jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Friedrich Ludwig Weidig

Ludwig Friedrich Alexander Weidig (1791–1837) var en tysk evangelisk teolog, pedagog, publisist og turnpioner. I Hessen og Mittelrhein var han en hovedperson i Vormärz og pioner for revolusjonen i Tyskland i 1848. Han ble kjent for sin forlagsvirksomhet der han utga kritiske forfattere, som for eksempel Georg Büchner. Hans selvmord i fengselet fikk politiske konsekvenser, og mobiliserte også utenfor Hessens grenser.


== Biografi ==
Weidig ble født som sønn av ridende forstmann Christian Ludwig Weidig og Wilhelmina Christina i Oberkleen, i dag en del av kommunen Langgöns i Landkreis Gießen. Etter teologistudiet arbeidet han som lærer og rektor i Butzbach i Hessen. Her tok han opp ideene til turnfaderen Friedrich Ludwig Jahn og grunnla i 1814 en idrettsplass for turn.Han ble i samme tid medlem av en kritisk lese- og debattsirkel. Dermed kom han i 1818 i myndighetenes søkelys, som fant hans skoleundervisning opprørsk og demagogisk. Som representant for liberalismen håpte han på et forent Tyskland og oppfyllelse av de grunnleggende rettigheter i konstitusjonen. Han støttet etableringen av en ny forfatning i Hessen og organiseringen av Hambachfesten. Sammen med sin hustru Amalie støttet han den polske frihetskampen. Amalie Weidig spilte også en viktig rolle for ham i den tiden han satt fengslet.I 1833 traff han Georg Büchner og utga hans skrift Der hessische Landbote.  Han vakte oppsikt i 1834 da han påsto at Jesus sto i opposisjon til samfunnets mektige. Et halvt år senere ble han arrestert for opposisjon mot øvrigheten og plassert i en klosterkaserne i Ober-Gleen i Vogelsbergkreis i Hessen. I mer enn to år ble han forhørt og mishandlet, selv om det eksisterte et forbud mot tortur i Hessen. I 1835 ble det gjennomførte en underskriftskampanje for å få satt ham fri, men den førte ikke frem. Til slutt tok Weidig sitt eget liv i fengselet. Selvmordet førte imidlertid til en mer enn ti år lang diskusjon om justisvesenet i Hessen.


== Ettermæle ==
Byen Butzbach der Weidig arbeidet, fikk i 2011 tilnavnet Friederich-Ludwig-Weidig-Stadt. I byen finnes Weidigschule Butzbach.Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==
Inopeplinae

Inopeplinae er en underfamilie av nebbiller. 


== Utseende ==
Små (2,4-6,5 millimeter), avlange, flate nebbiller med forkortede dekkvinger, ligner dermed på biller i familien Staphylinidae. Hodet er stort og rundet med ganske små fasettøyne.


== Levevis ==
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i tropiske og subtropiske områder over hele Jorda.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
Underfamilien Inopeplinae Grouvelle, 1908
Slekten Aciphus Olliff, 1884
Slekten Afropeplus Ślipiński, Lawrence & Escalona, 2021
Slekten Diagrypnodes Waterhouse, 1876
Slekten Eleusima Irmler, 2017
Slekten †Eopeplus Kirejtshuk & Nel, 2009
Slekten Euryplatus Motschulsky, 1859
Slekten Inopeplus Smith, 1851
Slekten Istrisia Lewis, 1895
Slekten Mascaropeplus Ślipiński, Lawrence & Escalona, 2021
Slekten Paederopeplus Ślipiński, Lawrence & Escalona, 2021
Slekten Platopeplus Ślipiński, Lawrence & Escalona, 2021
Slekten Tainiasoma Lawrence et al, 2021
Slekten Uruminopeplus Satô & Hatta, 1998 


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Inopeplinae hos Fossilworks 
(en) Inopeplinae hos ITIS 
Inopeplinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Butzbach

Butzbach er en by i Wetteraukreis i den tyske delstaten Hessen. Byen fikk 11. januar 2011 tilnavnet Friedrich-Ludwig-Weidig-Stadt, oppkalt etter Friedrich Ludwig Weidig som arbeidet på stedet.


== Referanser ==
Lissodeminae

Lissodeminae er en underfamilie av nebbiller. 


== Utseende ==
Små, avlange, flate nebbiller. Hodet er stort og rundet med ganske små fasettøyne.


== Levevis ==
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt over hele Jorda.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
Underfamilien Lissodeminae Seidlitz, 1916
Slekten Lissodema Curtis, 1833 
Lissodema ainunum Lewis, 1895
Lissodema andrewesi Blair, 1919
Lissodema caesus Seidlitz, 1916
Lissodema ceylonicum Blair, 1919
Lissodema chilensis Solervicens, 2020 
Lissodema cursor (Gyllenhal, 1813) - finnes i Norge
Lissodema dentatum Lewis, 1895
Lissodema denticolle (Gyllenhal, 1813)
Lissodema dentigerum Blair, 1919
Lissodema dolsandoensis Lee & Lim, 2019
Lissodema fallax Seidlitz, 1916
Lissodema frigidum Blackburn, 1891
Lissodema guamense Blair, 1942
Lissodema japonum Reitter, 1877
Lissodema laevipennis Marseul, 1876
Lissodema lewisi Blair, 1919
Lissodema lituratum (A.Costa, 1847)
Lissodema minutum Lewis, 1895
Lissodema morimotoi Sasaji, 1988
Lissodema munaguro Sasaji, 1988
Lissodema myrmido Marseul, 1876
Lissodema pictipenne Lewis, 1895
Lissodema plagiatum Lewis, 1895 
Lissodema polita (W.J. Macleay, 1871)
Lissodema quadridentatum Champion, 1923
Lissodema rosti Reitter, 1897
Lissodema serraticollis (Lea, 1917)
Lissodema teruhisai Sasaji, 1988
Lissodema tomaroides Lewis, 1895
Lissodema trifoveicollis (Lea, 1917)
Lissodema uenoi Sasaji, 1988
Lissodema unifasciatum Pic, 1919
Lissodema validicorne Lewis, 1895


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Lissodeminae hos Fauna Europaea 
Lissodeminae – detaljert informasjon på Wikispecies
Karen Andersdatter Mowat

Karen Mowat  (–1679) var en norsk adelsdame med skotske røtter. 
Hun var datter av skotskfødte Anders Mowat til Hovland og hustru Else Christoffersdatter Rustung, datter av admiral Christoffer Trondsen. Karen vokste opp med både norsk og skotsk, og kunne dertil begå seg både på italiensk og engelsk. Hun forelsket seg i sin tremenning, Erik Ottesen Orning, og paret giftet seg i 1608. Det nære slektskap gjorde at paret ble landsforvist, og de tok derfor opphold i utlandet, det meste av tiden i Skottland, hvor hun hadde slektninger. Barna fødtes i utlendighet. Etter 18 år fikk paret kongens tilgivelse, hvoretter de vendte hjem og bosatte seg på Vatna. Et par år etter hjemkomsten ble Orning utnevnt til admiral, og senere lensherre på Halsnø og Hardanger len. I tillegg til lenene hadde Karen også medbragt en rekke jordegods inn i ekteskapet.Etter at Orning døde, bodde Karen videre på Vatna eller Orninggaard.


== Referanser ==
Jón Halldórsson (biskop)

Jón Halldórsson (født i 1275 i Norge; død 2. februar 1339 i Björgvin) var katolsk biskop av Skálholt på Island.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han anses generelt for å ha vært norsk, men det er kjent at moren hans het Freygerður og det navnet er kun kjent fra islandske kilder, noe som kan tyde på at han var av islandsk avstamning men oppvokst i Björgvin i Norge, hvor broren Kári var, også han en munk.


=== Dominikanerprest ===
Han vokste opp i dominikanerklosteret i Björgvin, sluttet seg til deres orden i ung alder og studerte teologi i Paris og kirkerett i Bologna ble ansett som svært godt utdannet og talte i henhold til Lárentíus saga flytende latin som om det var hans morsmål.


=== Biskop av Skálholt ===
Han ble valgt til biskop etter Grím Skútusons død og ble bispeviet den 1. august 1322. Han satt i Norge om vinteren men kom til Island i 1323; «Biskop Jón Freygerðarson kom ut», sier Flateyjarannáll, siste delen av Flatøybok.
Han fikk gjort en rekke viktige reformer i kirkeretten på Island, men ble hovedsakelig husket som en predikant og en historieforteller. Innledningen til Klári saga sier at den bygger på latinske romanser funnet av ham i Frankrike; mange av dem er beslektet med goliathistoriene i Sør-Europa som finnes i verkene til Francesco Petrarca og Giovanni Boccaccio. Vinteren 1338-1339 var han i Björgvin og oppholdt seg i klosteret hvor han hadde vokst opp. Han ble syk der og døde ved kyndelsmesse i 1339. Han ble ansett for å ha vært en av de mest resolutte av de utenlandske biskopene som var på Island.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Saga Biskupsstólanna. Hólar 2006.
Islendzk Aeventyri.; H. Gering, 1882, Bd. II forord
Shaun F. D. Hughes, 'Klári saga as an Indigenous Romance' í Romance and Love in Late Medieval and Early Modern Iceland, ritstj. Kirsten Wolf og Johanna Denzin, Islandica 54 (Ithaca, NY: Cornell University Library, 2008), bls. 135-164.
Gottskálk Jensson: «Bishop Jón Halldórsson and 14th-Century Innovations in Saga Narrative: The Case of Egils saga einhenda ok Ásmundar berserkjabana.» I Dominican Resonances in Medieval Iceland. Brill, 2021. 59-78.
Othniinae

Othniinae er en underfamilie av nebbiller. 


== Utseende ==
Små (4-5 millimeter), avlange, flate nebbiller. Hodet er stort og rundet med ganske store fasettøyne, antennene har en tre-leddet klubbe. Dekkvingene er gjerne marmorerte i gulbrunt og brunsvart. Kroppen er flekkvis kledt med brunlige eller hvite, nedliggende hår.


== Levevis ==
Disse billene løper raskt og kan overflatisk minne om små sandjegere.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt over hele Jorda.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
Underfamilien Othniinae LeConte, 1861
Slekten Elacatis Pascoe, 1860 (=Othnius LeConte, 1861) - ca. 45 arter, kosmopolittisk
Slekten Macroothnius Pic, 1920 - 2 arter
Slekten Parelacatis Chapin, 1923 - 2 arter


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Othniinae hos Fossilworks 
(en) Othniinae hos ITIS 
Othniinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Kvalfors stasjon

Kvalfors stasjon på Nordlandsbanen åpnet offisielt med strekningen fra Grong til Mosjøen 5. juli 1940. Ifølge Bane Nor eiendom ble imidlertid stasjonsbygningen med garasje og uthus tatt i bruk allerede i 1933. Stasjonen ble nedgradert til holdeplass 1. juni 1958 og oppgradert til stasjon igjen 27. september 1981. Den mistet persontrafikken i 1989. Banedata 2004 sier ikke eksplisitt at stasjonen er nedlagt, men det gjør Bane Nor eiendom, uten at det fremgår akkurat når. Stasjonen er ikke tatt med i Bane Nors network statement 2022.Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor. Den er av Veggli-typen, som er brukt en rekke steder på banen, f.eks. på Harran, som har en speilvendt versjon i forhold til Kvalfors. Privet/vedbu ble tegnet av Baastad og er av Ustaoset-typen. I NSBs bygningsregistrering (1993) omtales også en linjebu. Hos Bane Nor eiendom fortelles ellers at godshuset er ombygget til spiserom og garderober, at det i 1995 ble oppført uthus/garajse i tilknytning til stasjonsbygningen, og at stasjonen er vurdert vernet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 124–125. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1993). NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Nordlandsbanen. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 181–188. 


== Eksterne lenker ==
(no) Kvalfors stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Nordlandsbanen
MS «Ronja Christopher»

MS «Ronja Christopher» er en norsk brønnbåt bygget ved Aas Mek. Verft som byggenummer 204 i 2020. Skipet ble overlevert til rederiet Sølvtrans, 29. okotber 2020. MS «Ronja Christopher» har en lengde på 69,96 meter, og en bredde på 17,80 meter. MS «Ronja Christopher» er spesialbygget for smolt-transport. Fra 2021 ble skipet kun brukt til frakt av smolt. MS «Ronja Christopher» har en lastekapasitet på rundt 2500 m³, rundt 375 tonn fisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronja Christopher (ship, 2020) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) «Ronja Christopher» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) «Ronja Christopher» – Skipsrevyen 
(no) «Ronja Christopher» – Maritimt Magasin
Prostominiinae

Prostominiinae er en underfamilie av nebbiller. 


== Utseende ==
Små, avlange, blanke, gjerne rødlige nebbiller. 


== Levevis ==
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt over hele Jorda.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien nebbiller, Salpingidae Leach, 1815
Underfamilien Prostominiinae Grouvelle, 1914
Slekten Anepsicus Sharp, 1900
Slekten Eurycratus Scott, 1926
Slekten Holosternus Sharp, 1900
Slekten Ipsimorpha Reitter, 1873
Slekten Ocholissa Pascoe, 1863
Slekten Prostominia Reitter, 1889
Slekten Serrotibia Reitter, 1877
Slekten Szekessya Kaszab, 1955
Slekten Trogocryptoides Champion, 1924
Slekten Trogocryptus Sharp, 1900


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae. (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Bilder av Serrotibia spp.(en) Prostominiinae hos ITIS 
Prostominiinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Mycterinae

Mycterider (Mycterinae) er en artsfattig underfamilie av biller knyttet til død ved. Noen arter har hodet trukket ut til en lang snabel og kan minne om snutebiller av gruppen bredsnutebiller (Entiminae). De kan skilles fra disse blant annet på at antennene ikke er knebøyde, og at for- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. To arter finnes i Mellom-Europa, men ingen i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (2,2 – 10 mm) biller, mer eller mindre avlange og parallellsidige, ofte ganske flate. Oversiden er mer eller mindre kledt med hår eller skjell. Hodet er av sterkt varierende størrelse og form. Hos slekten Mycterus er det lite og mer eller mindre trukket ut til en snute, slik at de ligner på snutebiller. Hos slekten Hemipeplus er hodet ganske stort og flatt, med skarpt markerte bakhjørner. Fasettøynene er temmelig store og flate. Antennene er 11-leddete, trådformede eller sagtakkede, og forholdsvis korte. Pronotum (brystskjoldet) har avrundede sidekanter uten en markert rand. Hos Mycterus er det bredest ved roten, der det er nesten like bredt som dekkvingene, hos Hemipeplus er det bredest ved framhjørnene. Dekkvingene har markerte "skuldre", mangler tydelige punktrekker. Artene i slekten Hemipeplus er lange og tynne, svært flate, og har sterkt forlenget bakkropp. De korte bakbeina når bare omtrent halvveis til bakkroppsspissen. Artene i underfamilien Lacconotinae er også lange og slanke, og skiller seg fra de andre medlemmene i familien på at oversiden er temmelig blank.  Beina er middels lange, bortsett fra hos Hemipeplus der de er påfallende korte. For- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Et eller flere av fotleddene er tolappede.


== Levevis ==
De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer. En Hemipeplus-art lever i bladslirene til storvokste gress. Den tynne og flate kroppsformen er en tilpassing til dette miljøet. De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien Mycterider, Mycteridae Blanchard, 1845
Underfamilien Mycterinae Blanchard, 1845
Slekten Hemipeplus Berthold, 1827 - 7 arter, ofte regnet som en egen underfamilie, Hemipeplinae
Slekten Mycterus Clairville & Schellenberg, 1798 - 10 arter, holarktisk
Mycterus curculioides (Fabricius, 1781)
Mycterus tibialis


== Eksterne lenker ==
(no) Mycterinae hos Artsdatabanken 
(en) Mycterinae hos Fossilworks 
(en) Mycterinae hos ITIS 
(en) Kategori:Mycterinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mycterinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Mycterus curculioides: [1]. Mycterus tibialis: [2]. Hemipeplus sp.: [3]
Hemipeplinae

Hemipeplinae er en artsfattig underfamilie av biller knyttet til død ved.


== Utseende ==
Middelsstore, lange og slanke, gulbrune biller.


== Levevis ==
De fleste av artene er trolig knyttet til død ved, men biologien deres er ikke godt kjent. Noen arter synes å være særlig knyttet til palmer. En Hemipeplus-art lever i bladslirene til storvokste gress. Den tynne og flate kroppsformen er en tilpassing til dette miljøet. De voksne billene kan av og til finnes på blomster, særlig tistler.


== Systematisk inndeling ==
Slekten blir ofte plasser i Mycterinae.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien Mycterider, Mycteridae Blanchard, 1845
Underfamilien Hemipeplinae Blanchard, 1845
Slekten Hemipeplus Berthold, 1827 - 7 arter, ofte regnet som en egen underfamilie, Hemipeplinae
Hemipeplus abditus Pollock, 1999
Hemipeplus angustipennis Pollock, 1999
Hemipeplus argentinus Pollock, 1999
Hemipeplus bolivianus Pollock, 1999
Hemipeplus chaos Thomas, 1985
Hemipeplus dominicensis Pollock, 1999
Hemipeplus glabratus Pollock, 1999
Hemipeplus gounellei Grouvelle, 1896
Hemipeplus insularis Grouvelle, 1896
Hemipeplus longiscapus Pollock, 1999
Hemipeplus marginipennis (LeConte, 1854)
Hemipeplus mexicanus Grouvelle, 1896
Hemipeplus microphthalmus (Schwarz, 1878)
Hemipeplus miyamotoi Kamiya, 1961
Hemipeplus quadricollis Pollock, 1999
Hemipeplus thomasi Pollock, 1999
Hemipeplus tuberculatus Pollock, 1999
Slekten Holopeplus Arrow, 1930
Holopeplus gundlachi (Grouvelle, 1878)


== Eksterne lenker ==
(en) Hemipeplinae hos Fossilworks 
(en) Hemipeplinae hos ITIS 
Hemipeplinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Hemipeplus sp.: [1]
Stølen kraftverk

Stølen kraftverk er et vannkraftverk i Kvinesdal kommune i Agder.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 120 meter i Knabeåna. Finndalsvannet og Bergetjødn er reguleringsmagasin. 
Installert effekt er 2,6 MW. Årsproduksjon er 7,8 GWh.
Det gamle kraftverket kom i 1915 med ca 150 kW.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Stølen Kraftverk AS
Parham Maghsoodloo

Parham Maghsoodloo (persisk: پرهام مقصودلو‎; født 11. august 2000 i Gorgan) er en iransk profesjonell sjakkspiller, som i 2016 ble stormester i sjakk.Han er iransk mester tre ganger (2017, 2018, 2021) og ble juniorverdensmester i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Parham Maghsoodloo – FIDE 
(en) Parham Maghsoodloo – chessgames.com 
(en) Parham Maghsoodloo – Chess.com 
(en) Parham Maghsoodloo – 365Chess.com
Stephanus Axters

Stephanus Gerardus Axters (føst 15. oktober 1901 i Brugge i Vest-Flandern i Belgia, død 2. juli 1977 i Lubbeek  i Flamsk Brabant i Belgia) var en belgisk katolsk dominikanerpater og akademiker med spesiell interesse for kristen mystikks historie og litteratur.


== Liv og virke ==
Stephanus Axters sluttet seg til dominikanerordenen i 1921 i en alder av 20 år, og studerte i Roma. Etter tidlig arbeid om Thomas Aquinas og Katarina av Siena, ble han ekspert på den flamske mystikkens historie, publiserte en firebinds historie og en rekke artikler om emnet, samt grunnla tidsskriftet Tijdschrift voor Geestelijk Leven (1945).
Den 30. november 1957 ble han medlem av  Koninklijke Vlaamse Academie voor Taal- en Letterkunde.


== Verker ==
En bibliografi over hans forfattere ble publisert i 1971 for å markere hans 70-årsdag. Den teller 286 elementer. Hans viktigste verk er:

Scholastiek Lexicon, Latijn-Nederlandsch (1937)
Het Nederlandsche mystieke proza (1944)
De Nederlandsche mystieke poëzie (1946)
Geschiedenis van de vroomheid in de Nederlanden (4 vols., 1950–1960)
Inkeer (1967)
Inleiding tot een geschiedenis van de mystiek in de Nederlanden (1967)
Bibliotheca Dominicana Neerlandica manuscripta 1224-1500 (1970)
"Waartoe mystiek?", Verslagen en mededelingen van de Koninklijke Academie voor Nederlandse taal- en letterkunde (1972), s. 132-138.


== Referanser ==
2023 i India

Begivenheter i året 2023 i India.


== Statsledere ==


== Hendelser ==
1. januar - Kashmirkonflikten: fire sivile ble drept og seks skadd da to personer skjøt mot hjemmet til flere hinduer i Rajouri-distriktet, Jammu og Kashmir.
2. januar –
Protester oppstod i Jammu og Kashmir etter drapene 1. januar.
Høyesterett i India opprettholder lovligheten til regjeringens beslutning om å fjerne 500 rupi og 1000-rupi-sedlene med Mahatma Gandhi som motiv. Disse sedlene utgjør 86% av landets pengesedler.
Rajouri – to barn ble drept og fire andre skadet i en skplosjon utenfor hjemmet til en av de fire som ble drept 1. januar.
4. januar – Det indiske konkurransetilsynet avslo en klage fra Google, der Google påklagde konkurransetilsynets avgjørelse i oktober 2022 om at Googles dominerende posisjon i søkemotormarkedet og kontrollen over Google Play er et brudd på Indias violated India's antitrustlover.


== Planlagte hendelser ==
Februar til desember – Valgene i India 2023
India er beregnet å passere Kina i antall innbyggere i 2023.


== Sport ==
Januar - VM i landhockey for menn 2023
Oktober og november - VM i cricket 2023 arrangeres i India.


== Referanser ==
Lars Ahlfors

Lars Valerian Ahlfors (født 18. april 1907, død 11. oktober 1996) var en finsk-amerikansk matematiker.Han tok doktorgraden ved Helsingfors universitet i 1930. I årene 1938–1944 var han professor ved Helsingfors universitet, og i 1945 og 1946 i Zürich. Fra 1946 til 1977 var han professor ved Harvard University i USA. Ahlfors publiserte flere gode arbeid om riemann-flater og analytiske funksjoner – på disse områdene fortsatte han med arbeidet til læreren sin Rolf Nevanlinna. Ved den internasjonale matematikerkongress i Oslo i 1936 ble Ahlfors tildelt Fields-medaljen i gull.


== Referanser ==