jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mark Tremonti

Mark Thomas Tremonti (født 18. april 1974) er en amerikansk musiker, mest kjent som gitarist i bandene Creed og Alter Bridge.
I 2011 startet han et band som han kalte Tremonti. Med dette bandet ga han i juli 2012 ut albumet All I Was. I juni 2015 gav han ut oppfølgeren Cauterize, etterfulgt av Dust i april 2016. I juni 2018 ga han ut konseptalbumet A Dying Machine, som ble fulgt opp med en bokutgivelse med samme tittel, skrevet av Tremonti og science-fiction forfatteren John Shirley.
Guitar World har tre år på rad kåret Tremonti til «årets gitarist». I 2011 utropte tidsskriftet Total Guitar Magazine ham til tidenes fjerde beste heavy metal-gitarist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mark Tremonti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mark Tremonti på Internet Movie Database 
(en) Mark Tremonti hos The Movie Database 
(en) Mark Tremonti på Discogs 
(en) Mark Tremonti på MusicBrainz 
(en) Mark Tremonti på Songkick 
(en) Mark Tremonti på Last.fm 
(en) Mark Tremonti på Genius — sangtekster 
(en) Mark Tremonti på AllMusic 
(en) Mark Tremonti på Twitter 
(en) Mark Tremonti på Facebook
Nirmal Singh Khalsa

Bhai Nirmal Singh Khalsa (panjabi: ਭਾਈ ਨਿਰਮਲ ਸਿੰਘ ਖ਼ਾਲਸਾ, hindi: निर्मल सिंह खालसा; født 12. april 1952 i Jandwala Bhimeshah ved Ferozepur i Punjab i India, død 2. april 2020 i Amritsar) var en sikh Hazoori Ragi ved Darbar Sahib (Det gyldne tempel) i Amritsar.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bhai Nirmal Singh ble født inn i Mazhabi Sikh-fellesskapet i Jandwala Bhimeshah i divisjonen Ferozepur i Punjab. I 1976 tok han diplomeksamen i Gurmat Sangeet ved Shaheed Missionary College i Amritsar.


=== Karriere ===
I 1977-78 var han musikklærer ved Gurmat College i Rishikesh i det som nå er Uttarakhand, og senere underviste han ved Shaheed Sikh Missionary College i Sri Ganganagar i Rajasthan. Fra 1979 begynte han i tjenesten som en Hazoori Ragi ved Det gylne tempel (Darbar Sahib). Han hadde utført kirtan ved alle fem Takht, det vil si et knippe historiske gurdwaras i Sør-Asia, og i 71 land. Bhai Sahib var en høyt aktet ragi som hadde kunnskapen om alle 31 Raags innen Guru Granth Sahib.
For sine prestasjoner innen kunstene ble Bhai Nirmal Singh Khalsa utmerket med Padma Shri, den fjerde høyeste offentlige sivile utmerkelse i India, i 2009. Han var den første Hazoori Ragi som mottok denne utmerkelsen.


== Død ==
Den 2. april 2020 døde Nirmal Singh Khalsa av hjerteslag etter å ha testet positiv for covid-19 og blitt innbragt for dette til Guru Nanak Dev Hospital i Amritsar. Hans levninger ble kremert i landsbyen Fatehgarh Shukarchak ved Amritsar.


== Referanser ==
Meta (tast)

Meta er en modifiseringstast på enkelte tastaturer. Den oppstod første gang hos tastatur fra Stanford Artificial Intelligence Lab (SAIL) i 1970 og etterfølgere slik som Knight-tastaturet, space-cadet tastaturet, MIT Lisp-maskiner, Symbolics tastaturer, og på tastaturer fra Sun Microsystems (hvor det er merket med en solid diamant “◆”).


== Referanser ==
Lunner rådhus

Lunner rådhus ligger i Sandsvegen 1 på Roa, og er rådhuset for Lunner kommune. Dagens rådhus åpnet i 1969, med både kommunale etater og skattekontoret.


== Referanser ==
Det gyldne tempel

Det gyldne Tempel, eller Hari Mandir, Harmandir Sáhib eller Sri Darbár Sáhib, er sikhismens helligste sted og valfartsmål for sikher fra hele verden. Denne gurdwaraen ble bygget av den femte sikh-guruen, guru Ardjun, for å huse Guru Granth Sáhib, sikhenes hellige skrift. Tempelet ligger i Amritsar i Punjab i India


== Historie ==
Opprinnelig var dette stedet et lite vann i en skogslund. Reisende og hellige folk kom til dette sted for meditasjon og hvile. Stedet var kjent  sin ro og for det rene og gode vannet.
Vannet ble utvidet og et lite samfunn etablert under ledelse av den fjerde sikh-guruen, Guru Ram Das (guru 1574–1581). Under ledelse av den femte sikh-guruen, guru Arjan (guru 1581–1606), blet Harmandir Sáhib bygd. Den muslimske helgenen Hazrat Mian Mir Dji fra Lahore la ned grunnsteinen til Harmandir Sáhib i desember 1588, og bygningen ble fullført i 1601. Tempelet har fire innganger — et symbol på toleranse og åpenhet.
Tempelet ble gjenoppbygd i 1803 av maharaja Randjit Singh. Kuppelen, som har form som en lotusblomst som vender ned mot jorda, sies å være dekket med hele 100 kilo gull. Slik denne gurdwaraen ligger nå, er den omgitt av en dam kjent under navnet Sarovar.


== Operation Blue Star ==
På 1980-tallet opplevde India flere terrorangrep fra sikher som ville danne sin egen stat, Khalistan. Den indiske hær slo hardt ned mot opprørerene. I 1984 forskanset lederen for separatistene, Jarnail Singh Bhindranwale, og en rekke tilhengere, seg i Det gylne tempel.
Etter ordre fra statsminister Indira Gandhi, gikk den indiske hær til angrep på tempelet den 5.–6. juni 1984. Målet var å sikre det indiske styre i Punjab og å ta Jarnail Singh Bhindranwale til fange. Separatistlederen døde under angrepet. Indira Gandhi ble senere drept av livvaktene sine, som var sikher, som hevn for aksjonen. Dette førte igjen til voldelige hevnangrep mot uskyldige sikher flere steder i landet.


== Eksterne lenker ==
harmandirsahib.com
«The Golden Temple» frå punjabonline.com Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.
«The Golden Temple» fra Sikhnet.com
Kirtan

Kirtan (hindi कीर्तन kīrtan, etter sanskrit कीर्तन kīrtana) er kjent innen hinduismen, sikhismen og i noen former for buddhismen, og i indisk jødedom. Den er en sørasiatisk devosjonell sangstil.
Innen hinduismen er den en tradisjonell indisk tilstelning med dans, musikk og sang, og forekommer mest i det nordlige Indis i bhakti-sammenheng. Kirtan er en form for tllstelning der gruppen sammen gjentar en leders mantra, eller hymne (hellig sang). Entingen er dette ved korte fraser i gangen, hentet fra en lengre hymne, eller korte mantra. Det lederen synger, gjentar deltagerne. Kirtan brukes iblant som synonym til bhajan, som også er noe som gjøres i grupper. Men bhajaen kan synges av en enkeltperson, mens kirtan ikke kan det.


== Litteratur ==
Alison Arnold (utg.): Garland Encyclopedia of World Music. Band 5: South Asia. The Indian Subcontinent. Routledge, New York / London 2000
Guy L. Beck: Kirtan and Bhajan in Bhakti Traditions. In: Brill’s Encyclopedia of Hinduism, Band 2,  2010, S. 585–598
Tama Debnath, Rabindra Bharali: Padavali Kirtan of Bengal. Arkivert 27. desember 2019 hos Wayback Machine. (PDF) In: Sangeet Galaxy, Band 7, Nr. 1, Januar 2018, S. 5–10
Eben Graves: The Marketplace of Devotional Song: Cultural Economies of Exchange in Bengali Padāvalī-Kīrtan. In: Ethnomusicology, Band 61, Nr. 1, Winter 2017, S. 52–86
Gobind Singh Mansukhani: Indian Classical Music and Sikh Kirtan. (PDF) Oxford University Press, London 1982
Janice Faye Protopapas: Sikh Śabad kīrtan as a musical construction of memory. (Dissertation) University of Maryland, 2011
Navtej K. Purewal, Harjinder S. Lallie: Sikh Kirtan in the Diaspora: Identity, Innovation, and Revivalism. (PDF) I: Michael Hawley (utg.): Sikh Diaspora. Theory, Agency, and Experience. Brill, Leiden 2013, S. 381–403
Anna Schultz: Hindu Nationalism, Music, and Embodiment in Marathi Rāshṭrīya Kīrtan. In: Ethnomusicology, Band 46, Nr. 2, Frühjahr–Sommer 2002, S. 307–322
Zoe Sherinian: The Indigenization of Tamil Christian Music: Musical Style and Liberation Theology. In: The World of Music, Band 47, Nr. 1 (Musical Reverberation from the Encounter of Local and Global Belief Systems) 2005, S. 125–165
Zoe C. Sherinian: Musical Style and the Changing Social Identity of Tamil Christians. In: Ethnomusicology, Band 51, Nr. 2, Frühjahr–Sommer 2007, S. 238–280
Stephen M. Slawek: Popular Kīrtan in Benares: Some “Great” Aspects of a Little Tradition. In: Ethnomusicology, Band 32, Nr. 2, Frühjahr–Sommer 1988, S. 77–92
Davesh Soneji: The Powers of Polyglossia: Marathi Kīrtan, Multilingualism, and the Making of a South Indian Devotional Tradition. In: International Journal of Hindu Studies, Band 17, Nr. 3, desember 2013, s. 239–269
Jyoshna La Trobe: Red Earth Song. Marāī Kīrtan of Rāṛh: Devotional singing and the performance of ecstasy in the Purulia District of Bengal, India. (PhD thesis) SOAS University of London, 2010
Lunnerhallen

Lunnerhallen er en idrettshall på Roa i Lunner kommune. 
Hallen ligger i Sandsvegen 6, vegg i vegg med Lunner ungdomsskole, og brukes hovedsakelig av ungdomsskolen og Lunner håndballklubb.


== Referanser ==
Lunner brannstasjon

Lunner brannstasjon er en brannstasjon på Roa i Lunner kommune.
Brannstasjonen ligger i Sandsvegen 5A, ovenfor Lunner rådhus.


== Eksterne lenker ==
Lunner kommune - Brann og feiing
Heggveien

Heggveien eller Heggvegen kan vise til følgende veier eller gater i Norge:

Heggveien (Alta)
Heggveien (Asker)
Heggveien (Fauske)
Heggveien (Hadsel)
Heggvegen (Hamar)
Heggveien (Horten)
Heggveien (Indre Fosen)
Heggveien (Lier)
Heggveien (Lørenskog)
Heggvegen (Løten)
Heggvegen (Malvik)
Heggveien (Modum)
Heggvegen (Nannestad)
Heggvegen (Oppdal)
Heggveien (Rakkestad)
Heggveien (Rana)
Heggveien (Sandnes)
Heggveien (Sarpsborg)
Heggvegen (Sola)
Heggveien (Sørfold)
Heggvegen (Trondheim)
Heggveien (Tønsberg)
Heggvegen (Vefsn)
Heggvegen (Verdal)
Heggveien (Ås)
Heggvegen (Nannestad)

Heggvegen (1, 3) er en vei på Gardermoen i Nannestad kommune, rett nordvest for Oslo lufthavn. Veien er en sidevei til Gardermovegen, og går østover inn mot flyplassen.Veien har kun to veiadresser, og ligger cirka 203 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Christian Røer

Christian Seland Røer (født 12. januar 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for Bryne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Røer – Transfermarkt 
(en) Christian Røer – Soccerway 
(no) Christian Røer – Norges Fotballforbund
Hans Gaarders veg

Hans Gaarders veg (15-95, 2-92)) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett vest for Oslo lufthavn. Veien går fra Ravinevegen, og går nordover på østsiden av E16 i parallell med denne. Veien ender opp i Gardermovegen ved SAS Museet.Veien ligger cirka 200 meter over havet. Sideveier er Tunvegen, Gardergutua og Gudrun Bjerkes veg.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Gaarders veg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gudrun Bjerkes veg

Gudrun Bjerkes veg (16)) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett vest for Oslo lufthavn. Veien går fra E16 til Hans Gaarders veg.Veien har kun én veiadresse - Flight Park parkering ligger i Gudrun Bjerkes veg 16. Veien ligger cirka 200 meter over havet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Gardermovegen

Gardermovegen kan vise til følgende veier i Norge:

Gardermovegen (Nannestad) - fra Hans Gaarders veg, opp Fylkesvei 176 til krysset Sessvollvegen/Maurevegen, nord for Oslo lufthavn Gardermoen
Gardermovegen (Ullensaker) - fra Jessheim til Lufthavnvegen (E16), sør for Oslo lufthavn GardermoenSe også
Gamle Gardermoveg (Ullensaker kommune)
Filing

Filing er en produksjonsprosess hvor man fjerner materiale. Filing brukes hovedsakelig til ferdigstilling, som for eksempel til å fjerne kanter og grader. Avhengig materiale og scenario kan man bruke flere ulike verktøy til filing, for eksempel en håndfil.


== Se også ==
Fil
Båndsliper
Båndsag
Sandstøping

Sandstøping er en type metallstøping hvor man benytter sand til å lage formene. Sandstøping gjøres ofte på spesialiserte fabrikker kalt støperier. Over 60% av alt metall som støpes i industrien gjøres ved hjelp av sandstøping.Sandformene er relativt billige, og er tilstrekkelig ildfaste selv til støping av stål. I tillegg til sand blandes det ofte inn et egnet bindemiddel (vanligvis leire). Blandingen blir vanligvis fuktet med vann (men noen ganger med andre stoffer) for å gi styrke og plastisitet til leiren slik at blandingen blir egnet til støping. Sandformen plasseres vanligvis i en ramme eller holder (f.eks. av treverk), og det lages kanaler inn og ut som støpet skal flyte gjennom.


== Referanser ==
Planing

Planing eller høvling er en produksjonsprosess hvor man fjerner materiale fra et arbeidsstykke for å få en plan flate. Planing har mange liketer med dreiing, med forskjell at arbeidsstykket er stasjonært under planing. Mange bruksområder for planingsmaskiner gjøres i dag istedet med fresing. Det skjærende verktøyet på en planingsmaskin er vanligvis laget av karbidstål eller hurtigstål, og ligner på verktøy som brukes i dreiebenker.


== Se også ==
Plansenking
Dreiing

Dreiing er en metode for forming av materiale ved bruk av et stasjonært skjær på et roterende arbeidsstykke, for eksempel av metall-, plast- eller tremateriale, slik at man kan forme det til ønsket diameter og form.
Dreiing utføres som regel med en dreiemaskin (kalt dreiebenk), men kan også gjøres for hånd eller med fotkraft.
Boring

Boring er en maskineringsprosess hvor man utvider et hull som allerede har blitt boret eller støpt ved hjelp av et roterende skærende verktøy. Boring brukes for å få bedre nøyaktighet på diameteren til et hull, og kan brukes til å forme sylindriske såvel som koniske hull. Boring kan sees på som innvendig motparten til dreiing, som brukes til å forme ytterdiameteren av et arbeidsstykke.


== Se også ==
Rømming
Brotsjing
Fresing

Fresing er en maskineringsprosess hvor man bruker et roterende verktøy for å fjerne materiale, ofte ved hjelp av en fres. En fres kan være manuelt styrt eller styrt av en datamaskin som utfører forhåndsdefinerte operasjoner (CNC).
Fresing kan gjøres i ulike retnigner, eller langs såkalt ulike akser, avhengig av maskin. Det kan også brukes ulike typer skjæreverktøy og avvirkningshastighet. Fresing brukes i industrien til å produsere et bredt spekter av ulike deler, fra små enkeltdeler til svært store, begrenset av størrelsen på maskinen. Fresing er en av de mest brukte arbeidsprosessene for maskinering av deler med nøyaktige toleranser.


== Referanser ==
Skraping

Skraping er en prosess hvor man bruker et verktøy med én kant til å skrape metall fra en overflate, for eksempel ved hjelp av en håndskrape. Dette kan for eksempel være nødvendig dersom man har behov for at en overflate skal ha en viss flathet, for å korrigere passform mellom deler, sikre at en overflate klarer å holde på smøremidler, eller for dekorasjon.
Sliping

Sliping er en maskineringsprosess hvor man bruker en slipeskive som skjærende verktøy.
Et bredt utvalg av maskiner som er brukt til sliping:

Hånddrevne verktøy (for eksempel slipesteiner til knivskjerping)
Håndholdte elektriske verktøy (for eksempel vinkelsliper og rettsliper)
Ulike typer dyre industrielle verktøymaskiner (planslipemaskiner)
BenkeslipereSliping brukes i et bredt spekter av produksjonsprosesser. Enkelte typer sliping kan gi veldig fine utførelser og veldig nøyaktige mål, mens andre typer sliping er med egnet for å produsere stort volum med grove mål i høyt tempo.
Sliping er en type skjæreprosess. Lepping og pussing med sandpappir er undergrupper av sliping.
Benkesliper

En benkesliper er en type slipemaskin som vanligvis monteres på en arbeidsbenk. De brukes vanligvis til å skjerpe skjæreverktøy eller utføre grovsliping av arbeidsstykker. Benkeslipere kan også utstyres med stålbørster eller poleringshjul for å børste eller polere arbeidsstykker. Benkeslipere er standard utstyr på mange verksteder, sammen med vinkelslipere og rettslipere.


== Referanser ==
Honing

Honing er en slipende maskineringsprosess hvor man beveger et slipende verktøy langs en kontrollert bane for å få en presis overflate på et arbeidsstykke. Honing brukes stort sett for å få mer presis geometrisk overflate på metall. Typiske bruksområder er etterbehandling av sylindre for forbrenningsmotorer, spindler med luftlager og tannhjul. Det finnes mange typer honingsverktøy, men alle består av ett eller flere skjærende verktøy som holder trykk mot overflaten de arbeider på.
Andre lignende prosesser er lepping og superfinishing.


== Se også ==
Sliping
Rømming
Brotsjing
Lepping
Polering (metallarbeid)

Innen maskinering viser polering til overflatebehandlings-prosesser hvor man utjevner overflaten på et arbeidsstykke ved hjelp av et slipemiddel festet på for eksempel et roterende hjul eller en strykereim.
Teknisk skiller men mellom prosesser hvor slipemiddelet i hovedsak er limt til arbeidshjulet og prosesser hvor slipemiddelet i hovedsak er en løs masse. Førstnevnte er en mer aggressiv form for polering, mens sistnevnte er mindre aggressiv og dermed kan gi en penere overflate.


== Se også ==
Overflatebehandling


== Referanser ==
Overflateruhet

Overflateruhet er et mål som angir teksturen på en overflate. Overflateruheten angis ved at man måler det vertikale avviket fra overflatens ideelle form. Store avvik betyr stor ruhet, mens små avvik betyr at overflaten er flat og jevn.
Sammenlignet med en kurve vil altså grov ruhet innebære høy amplitude og lav frekvens.


== Ruhet fra ulike bearbeidingsmetoder ==
Ulike bearbeidingsmetoder i maskinering og metallarbeid kan gi forskjellig ruhet. Følgende liste angir en grov sortering av hvilken overflateruhet man kan forvente med noen vanlige bearbeidingsmetoder ved normal bearbeiding (sortert fra grov til fin):
Sandstøping (400-50 Ra µm)
Smiing (400-50 Ra µm)
Senkesmiing (100-20 Ra µm)
Filing (12.5-1.6 Ra µm)
Høvling eller planing (12.5-3.2 Ra µm)
Dreiing (12.5-1.6 Ra µm)
Boring (12.5-1.6 Ra µm)
Fresing (12.5-0.8 Ra µm)
Skraping (12.5-1.6 Ra µm)
Rømming eller brotsjing (3.2-0.6 Ra µm)
Sliping (3.2-0.4 Ra µm)
Honing (0.8-0.1 Ra µm)
Lepping (0.4-0.1 Ra µm)
Polering (0.3-0.05 Ra µm)


== Referanser ==
Xterm

xterm er standard terminalemulator for vindussystemet X. En bruker kan ha mange forskjellige påkallelser av xterm som kjører samtidig på den samme skjermen, som hver enkelt har en uavhengig innmatning og utmatning for prosessen som kjører i det (vanligvis er prosessen Unix-skall).


== Referanser ==
Religionsåret 1847

Religionsåret 1847 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1847.


== Andre hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Religionsåret 1780

Religionsåret 1780 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1780.


== Andre hendelser ==


== Fødsler ==


== Referanser ==
De ti sikh-guruer

De ti sikh-guruer var de første ti religiøse ledere innen sikhismen, og de eneste som innehadde tittelen guru (sanskrit, m., गुरु). De ti guruer virket i perioden 1469 til 1708.


== Beskrivelse ==
Den første var Guru Nanak, selve religiongrunnleggeren, som før sin død i 1539 etablerte den tradisjon som tillot guruen selv å utpeke den som skulle etterfølge ham etter sin død. Guru Nanak utpekte Angad Dev, og framhevet at en guru overførte ånd «som et lys tenner et annet».
Gurutittelen ble etterhvert arvet innen én familie, frem til Gobind Singh endret hele systemet.
Guruene var først åndelige ledere, men i konflikt med mogulriket fikk noen av dem også en rolle som militære ledere. Guru Ardjan og Guru Tegh Bahadur ble henrettet av mogulherskerne, og blir sett på som martyrer i sikhismen.
Gobind Singh, den tiende og siste menneskelige guru, døde i 1708 som følge av et mordanslag. Han hadde utpekt den hellige skrift Guru Granth Sahib (også kalt Ādi Granth = «ur-boken») til sin etterfølger og til «evig guru». Boken Guru Granth Sahib ble dermed den åndelige leder for sikeane, mens et valgt råd, panth, stod for det verdslige styret.
Ordet «sikh» betyder opprinnelig disippel, læresvenn, og alle sikher følger en guru, en åndelig lærer eller rettleder. Det gjelder også i tiden etter 1708, skjønt på den måte som er forklart over.


== Oversikt over guruene ==


== Skjematisk fremstilling ==


== Slektstre ==


== Kilder ==
«Guru.» Encyclopædia Britannica. 2009. Encyclopædia Britannica Online. 12 Oct. 2009


== Referanser ==
Supersonisk motor

Supersonisk motor  (engelsk scramjet, av  supersonic combusting ramjet) er en variant av ramjet-jetmotoren der forbrenningen skjer i en luftstrøm med overlydshastighet. Dette kan bare hende når et fly kommer over lydens hastigheten, og luften blir presset tett sammen før den blir tent sammen med brennstoffet. 


== Sammenligning med rakettmotoren ==
Fordelen med en supersonisk motor jevnført med en rakettmotor er den samme som med ramjet. En trenger ikke blande surstoff (O2) i brennstoffet, men vinner den fra luften omkring akkurat som ved en vanlig forbrenningsmotor. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Segal, Corin (2009). The Scramjet Engine: Processes and Characteristics. Cambridge Aerospace Series (New York, New York: Cambridge University Press). ISBN 978-0521838153. Henta 13. februar 2016. 
Hill, Philip Graham; Peterson, Carl R. (1992). Mechanics and Thermodynamics of Propulsion (2 utg.). Reading, Massachusetts: Addison-Wesley Publishing Company. ISBN 978-0201146592. Henta 13. februar 2016. 
Billig, Frederick S. (1993). «SCRAM - A Supersonic Combustion Ramjet Missile». 29th Joint Propulsion Conference and Exhibit. Monterey, California: AIAA. doi:10.2514/MJPC93. http://arc.aiaa.org/doi/abs/10.2514/6.1993-2329. 
Ingenito, Antonella; Bruno, Claudio (2010). «Physics and Regimes of Supersonic Combustion». AIAA Journal 48 (3): 515–525. Bibcode:2010AIAAJ..48..515I. ISSN 0001-1452. doi:10.2514/1.43652. Henta 13. februar 2016. 
«On the trail of the Scramjet». The Lab. ABC. 17. oktober 2002. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 13. februar 2016. 
«Revolutionary jet engine tested». BBC News (BBC). 25. mars 2006. Arkivert frå originalen den 2016-02-13. Henta 13. februar 2016. 
«French Support Russian SCRAMJET Tests». Skunk Works Digest. 12. desember 1992. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 13. februar 2016. 
Schneider, David (2002). «A Burning Question». American Scientist 90 (6): 1. Arkivert frå originalen 2016-02-13. Henta 13. februar 2016. 
«Hypersonic Scramjet Projectile Flys In Missile Test». SpaceDaily (Ronkonkoma, New York: Space Media Network). 4. september 2001. Henta 13. februar 2016. 
«National Hypersonics Plan». NASA Langley Research Center. 13. august 2003. Arkivert fra originalen 7. august 2005.  Arkivert 7. august 2005 hos Wayback Machine.
«X-43A». Missions. NASA. 2. oktober 2010. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 13. februar 2016. 
«HyShot». Centre for Hypersonics. University of Queensland. Arkivert fra originalen 13. februar 2016. Besøkt 13. februar 2016. 
Swinerd, Graham (2010). How spacecraft fly: spaceflight without formulae. Copernicus Books. ISBN 9781441926296.
Dastar

Dastar (panjabi: ਦਸਤਾਰ, dastār, fra persisk: دستار‎) eller pagṛi (panjabi: ਪਗੜੀ) er en obligatorisk hodebekledning for sikher. Dastar er meget klart forbundet med sikhisme, og er en viktig del av sikh-religion og -identitet. For en mann å iføre seg en sikh-turban er obligatorisk for alle amritdhari (døpte) sikher (også kjent som khalsa).
Blant sikher er dastar en trosgjenstand som representerer ære, selvrespekt, mot, åndelighet og fromhet. Khalsa-sikher som pryder seg med de fem k'er, bærer til dels dastar for å dekke sitt lange og uklippede hår (kesh). Dastaren identifiseres for det meste med menn, selv om noen kvinner også bærer den fremfor den langt mer utbredte dupatta. Khalsa-sikher anser dastaren som en viktig del av den unike sikhidentitet. De er lett gjenkjennelige med deres særpregede dastar.


== Eksterne lenker ==
(en) Dastars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jhatka

Jhatka (fra sanskrit jhatiti, «straks») er en hinduistisk og sikhistisk slaktemetode som innebærer at slaktedyret avlives ved et hugg med øks eller lignende redskap for å avskille hodet. Jhatka er også begrepet for kjøttet fra dyr som er blitt slaktet på dette vis.
Sikhenes Guru Gobind Singh formulerte regler for jahtka.Avlivningsmåten dreper dyret umiddelbart. Visse hinduer (rajput og kshatriyas) foreskriver jhatkakjøtt og visse sikher anser at de får spise jhatkakjøtt, dkjønt de ikke får fortære islamsk halalkjøtt (dhabihakjøtt).
Dette er den obligatoriske slaktemetoden for dyreoffer til visse hinduiske guder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
FAO (Food and Agriculture Organization of the United Nations) Manual for the slaughter of small ruminants in developing countries