av Guivverášša, sentralt i høyfjellområdet Gaissene, og renner mot nord ned til slettelandet Njearrinjalggat. Ei navnløs sideelv, som har utspring mellom Guivverášša og Guivveráššanjunis, kommer inn fra øst i nordenden av slettene. Etter dette samløpet fortsetter elva videre nordover til samløpet med Storelva, rundt seks kilometer øst for Solggotoaivi.


== Referanser ==
Sastroides

Sastroides er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 23 arter .


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 6 millimeter), avlange, blanke, lyse bladbiller. Antennene er lange og trådformede, fasettøynene litt utstående. Pornotum er firkantet, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. Én av artene kan gjøre en del skade på muskat-trær .


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Asia (India, Indokina, Malaya, Borneo og Sumatra).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme Galerucini
slekten Sastroides Jacoby, 1884
Sastroides apicalis Mohamedsaid, 1999
Sastroides besucheti Medvedev, 2000
Sastroides bicolor Mohamedsaid, 1994
Sastroides bimaculata (Jacoby, 1884)
Sastroides birmanica Jacoby, 1889
Sastroides crassipalpis (Jacoby, 1899)
Sastroides dohertyi Maulik, 1936
Sastroides fuscipennis (Jacoby, 1899)
Sastroides indica Jacoby, 1894
Sastroides livida (Laboissiere, 1935)
Sastroides nigriceps Kimoto, 2004
Sastroides pallidifulvus Kimoto, 1989
Sastroides parvula Jacoby, 1892
Sastroides purpurascens (Hope, 1831)
Sastroides rugicollis Kimoto, 2003
Sastroides sabahensis Mohamedsaid, 1994
Sastroides submetallica (Gressitt & Kimoto, 1963)
Sastroides tarsalis Mohamedsaid, 1994
Sastroides tibialis (Jacoby, 1900)
Sastroides unik Mohamedsaid, 1999
Sastroides violacea (Weise, 1922)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av slekten
(en) Sastroides i Global Biodiversity Information Facility 
Sastroides – detaljert informasjon på Wikispecies
Neolepta

Neolepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 8 arter, men bare to ble stående igjen i denne slekten etter revisjonen av Hazmi & Wagner (2013).


== Utseende ==
Middelssttore (5 - 6 millimeter), slanke, blanke, brunrødlige bladbiller, antennene svarte, dekkvingene gjerne med gule flekker. Pronotum er så langt som bredt, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Sørøst-Asia (Vest-Malaysia, Singapore, Sumatra, Borneo, Java).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Luperini Gistel, 1856
slekten Neolepta Jacoby, 1884
Neolepta quadriplagiata Jacoby, 1886
Neolepta sumatrensis (Jacoby, 1884)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neolepta i Global Biodiversity Information Facility 
Neolepta – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudocophora

Pseudocophora er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 27 arter.


== Utseende ==
Middelssttore (5 - 6 millimeter), slanke, blanke, brunrødlige eller brungule bladbiller, dekkvingene ofte mørke. Pronotum er så langt som bredt, mye smalere enn de jevnbrede dekkvingene.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Luperini Gistel, 1856
slekten Pseudocophora Jacoby, 1884
Pseudocophora ambusta (Erichson, 1834)
Pseudocophora apicalis (Laboissiere, 1932)
Pseudocophora bicolor Jacoby, 1887
Pseudocophora birmanica Jacoby, 1889
Pseudocophora brunnea (Baly, 1886)
Pseudocophora buqueti (Guerin, 1830)
Pseudocophora carinata Yang, 1991
Pseudocophora cochleata Yang, 1991
Pseudocophora distincta Baly, 1888
Pseudocophora emarginata Samoderzhenkov, 1992
Pseudocophora erichsoni (Baly, 1888)
Pseudocophora femoralis (Laboissiere, 1940)
Pseudocophora flaveola (Baly, 1888)
Pseudocophora flavipes (Weise, 1913)
Pseudocophora inornata (Jacoby, 1893)
Pseudocophora javanensis (Duvivier, 1891)
Pseudocophora madoni Laboissiere, 1940
Pseudocophora monticola Weise, 1913
Pseudocophora nicobarica Jacoby, 1898
Pseudocophora nitens (Allard, 1888)
Pseudocophora pectoralis Baly, 1888
Pseudocophora perplexa Baly, 1888
Pseudocophora philippinensis Laboissiere, 1940
Pseudocophora praeusta (Allard, 1888)
Pseudocophora sumatrana (Jacoby, 1896)
Pseudocophora uniplagiata (Jacoby, 1884)
Pseudocophora ventralis Weise, 1913
Pseudocophora wallacei (Baly, 1888)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudocophora i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pseudocophora hos NCBI 
Pseudocophora – detaljert informasjon på Wikispecies
Sumatrasia

Sumatrasia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 2 arter.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 5 millimeter), avlange, blanke, gulaktige bladbiller. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rrundet, dekkvingene jevnbrede, forholdsvis tynne og noe gjennomsiktige.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sumatra).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Metacyclini Chapuis, 1875
slekten Sumatrasia Jacoby, 1884
Sumatrasia tibialis (Allard, 1889)
Sumatrasia unicolor (Jacoby, 1884)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sumatrasia i Global Biodiversity Information Facility
Coeligetes

Coeligetes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 5 arter.


== Utseende ==
Nokså store (9 - 13,5 millimeter), avlange bladbiller, gjerne rødlige med mørke dekkvinger.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Malaysia, Indonesia).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stamme usikker
slekten Coeligetes Jacoby, 1884
Coeligetes borneensis Mohamedsaid, 1994
Coeligetes howardi Bezděk, 2016
Coeligetes robustus (Allard, 1889)
Coeligetes submetallica (Jacoby, 1884)
Coeligetes unicolor (Jacoby, 1895)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Coeligetes borneensis
(en) Coeligetes i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Coeligetes hos NCBI 
Coeligetes – detaljert informasjon på Wikispecies
Dechiffrering

Dechiffrering (av de- og chifre), tyding av sifferskrift ved hjelp av en nøkkel - det vil si å dekryptere; tolke noe som er uklart. 
Dechiffrere (fra fransk dechiffrere) betyr opprinnelig å lese eller tyde chifferskrifter (det vil si kryptert tekst), men brukes i våre dager mer til å forklare noe som er utydelig eller dunkelt.


== Historie ==
Den historisk mest interessante delen av kryptografi er kryptering, som består i å prøve å gjøre en melding uleselig for andre enn de som er ment å motta henne. Moderne kryptografi omfatter også teknikker for å kunne verifisere at en melding ikke har blitt endret siden den ble sendt, eller at den er blitt sendt av en autorisert sender. Dette brukes blant annet i system som elektronisk signatur og digitale penger.


== Se også ==
Kryptografi
Bretagne Classic Ouest-France 2019

Bretagne Classic Ouest-France 2019 ble avholdt den 1. september 2019.
Sep Vanmarcke vant rittet foran Tiesj Benoot og Jack Haig.


== Lag og ryttere ==


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bretagne Classic Ouest-France 2019 - ProCyclingStats
Amfibisk kjøretøy

En amfibisk kjøretøy er et kjøretøy som både kan kjøre på land og i større eller mindre grad på vann. Begrepet blir brukt om alt fra små sykler og biler til de største luftputefartøyene. Mange amfibiekjøretøy er laget for militære formål, men det finnes også sivile amfibiedoninger, både fabrikkproduserte og ombygde.Noen landgangsfartøy kan også kjøre på land, men disse blir vanligvis regnet som skip og ikke amfibiske kjøretøy.


== Se også ==
Amfibisk krigføring
Volvo BM BV202
GMC DUKW (også kjent som «Duck»)
Amphicar
Amfibiebuss


== Referanser ==
IMR-2

IMR-2 er et militært ingeniørkjøretøy bygget på skroget til stridsvognen T-72. 


== Design ==
IMR-2 ble avledet fra stridsvognen T-72. Tårnet på T-72 ble erstattet med en ny, roterende teleskopisk kran.  IMR-2 har et bulldoserblad som er montert på forsiden av skroget. Dette bladet som har en V-form og en rett form, og en kapasitet på 200 – 250 kubikk pr. time. Når bladet ikke behøves, er det brettet oppover. Steinbarrierer kan være ryddet med en rate på  280-350 meter pr. time, mens grøfter og trær barrierer kan fylles med en rate på 350 til 400 kubikk pr. time En 12,7 mm NSVT maskingevær montert på førerkabinen, for selvbeskyttelse av kjøretøyet.


== Varianter ==


== Referanser ==
MZKT-7930

MZKT-7930 Astrolog (russisk: МЗКТ-7930) er et russisk 8×8 basisskrog for en rekke funksjoner - designet og utviklet av MZKT i Hviterussland.
Skroget er mye brukt som missilkjøretøy med avfyringsrampe.

MZKT-79292 er en 10 x 10 MZKT-7930 derivat som er beregnet for tung last og er en direkte konkurrent til  BAZ-6909 10 x 10 varianter.
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
MAZ-7310
MZKT-79221
KAMAZ-7850


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.military-today.com/trucks/mzkt_7930.htm
X Games Norway 2019 – Motocross Best Trick

«Best Trick» i FMX under X Games Norway 2019 ble avholdt 31. august i Telenor Arena.
Jackson Strong fra Australia tok gull, foran landsmennene Rob Adelberg og Josh Sheehan.


== Resultat ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted