jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fløyfjellet (Bergen)

For andre betydninger, se: Fløyfjellet og Fløyfjellet (vei)Fløyfjellet i Bergen er et av Byfjellene og de syv fjell.
Fløyen, alternativt også brukt Fløien, er navnet på utsiktspunktet ved Fløien stasjon på fremste del av Fløyfjellet og de nærliggende områdene. Utsikten over Bergenshalvøyen gjør hele Fløyfjellet til et populært mål både blant turister og byens lokalbefolkning.


== Navnet ==
Fløyfjellet er først og fremst navnet på fjellet og fjelltoppen ved Fløyvarden som har en høyde på 400 meter over havet og som ligger ca. 2-300 meter i luftlinje bak Fløien stasjon på 320 moh., men er også navnet på hele området. 
Fløyfjellet er dessuten navnet på turveien som går i sløyfe i Fløydalen fra Fløien stasjon rundt gamle Fløien der Fløipilen står.


== Turmuligheter ==
Fløyfjellet har gode og skiltede turveier og turstier videre til blant annet Blåmanen, Rundemanen og Sandviksfjellet, eller man kan gå videre til Vareggen eller over Vidden til Ulriken. Også nærområdet ved Skomakerdiket og Skomakerstuen er populært med kanopadling og aktiviteter.
Hovednettverket av turveier heter Byfjellene og starter fra Munkebotsvatnet i nord, går over Sandviksfjellet og Fløyfjellet, via Fløyen opp til Midtfjellet og videre opp mot Blåmanen.
Tippetue og Fløysvingene er turveier på vestsiden av Fløyfjellet, opp og ned fra  sentrum via Fjellveien til Fløipilen og Fløyen. Tippetue er den nordligste og Fløysvingene mer i midten av de ulike turveiene til og fra Bergen sentrum. Kamveien, eller nå Byfjellene, heter veien opp fra Skansemyren, denne går først i sørøstlig retning før den svinger tilbake mot Fløyen (denne er kjørbar for vareleveranser og utrykninger). Lenger sørfra kommer Knattenveien opp og følger åskammen, derav Søre Kamvei.


== Fløibanen ==
Fløibanen er en 850 meter lang elektrisk kabelbane som trekker to vogner mellom Fløien og stasjonen på Vetrlidsallmenningen i Bergen sentrum. Den har tre holdeplasser i hhv. Proms gate, Fjellveien og på Skansemyren, og ble åpnet for trafikk i 1918.
I 1974 fremla Komiteen for hotell og tunnelprosjektet et forslag om en 1 km lang toveis tunnel, fra bydelen Starefossen opp på Fløyfjellet, der det skulle bygges et hotell med 150 rom i fjellsiden, en campingplass for 400 telt og parkeringsplass for 600 biler. A/S Fløibanen ble sagt å være «interessert i prosjektet», og ikke minst Kjell Hopen, fra 1958 direktør for Fløien folkerestaurant. Som argument for både vei og tunnel het det at det var så vanskelig å finne parkeringsplass ved nedre stasjon, når folk ønsket å reise med Fløibanen.Fløien stasjon ligger 320 moh. og det er det øverste stoppet for banen. Her er et stort utsiktsplatå. Notene til Udsigter fra Ulriken utgjør en del av gjerdet rundt, selv om Fløyfjellet viser byen fra en annen vinkel enn Ulriken.


== Panorama ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Fløyfjellet
Fløyen (Bergen)

For andre betydninger, se: FløyfjelletFløyen er et område og utsiktspunkt 320 meter over havet på Fløyfjellet i byfjellene i Bergen, og er blant Bergens mest populære turistattraksjoner. Utsikten over Bergenshalvøyen gjør Fløyen til et populært mål både blant turister og byens lokalbefolkning. 


== Navnebruken ==

Fløyen er navnet på utsiktspunktet ved Fløien stasjon og de nærliggende områdene. 
Fløien som navnevariant har hatt større historisk tilknytning til gamle Fløien ved Fløipilen, en vindfløy som ble reist for å gi signal om vindretningen når skip skulle legge ut fra Vågen. Her lå også serveringsstedet Fløistuen fra 1891 – 1965, tegnet av arkitekt Peter Andreas Blix.
Fløyfjellet er navnet på selve fjellet og fjelltoppen ved Fløyvarden like i nordøst som har en høyde på 400 moh. 
Fløyfjellet er dessuten navnet på turveien som går i sløyfe fra Fløien stasjon til Fløydalen rundt  gamle Fløien der Fløipilen står.


== Friluftsliv ==

Der finnes mange turmuligheter på Fløyen, gjerne inn til Skomakerdiket med varmestuen Skomakerstuen, Revurtjern, Aasebu eller Brushytten. Fløyfjellet har gode og skiltede turveier og turstier til blant annet Blåmanen, Rundemanen og Sandviksfjellet eller man kan gå til Vareggen eller over Vidden til Ulriken.
På Midtfjellet ved foten av Blåmanen ligger kiosken Brushytten.
Hovednettverket av turveier heter Byfjellene og starter fra Munkebotsvatnet i nord, går over Sandviksfjellet og Fløyfjellet, via Fløyen opp til Midtfjellet og videre opp mot Blåmanen.
Tippetue og Fløysvingene er turveier på vestsiden av Fløyfjellet, opp og ned fra Fjellveien til Fløipilen og Fløyen. Tippetue er den nordligste og Fløysvingene ligger mer i midten av de ulike turveiene til og fra Bergen sentrum. Kamveien, eller nå Byfjellene, heter veien opp fra Skansemyren, denne går først i sørøstlig retning før den svinger tilbake mot Fløyen (denne er kjørbar for vareleveranser og utrykninger). Lenger sørfra kommer Knattenveien opp og følger åskammen, derav Søre Kamvei.


=== Lekeområder for barn ===
Det er et større lekeområde/klatrepark for barn like ved Fløien stasjon. Et par hundre meter lenger opp finnes det en enda større natur-klatrepark og en trollskog. Ved Skomakerdiket er det til tider kanoutleie og aktiviteter.


== Fløibanen ==
Fløibanen er en 850 meter lang elektrisk kabelbane som trekker to vogner mellom Fløien og stasjonen på Vetrlidsallmenningen i Bergen sentrum. Den har tre holdeplasser i hhv. Proms gate, Fjellveien og på Skansemyren, og ble åpnet for trafikk i 1918.
Fløien stasjon ligger 320 moh. og det er det øverste stoppet for banen.  Her er et stort utsiktsplatå som ofte blir kalt Fløytrappene. Det er en bred trapp som går fra stasjonen til Fløien Folkerestaurant i forskjellige nivåer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Fløyfjellet
Kart over Fløyfjellet
Nasjonalt glassmuseum

Nasjonalt Glassmuseum var foreslag til et museum lansert i 2009 og skrinlagt i 2020. Prosjekt ble igangsatt i 2009 av Randsfjordmuseene AS i samarbeid med LO, NHO, Jevnaker kommune, Regionrådet for Hadeland, Rådet for Ringeriksregionen og Oppland fylkeskommune. Hadeland Glassverk var tiltenkt en rolle som samarbeidspartner, men ønsket i begynnelsen ikke å inkluderes i prosjektet. Etter flere avisoppslag der blant annet Magnor Glassverk ga uttrykk for at de kunne være interessert i et glassmuseum i tilknytning til sitt glassverk, gjorde Hadeland Glassverk i juni 2013 helomvending og ble med på prosjektet under forutsetning om at ordet "museum" ble strøket og at opplevelsessenteret skulle etableres på verkets område. Prosjektet fikk tildelt midler, og glassamlingene på Hadeland Glassverk ble taksert i 2016. De påfølgende årene var det liten eller ingen fremdrift i saken.
Den 23. oktober 2020 ble prosjektet skrinlagt og midlene omfordelt.


== Referanser ==
Rodela

Rodela, egentlig Luiz Carlos Ribeiro, (født 1954 i Rio de Janeiro i Brasil, død 2. desember 2020 i Guarulhos ved São Paulo) var en brasiliansk komiker. Han var kjent i hele landet som gate- og fjernsynskomiker.


== Liv og virke ==
Luiz Carlos Ribeiro ble født i Rio de Janeiro, men flyttet som femåring med sine pernambucenske foreldre til Recife.
I 1992 ble han landskjent som komiker og humorist. Med rolleskikkelsen Rodela, et menneske med parykk, kvinneklær og urkomiske grimaser, forskrkket han folk ute på gatene i São Paulo. Han hadde en rekke fjernsynsopptredende som komiker hos TV Record, og fikk i 1997 sin egen sending, Ratinho Livre. Hans fjernsyns- og komikerkarriere varte i mer enn 25 år. Han deltok også regelmessig i fjernsynsshowene A Praça de Nossa og Show de Tom.
Mot slutten av november 2020 ble han innbragt på Hospital Geral de Guarulhos i Guarulhos ved São Paulo med symptomer på covid-19, og døde der 66 år gammel av koronakomplikasjoner.


== Referanser ==


== Kilder ==
https://g1.globo.com/sp/sao-paulo/noticia/2020/12/03/corpo-de-humorista-rodela-e-enterrado-em-sao-paulo.ghtml
https://www.poder360.com.br/midia/humorista-rodela-morre-de-covid-19-aos-66-anos/
Egil Romberg Anderssen

Egil Romberg Anderssen (født 6. juli 1912, død 17. desember 1985) var en norsk kappgjenger som representerte St. Croix IF.
Han vant ett NM-gull, tre NM-sølv og en NM-bronse i perioden 1936–1940. Han vant kongepokalen i 1937.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Ragnar Olsen (kappgjenger)

Ragnar Olsen (født 13. mars 1914, død 9. juli 1990) var en norsk kappgjenger som representerte IL Frogg.
Han vant fire NM-gull, åtte NM-sølv og fem NM-bronse i perioden 1945–1960.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1960-1969


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnar Olsen – Olympedia 
(en) Ragnar Olsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Louro Santos

Louro Santos, egentlig Lourisval Oliveira dos Santos, (født 3. juni 1971 i Goiana i delstaten Pernambuco i Brasil, død 23. november 2020 i Recife) var en brasiliansk sanger av forró og komponist av elektronisk forró.


== Liv og virke ==
Louro Santos gjorde musikken til sitt livsprosjekt. Han innspilte i løpet av sin karriere en rekke store hits, som «Retrato», «Virou Minha Cabeça», «Não Sou Feliz», «Amigo é Pra Essas Coisas» og «Fala Pra Mim». Santos spilte i musikkband som Aveloz, Arretados do Forró og Forró da Malagueta. Noen av hans sanger ble innspilt av større band og andre sangere, som Joelma, Calcinha Preta og Saia Rodada.Louro Santos døde i en alder av 49 år, etter en 15 dager lang kamp mot COVID-19.


== Referanser ==
Oddvar Sponberg

Oddvar Sponberg (født 18. august 1914, død 14. mars 1975) var en norsk kappgjenger som representerte St. Hanshaugen IF og IL Mode.
Han vant to NM-gull, seks NM-sølv og fem NM-bronse i perioden 1940–1953. Han vant kongepokalen i 1948.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Oddvar Sandvik

Oddvar Sandvik (født 12. august 1917, død 22. mai 1993) var en norsk kappgjenger som representerte IL Frogg.
Han vant 11 NM-gull og 6 NM-sølv i perioden 1949–1968. Han vant kongepokalen i 1954 og 1956.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1960-1969
Harald Persson

Harald Persson (født 15. november 1925, død 12. juli 1995) var en norsk kappgjenger som representerte Trondheim GK.
Han vant sju NM-gull, fire NM-sølv og seks NM-bronse i perioden 1950–1966. Han vant kongepokalen i 1952 og 1964.Persson ble rangert som nummer 163 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1960-1969
Jan Lohne

Jan Bertram Lohne (født 14. november 1930, død 27. april 2006) var en norsk kappgjenger som representerte TIF Viking.
Han vant fem NM-gull, tre NM-sølv og tre NM-bronse i perioden 1956–1962. Han vant kongepokalen i 1957, 1959 og 1960.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1960-1969
Arne Fuglum

Arne Fuglum (født 5. juli 1933, død 24. oktober 2014) var en norsk kappgjenger som representerte TIF Viking.
Han vant ett NM-gull og to NM-bronse i perioden 1955–1959. Han vant kongepokalen i 1958.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Tore M. Brustad

Tore M. Brustad (født 20. september 1943, død 7. juni 2009) var en norsk kappgjenger som representerte SK Rye og Oslo GK.
Han vant åtte NM-gull, to NM-sølv og fem NM-bronse i perioden 1968–1974. Han vant kongepokalen i 1971 og 1974.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1960-1969
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1970-1979
Astrid Tollerud

Astrid Emilia Tollerud (født 31. mars 1907, død 26. mai 2007) var en norsk kappgjenger som representerte Oslo IL.
Hun vant tre NM-gull i perioden 1937–1938.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Aud Nordvik Jansen

Aud Nordvik Jansen (født 24. juni 1918, død 6. juni 2002), gift Hestenes, var en norsk kappgjenger som representerte IL Nornen.
Hun vant 12 NM-gull og 1 NM-bronse i perioden 1945–1951.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1936-1949
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Jorun Nystuen

Jorun Aslaug Nystuen (født 27. november 1933, død 1. mars 1995), gift Andresen, var en norsk kappgjenger som representerte Haga IF.
Hun vant tre NM-gull, to NM-sølv og en NM-bronse i perioden 1950–1952. 


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i kappgang


== Referanser ==


== Kilder ==
Norges Friidrettsforbund: Norgesmesterskap i kappgang 1950-1959
Retten på Frederiksberg

Retten på Frederiksberg er en byrett på Frederiksberg. Den har blant annet Frederiksberg og København som rettskrets. Inkludert byrettspresidenten er det pr. 1. april 2019 tilknyttet 14 dommere til retten.
Den fredede domhusbygningen på Howitzvej 30-32 er tegnet av Hack Kampmann, og ble oppført fra 1919 til 1921. I 2012 kom et tilbygg tegnet av 3XN til.


== Eksterne lenker ==
(en) Retten på Frederiksberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Retten på Frederiksberg, domstol.dk
Retten på Bornholm

Retten på Bornholm er en byrett i Rønne. Den har Bornholm og Ertholmene som rettskrets, og omfatter dermed ca. 40.000 mennesker. 
Tinghuset ligger på Store Torv og Dommerkontoret ligger på Damgade 4a i Rønne.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Retten på Bornholm, domstol.dk
Bekkegata

Bekkegata eller Bekkegaten kan vise til:

Bekkegata (Drammen)
Bekkegata (Gjøvik)
Bekkegata (Hamar)
Bekkegaten (Holmestrand)
Bekkegata (Horten)
Bekkegata (Larvik)
Bekkegata (Namsos)
Bekkegata (Nittedal)
Bekkegata (Porsgrunn)
Bekkegata (Ringerike)Se også
Øvre Bekkegate i Egersund
Nedre Bekkegate i Egersund
Bordalselva kraftverk

Bordalselva kraftverk er et vannkraftverk i Kortgarden ved Fannefjorden i Molde kommune i Møre og Romsdal.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 296 meter i Bordalselva.
Installert effekt er 2,2 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 6,8 GWh.
Bordalselva Kraftverk AS ble eid av Ngk Utbygging AS. Småkraft AS overtok alle aksjene 1. desember 2020.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsk Grønnkraft
Småkraft AS
Thoengata

Thoengata (31–151, 18-128) er en vei i Ringerike, mellom Hvalsmoen og Haugsbygd.Gata strekker seg fra Viulveien ved broen over Randselva og går sørover langs elva til den møter Roa–Hønefosslinjen, der den svinger østover og ender opp i Hvalsveien. Gata har spredt bebyggelse, men med noe fortetting langs Randselva.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thoengata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nenad Šoštarić

Nenad Šoštarić (født 16. februar 1959 i Osijek) er en kroatisk håndballtrener, som er sjef for det kroatiske kvinnelandslaget og har ledet Kroatia i et par Håndball-EM (2018 og 2020).


== Referanser ==
Ferenc Tóth (politiker)

Ferenc Tóth (født 30. desember 1950 i Fadd i Ungarn, død 4. desember 2020) var en ungarsk ingeniør og Fidesz-politiker. Han var medlem av Ungarns parlament for Paks (Tolna fylkes valgkrets II) fra 1998 til 2014.Tóth døde den 4. desember 2020 av covid-19, i en alder av 70 år.


== Referanser ==
Adams (Oklahoma)

Adams er et kommunefritt område (unincorporated community) i den østlige delen av Texas County, i delstaten Oklahoma i USA. Det er omtrent 32 km øst-nordøst for administrasjonssenteret i fylket, Guymon. Samfunnet befinner seg 10 km nord-nordøst for Optima Lake.  Postkontoret åpnet 14. juni 1930. Adams fikk sin navn etter Jesse L. Adams, en ingeniør ved Rock Island Railroad.Adams Woodframe kornsilo befant seg i Adams. Siloen er oppført i National Register of Historic Places (NRHP). Samfunnet og kornsiloen ble begge etablert i 1926. Siloen var ubrukelig fra 1980-årenes, og ble kondemnert fordi det var fare for at den skulle rase sammen.
Den ble så brent ned i 2016.


== Referanser ==
Emmanuel Mayonnade

Emmanuel Mayonnade (født 12. juni 1983 i Nouvelle-Aquitaine) er en fransk håndballtrener, som er hovedtrener for den franske klubben Metz og det nederlandske kvinnelandslaget som han ledet under Håndball-VM 2019 og Håndball-EM 2020.Mayonnade ledet det franske klubblaget Mios-Biganos fra 2006 til 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emmanuel Mayonnade – Olympedia 
(fr) Emmanuel Mayonnade – Ligue Féminine de Handball (LFH)
Artur Portela Filho

Artur Portela Filho (født 30. september 1937 i Lisboa i Portugal, død 10. november 2020 i Abrantes i Portugal) var en portugisisk journalist, forfatter og publisist.


== Liv og virke ==
Arthur Portela Filho var sønn av forfatteren Artur Portela, som også var en kjent journalist. Dette begrunner navnetillegget Filho, som på portugisisk betyr «sønn» og svarer til junior, den yngre. Portela Filho studirte historie i Lisboa og begynte sin karriere som journalist på 1950-tallet og 1960-tallet for avisen Diario de Lisboa.  
Hans første bok var Feira das vaidades; den var så kritisk at det hemmelige politi PIDE beslagla den.I 1970-årene grunnla han tidsskriftene Jornal Novo og Opção, og var deres sjefsredaktør fra 1975 til 1977. Han arbeidet også for andre medier som journalist: For A Capital, TSF, Jornal da Fundao, magasinet Republica, og for Rádio e Televisão de Portugal (RTP). 
Han var fremfor alt forfatter av fortellinger, romaner og teaterstykker, og var også oversetter. Han ble ansett som utmerket kjenner av forfatteren José Maria Eça de Queiroz, publiserte en intervjubok om José Cardoso Pires og i 1960-årene om musikeren Thelonious Monk. 
Den 10. november 2020 døde han i Abrantes i en alder av 83 år som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon. Portugals statspresident Marcelo Rebelo de Sousa og presidenten for parlamentet, Eduardo Ferro Rodrigues, uttrykte sine kondolanser.


== Verker ==
Feira das vaidades (1959)
Nova feira das vaidades (1960)
Avenida de Roma (1961)
Thelonious Monk (1962)
O código de Hamurabi (1962)
Rama, verdadeiramente: romance (1963)
Eça é que é Eça (1970)
O novo Conde de Abrantes (1971)
A funda (1974), com uma carta-posfácio de Norberto Lopes
O regresso do conde de Abranhos : diário e cartas de Z. Zagalho (1976)
Marçalazar: romance (1977)
Fotomontagem: romance (1978)
Salazarismo e artes plásticas (1982)
Cavaleiro de Oliveira, aventureiro do século XVIII (1982)
Três lágrimas paralelas (1987)
Cardoso Pires por Cardoso Pires (1991)
A ração do céu : comida colateral  (2001)
A manobra de valsalva (2002)
História fantástica de António Portugal: romance (2004)
As noivas de São Bento: romance (2005)
Os peixes voadores: contos (2006)
A guerra da meseta (2009)
Jornalistas: pais e filhos (2011)
A cidade da saúde: romance (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.jn.pt/artes/morreu-com-covid-19-o-jornalista-e-escritor-artur-portela-filho-13022178.html
https://24.sapo.pt/atualidade/artigos/morreu-o-jornalista-e-escritor-artur-portela-filho
https://www.publico.pt/2020/11/10/sociedade/noticia/morreu-jornalista-escritor-artur-portela-filho-1938727
Lloyd Austin

Lloyd James Austin Ⅲ (født 8. august 1953) er en amerikansk pensjonert general som tjenestegjorde i U.S. Army fra 1975 til 2016. Han var sjef for U.S. Central Command fra 2013 til 2016. Fra 22. januar 2021 er han USAs forsvarsminister i Joe Bidens regjering.I desember 2020 ble det meldt at USAs påtroppende president Joe Biden ville nominere Austin som USAs forsvarsminister. Nominasjonen ble godkjent av det føderale senatet 22. januar 2021.
Austin ble uteksaminert fra U.S. Military Academy med en bachelorgrad i 1975 og fikk bestalling som sekondløytnant i infanteriet. I 1986 tok han en mastergrad ved Auburn University, og i 1989 en mastergrad i virksomhetsledelse ved Webster University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lloyd Austin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abdullah al Mohsin Chowdhury

Abdullah al Mohsin Chowdhury (født 1. januar 1963 i Chauddagram Upazila i distriktet Comilla i Øst-Pakistan i Pakistan, død 29. juni 2020 i Dhaka) var en bangladeshisk embedsmann. Han var Senior Defence Secretary i forsvarsministeret fra 12. januar 2020 til sin død.


== Biografi ==
Chowdhury studerte ved Dhaka University og tok en bachelorgrad i jordbunnslære i 1982 og en mastergrad i 1983. Senere tok han en mastergrad i governance studies ved Northern University i Dhaka.Han gikk inn i embedsverket i 1988, og innehadde stillinger i ministeriet for fiske og dyrehold, finansministeriet, industriministeriet, ministeriet for helse og familievelverd og var så ved Statsministerens kontor.Han ble senere sekretær for ministeriet for miljø, skogbruk og klimaendringer mot slutten av 2010-årene, før han kom til forsvarsministeriet. Den 12. januar 2020 ble han forfremmet til Senior Defence Secretary for forsvarsministeriet, og var dette frem til sin død i juni samme år. Han rapporterte direkte til statsminister Sheikh Hasina; hun hadde lederskapet av forsvarsdepartementet som del av sin portefølje.Chowdhury ble innlagt på Combined Military Hospital i Dhaka den 29. mai 2020, og testet positiv for COVID-19 den 2. juni. Han havnet på intensivavdeling 18. juni og døde av hjertestans der, som komplikasjon av COVID-19, den 29. juni 2020, i en alder av 57 år. Han etterlot seg kone, og en datter og en sønn.  Statsminister Sheikh Hasina uttrykte offentlige kondolanser etter hans død.


== Referanser ==
Salpingophora

Salpingophora er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, blanke, litt metallglinsende sandjegere, dekkvingene med store, gulaktige sideflekker. Fasettøynene er forholdsvis store, hodet bredt og rundet med ganske lange, sigdformede kjever. Pronotum er tønneformet, smalere enn hodet, dekkvingene jevnbrede.


== Levevis ==
Artene er dagaktive jegere som lever på solåpne, sandete steder. De løper raskt.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Midtøsten og Sentral-Asia (Forente Arabiske Emirater, Iran).


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Salpingophora Rivalier, 1950
Salpingophora bellana (W. Horn, 1905)
Salpingophora hanseatica (W. Horn, 1927)
Salpingophora helferi (Schaum, 1863)
Salpingophora maindroni (W. Horn, 1897)
Salpingophora rueppelii (Guerin-Meneville, 1847)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Salpingophora hanseatica
(en) Salpingophora i Encyclopedia of Life 
(en) Salpingophora i Global Biodiversity Information Facility 
Salpingophora – detaljert informasjon på Wikispecies