jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slaget ved Taraca

Slaget ved Taraca ble utkjempet i april 1904 i Taraca på Filippinene, i det som nå er provinsen Lanao del Sur på Mindanao. På den ene side kjempet moroer, på den annen side amerikanere. General Leonard Wood hadde inviteret regionens datuer til en fredskonferanse, men sultanen av Taraca nektet å delta.  Taracadalen var hvor de fleste am Lake Lanao-områdets moroer bodde.  Her var blant annet krigerlederne datu Ampuanagus og datu Duli.Wood sendte to infanteribataljoner og to kavaleritropper til munningen av Taraca River.  Oberst Marion P. Maus' tredje bataljon av 22nd Infantry holdt elvemunningen mens Wood førte en styrke over land. Maus' menn benyttet et Vickers-Maxim-maskingevær og et gatlingvåpen for å erobre noen cottaer, og tilføyde moroene et tap på 65 mann.  I løpet av den neste uken ødela Woods menn 130 cottaer man klarte ikke å ta sultanen til fange.


== Referanser ==
Lilla Sølhusvik

Lilla Sølhusvik (født 1967) er en norsk journalist, forfatter og programleder.  
Hun er vokst opp på Norheim ved Haugesund, og studerte sosiologi ved Universitetet i Bergen før hun gikk på Norsk journalisthøgskole i Oslo. 
I NRK har Sølhusvik vært journalist, vaktsjef, programleder og i en periode redaksjonssjef i nyhetsavdelingen. Fra 2012 til 2016 var hun prosjektleder for NRK Brennpunkt. 
Mesteparten av tiden i NRK har hun arbeidet som politisk journalist. Sølhusvik har med ujevne mellomrom vært programleder i Politisk kvarter siden slutten på 1990-tallet.  


== Bibliografi ==
Kristin Halvorsen - Gjennomslag (2012), Cappelen Damm forlag.
Fordi det er verdt det. Om kvinners vei mot toppen av næringslivet (2019), Cappelen Damm forlag
Camilla Stoltenberg. Året som aldri tok slutt (2021) J.M. Stenersen forlag ISBN 978-82-7201-723-0


== Referanser ==
Ella Asche Moe

Ella Asche Moe (født 24. november 1862 i Stavanger, død 25. mars 1950 i Stavanger) var en norsk skuespillerinne.
Ella Asche Moe var datter av redaktør, boktrykker og utgiver av Aftenavisen Stavangeren Arnt Moe og hans hustru Ingeborg Regine Aske. Hennes bror Halfdan var far til politikeren Finn Moe.Ella Asche Moe fikk 25. mars 1885 sin debut på Den nationale Scene i Bergen i rollen som Camilla i Det Hele er Ingenting. I hennes såkalte annendebut spilte hun Svea i Hvorledes man gør det godt. Om hennes opptreden i sistnevnte stykket ble det skrevet at «Som gatepiken Svea viste frk. Ella Moe en ny prøve paa sit talent».Moe trakk seg tilbake fra livet som skuespiller etter noen få år ved Den nationale Scene, med unntak av enkelte spredte opptredener, blant annet på turné  i 1907 med den danskfødte teaterlederen Urania Marquard Olsen, Olaus Olsens hustru.


== Roller i utvalg ==
Camilla i Det Hele er Ingenting av Alexander Kielland (Den nationale Scene, 1885)
Svea i Hvorledes man gør det godt av Charlotte Edgren (Den nationale Scene)
Mary i Bagtalelens Skole av Sheridan (Den nationale Scene)
Inga i Mellem Slagene av Bjørnstjerne Bjørnson (Den nationale Scene, 1889)
Finnepigen i Sigurds Hjemkomst av Bjørnstjerne Bjørnson (Den nationale Scene, 1889)
Zenobie i Dobbeltgjængeren av Duval & Hennequin (Tromsø, 1907)


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 116. ISBN 8200056228. 


== Referanser ==
Amai Manabinang

Amai Manabilang er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.
Frem til 2015 het kommunen Bumbaran (Bayan ng Bumbaran).


== Barangayer ==
Amai Manabilang er inndelt i 17 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Balabagan

Balabagan (Bayan ng Balabagan) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Balabagan er inndelt i 27 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Balindong

Balindong (Bayan ng Balindong) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.
Den var tidligere kjent som Watu.


== Barangayer ==
Balindong er inndelt i 38 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Buadiposo-Buntong

Buadiposo-Buntong (Bayan ng Buadiposo-Buntong) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Buadiposo-Buntong er inndelt i 33 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
14. kombinerte armé

14. kombinerte armé (russisk:14-я гвардейская общевойсковая армия) var opprinnelig en del av Den Røde Armé fra 1918. Senere en del av Odessa militærdistrikt fram til 1956. Deretter en sovjetisk militær formasjon med Gardestatus på operasjonelt nivå fra 1956 - gjennom oppløsningen av Sovjetunionen og frem til 1995. Hovedkvarteret var først i Chișinău, deretter i 1984 i Tiraspol.. Arméen hadde en viktig rolle i Transnistriakonflikten.
Tross samme ordenstall, har den lite med 14. armé i Sovjetunionen å gjøre.


== Referanser ==
.
Bubong

Bubong (Bayan ng Bubong) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Bubong er inndelt i 36 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Butig

Butig (Bayan ng Butig) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Butig er inndelt i 16 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Calanogas

Calanogas (Bayan ng Calanogas) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Calanogas er inndelt i 17 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Ditsaan-Ramain

Ditsaan-Ramain (Bayan ng Ditsaan-Ramain) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Ditsaan-Ramain er inndelt i 34 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==
Ganassi

Ganassi (Bayan ng Ganassi) er en kommune på Filippinene.  Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Lanao del Sur.


== Barangayer ==
Ganassi er inndelt i 32 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Akhmalakhti

Akhmalakhti (finsk: Ahma (Jerv + Lakhti (bukt) - Jervebukta (russisk:АХМАЛАХТИ) er et tettsted i det nordveste hjørne av Kuoestjavrsjøen i Petjenga kommune i Murmansk oblast. Fra 14. oktober 1920 til oktober 1944 var stedet finsk - under Petsamo kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
АХМАЛАХТИ, (финское «ахма» — росомаха, «лахти» — залив), населенный пункт на северо-западном берегу оз. Куэтсъявр (Куэтсъярви) в Печенгском районе.
С 14.10.1920 по октябрь 1944 входил в состав Финляндии (Область Петсамо). В районе А., форсировав р. Паз, 23.10.1944 советские войска вышли к норвежской границе.
Наследие тех боев — братское кладбище (свыше 1000 советских солдат и офицеров, погибших в этом местности, и около 500 перезахороненных, павших в Норвегии).
Исключен из учетных данных в 1960. В 1962–70 гг. на этом месте располагался пос. Мирный. Вар. названия — Олексинлахти.
Nautsi

Nautsi (russisk: Наутси, skoltesamisk: Njau´čč) er en tidligere bosetning i Petsjenga kommune i Murmansk Oblast, Russland. Stedet ligger på østbredden av Pasvikelva, som er en del av grensen mellom Norge og Russland.
Fra 1920 til 1944 tilhørte Nautsi Finland. De finske styrkene trakk seg tilbake til dette stedet i 1939 under vinterkrigen. Under andre verdenskrig søkte Tyskland å sikre seg dette området på grunn av de nærliggende nikkelgruvene.Nautsi ble en del av Sovjetunionen i 1945. Stedet ble offisielt forlatt den 13. desember 1962.


== Referanser ==
Torleik Svelle

Torleik Svelle (født 9. februar 1996) er en norsk politiker (Sp) som fra 2019 til 2022 var leder av Senterungdommen. Han er politisk rådgiver i Regjeringen Støre.Han er oppvokst i Saksumdal i Lillehammer kommune, Oppland. Svelle ble valgt til leder i Senterungdommen 9. november 2019. Før dette satt han i sentralstyret fra 2016, og var politisk nestleder i perioden 2018–2019.
Han ble i kommunestyre- og fylkestingsvalget 2019 valgt inn i kommunestyret på Lillehammer og fylkestinget i Innlandet.
I perioden 2021–2025 er Svelle 1. vara til Stortinget fra Oppland valgdistrikt, ettersom Kjersti Bjørnstad er statssekretær.


== Referanser ==
Midt-Agder Friluftsråd

Midt-Agder Friluftsråd er et interkommunalt samarbeid mellom kommunene Kristiansand (inkludert Søgne og Songdalen), Vennesla, Evje og Hornnes, Iveland, Birkenes og Lillesand.
Friluftsrådets formål er å gi muligheter til friluftsliv for alle mennesker i regionen. Friluftsrådet informerer om turmål, og i vintersesongen legger friluftsrådet ut skiføremeldinger på sine nettsider.Friluftsrådets aktivitet består av

Ansvar for Vaffelbua, ei dagsturhytte ved Kyrtjønn i skogsterrenget ved Jegersberg i Kristiansand 
Ansvar for Sandripstua og Stadionstua i Sandrip i Vennesla 
Ansvar for naturskole og utfartsstedet Hellevika
Naturskoler ved Donevann, i Gåseflå og Ogge
Ansvar for Slåttholmen Kystledhytte i Lillesand kommune


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Friluftsrådets nettsted
Ilmari Tapiovaara

Yrjö Ilmari Tapiovaara (født 7. september 1914 i Tammerfors, død 31. januar 1999 i Helsingfors) var en finsk interiørarkitekt og møbeldesigner innenfor den modernistiske stilperioden. Han studerte ved Konstindustriella läroverket i Helsingfors. Han hadde ansvaret for innredningsarbeidet i mange offentlige bygg. Som møbeldesigner ble han mest kjent for sine modeller i bøyd tre, som stolen «Domus», i USA ble kjent som «Finnchair», og i stålrør. Han hadde Alvar Aalto som sitt forbilde.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svenskberg, Aila (red.) (2014). Ilmari Tapiovaara: Life and Design (engelsk). Oversatt av Jüri Kokkonen. Helsingfors: Designmuseo. ISBN 978-952-9878-84-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Ilmari Tapiovaara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ilmari Tapiovaara på Internet Movie Database
Hilda Moe

Hilda Moe (født 3. september 1869 i Bergen, død 24. juli 1891 i København) var en norsk skuespillerinne og sangerinne.
Hilda Moe var datter av skolelærer hans Mathias Mo (1835-1920) og Martha Marie Hansen (1840-1913). Hun ble 20. august 1890 gift med den danske skuespilleren Emil Helsengreen.
Moe debuterte 11. mars 1888 ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen, i operetten Musketererne i Klostret. Hun var ved Den nationale Scene sesongen 1888-1889, og turnerte påfølgende sesong, 1889-1890 i Norge med den danske teaterlederen Bernhard Levys selskap.


== Roller i utvalg ==
Marie de Pontcourlay i operetten Musketererne i Klostret av Ferrier & Prevel (Den nationale Scene, 1888)
Gaasevogtersken Gertrud i Talismanen av Johann Nestroy (Hammerfest, 1890)
Regisse i Svend Dyrings Hus av Henrik Hertz (Hammerfest, 1890)


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 116. ISBN 8200056228. 


== Referanser ==
SLT

SLT kan vise til:

IBM Solid Logic Technology
Samordning av lokale rus- og kriminalitetsforebyggende tiltak
Sprinter Lighttrain
Isidus

Isidus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 8 millimeter), slanke, halvmatte, fint hårete, rødbrune smellere. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er 11-leddete, vanligvis ganske lange, mer eller mindre sagtakkede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet firkantet, gjerne noe lengre enn bredt. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene er litt tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige, ganske tynne. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Denne slekten har larver som lever i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet (Spania, Frankrike, Israel).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien tannsmellere, Dendrometrinae Gistel, 1856
Stammen Dendrometrini Gistel, 1856
Understammen Athoina Candéze, 1860
Slekten Isidus Mulsant & Rey, 1875
Isidus appendiculatus Pic, 1912
Isidus letourneuxi Pic, 1912
Isidus moreli Mulsant & Rey, 1875


== Eksterne lenker ==
Oversikt over artene, med bilder av typeeksemplarer
Biolder av og data om Isidus moreli
(en) Isidus i Encyclopedia of Life 
(en) Isidus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isidus hos Fauna Europaea
Grammephorus

Grammephorus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, nokså brede, brunlige smellere. Antennene er tynne og trådformede, pronotum hvelvet med nokså rette sider, bakhjørnene rett tilbaketrukne. Dekkvingene har fine punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen. I likhet med mange andre arter knyttet til død ved er mange av storsmellerne sjeldne og truede arter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Chile).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857
Stammen Oophorini Gistel, 1848
Slekten Grammephorus Solier, 1851
Grammephorus candezei Fleutiaux, 1907
Grammephorus fuscus (Solier, 1851)
Grammephorus galapagoensis (Van Dyke, 1953)
Grammephorus impressicollis (Solier, 1851)
Grammephorus minor (Schwarz, 1904)
Grammephorus niger Solier, 1851
Grammephorus rufipennis Solier, 1851


== Eksterne lenker ==
Bilde av Grammephorus rufipennis
(en) Grammephorus i Encyclopedia of Life 
(en) Grammephorus i Global Biodiversity Information Facility
Johann Rudolph Ahle

Johann Rudolph Ahle (1625–1673) var en tysk komponist, organist og dikter.


== Liv og virke ==
Etter utdanning i Mühlhausen, Göttingen og Erfurt arbeidet han fra 1646 som fri musiker i hjembyen. I 1654 ble han utnevnt til organist i Mühlhausens hovedkirke Divi Blasii. Han fikk en rekke verv som medlem av byrådet og ble tilslutt byens borgermester.
Ahle var en produktiv komponist av kirkelig vokalmusikk, orgelmusikk og verdslige instrumentalverk, og nesten alt han fikk utgitt i sin tid er bevart for ettertida. Han skrev en mengde salmetekster og satte musikk til egne tekster og dikt av Johann Vockerodt, Ludwig Stark og Franz Joachim Burmeister.
Ahle og kona Anna Maria Wölfers sønn Johann Georg ble som sin far komponist og organist, og skrev som han dikt. Etter Johann Rudolphs død overtok Johann Georg farens post som organist ved Divi Blasii. Samme post overtok Johann Sebastian Bach etter Johann Georg.


== Komposisjoner ==
Geistliche Konzerte
Motetter
Arier
Liebster Jesu, wir sind hier
Komm Jesu Christ, sei unser Gast
Lasset uns den Herren preisen
Orgelverk
Ensemblesuiter


== Skrifter ==
Compendium pro tenellis (lærebok i sangkunst)


== Referanser ==


== Kilder ==
(de) Arrey von Dommer: «Ahle, Rudolph». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 1, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 159 f.
(de) Walter Gerstenberg: «Ahle, Johann Rudolf.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, ISBN 3-428-00182-6, s. 108 (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Johann Rudolph Ahle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johann Rudolph Ahle på Discogs 
(en) Johann Rudolph Ahle på MusicBrainz 
(de) Verk av og om Johann Rudolph Ahle i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Johann Rudolph Ahle i Deutsche Digitale Bibliothek
(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Rudolph Ahle i International Music Score Library Project

(en) Fritt tilgjengelige noter av Johann Rudolph Ahle i Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
(en) «Johann Rudolf Ahle (Composer)», bach-cantatas.com
Aswang

Aswang (eller asuwang) er en ghoul, et vesen som spiser lik, i filippinsk mytologi. I noen regioner av Filippinene er aswangen et vampyrlignende vesen, som med sin lange, tynne og uthulte tunge suger ut babyer fra sine sovende svangre mødres liv.Mytene og aswangen er særlig utbredt i de vestlige Visayas. Der fortelles det at aswangen gjerne vil spise små barn. De foretrukne kroppsdeler er leveren og hjertet. Andre lokale betegnelser for en slik gestalt er, som spesielt i Capiz, tik-tik og wak-wak.


== Litteratur ==
Borrmann, Norbert: "Lexikon der Monster, Geister und Dämonen", Berlin, 2000 ISBN 3-89602-233-4
Bunson, Matthew: "Das Buch der Vampire", München 1993 ISBN 3-453-18839-X
Dolerosomus

Dolerosomus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (ca. 5-10 millimeter), slanke, blanke, mer eller mindre rødbrunlige smellere. Antennene er tynne og trådformede, pronotum avrundet, gjerne litt lengre enn bredt og ikke bredere enn dekkvingene. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover med fine punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og også i det østligste Asia (Japan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Elaterini Leach, 1815
Slekten Dolerosomus Motschulsky, 1859
Dolerosomus blaisdelli (Van Dyke, 1932)
Dolerosomus debilis (LeConte, 1859)
Dolerosomus flavipennis Motschulsky, 1859
Dolerosomus gracilis (Candèze, 1873)
Dolerosomus sericarius Motschulsky, 1866
Dolerosomus silaceus (Say, 1825)


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Dolerosomus i Encyclopedia of Life 
(en) Dolerosomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dolerosomus hos NCBI
Pittonotus

Pittonotus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Ganske store (gjerne 21-28 millimeter), avlange, halvblanke, svarte smellere. Antennene er tynne og litt sagtakkede, pronotum litt bredere enn langt, tett punktert, hvelvet med rundede sider, bakhjørnene stikker rett bakover og har en skarp lengdekjøl. Dekkvingene er langt avsmalnende bakover med fine punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Middelhavsområdet og Midtøsten (fra Kroatia i vest til Iran i øst).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Elaterini Leach, 1815
Understammen Elaterina
Slekten Pittonotus Kiesenwetter, 1859
Pittonotus iranicus Platia & Németh, 2011
Pittonotus simoni (Stierlin, 1879)
Pittonotus theseus (Germar, 1817)


== Eksterne lenker ==
Bilde av Pittonotus theseus Arkivert 14. november 2019 hos Wayback Machine.
Bilde av Pittonotus theseus
(en) Pittonotus i Encyclopedia of Life 
(en) Pittonotus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pittonotus hos Fauna Europaea 
(en) Pittonotus hos NCBI 
Pittonotus – detaljert informasjon på Wikispecies
Laon

Laon er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Laon er hovedstad (prefektur) i departementet.
Laons areal er 42,00 km² og i 2010 hadde kommunen 26 094 innbyggere.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Laon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Laon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Laon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Filippinsk mytologi

Filippinsk mytologi består av en samling beretninger om guder og magiske vesener. Selv om Filippinene i dag er et overveiende katolsk land, lever minnet, og noen ganger en understrøm av overtro, om noen vesener og fortellinger videre i folketroen.Landet består av mange øyer og det er befolket av mange ofte ganske forskjellige etniske grupper. Det er en grunn til at en enhetlig filippinsk mutologi ikke finnes; her er det store regionale forskjeller. Begrepet filippinsk mytologi har likevel vært brukt som en samlebetegnelse siden 1900-tallet.Filippinsk mytologi er inkorporert fra forskjellige kilder, har likhetespunkter med indonesiske og malayiske myter, så vel som, hinduistiske, muslimske, shintoistiske, buddhistiske og kristne tradisjoner. Noe  som er felles, er en tro på himmel, helvete og menneskets sjel. Himmelen kalles kaluwalhatian, kalangitan, kamurawayan, og annet. Helvete er kasamaan, sulad, og annet). Den menneskelige sjel er kaluluwa, kaulolan, makatu, ginokud og annet.
Filippinsk mytologi søker å forklare verden (religiøs kosmologi) ved hjelp av åndeveseneres liv og inngripen. De kalles anitoer i nord og diwataer i sør. Det finnes også heroer og mytologiske skapninger. De fleste av disse myter er blitt overlevert ved munslig tradering, og bevart i samfunnene av åndelige ledere eller sjamaner (babaylan, katalonan, mumbaki, baglan, machanitu, walian, mangubat, bahasa, etc.) og samfunnets eldste.


== Litteratur ==
Philippinische Märchen - Nacherzählt von Josef Genzor, Verlag Werner Dausien, Hanau/Main Deutschland 1978, ISBN 3-76843842-2
Philippinische Märchen - Hrsg. Hazel Wrigglesworth, Eugen Diederichs Verlag, Wien Österreich 1993, ISBN 3-424-01095-2
Eugenio, Damiana (2007): Philippinische Volksliteratur: Eine Anthologie, 2., Quezon Stadt: Universität der Philippinen Presse, 498. ISBN 978-971-542-536-0
Elastrus

Elastrus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Ampedini Gistel, 1856
Understammen Ampedina
Slekten Elastrus Candéze, 1859
Elastrus aldabrensis Fleutiaux, 1922
Elastrus ampedioides Fairmaire
Elastrus anchastinus Candèze, 1859
Elastrus cinnamomeus Schwarz
Elastrus fulvipennis Fleutiaux, 1932
Elastrus grandchampi Fleutiaux, 1935
Elastrus morio (Candèze)
Elastrus sardioderus Candeze
Elastrus senegalensis Candeze
Elastrus sicardi Fleutiaux, 1933
Elastrus submurinus Fairmaire
Elastrus tepidus Candeze
Elastrus umbraticollis Schwarz


== Eksterne lenker ==
(en) Elastrus i Encyclopedia of Life 
(en) Elastrus i Global Biodiversity Information Facility