jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Japansag

Japansag er en type sag brukt i trearbeid som skjærer når man drar i sagen, i motsetning til de flest europeiske sager som skjærer når man skyver sagen.
Japansager har hatt en økende popularitet internasjonalt. Det påstås at å sage bakover legger igjen et smalere kutt. Det blir ikke like lett å ta kroppsvekten til hjelp når man sager, men dette kan løses ved å feste arbeidsstykket i en skrustikke eller skrutvinge. Utformingen av tennene på en japansag skal være bedre egnet til å sage mykt treverk som furu, mens europeiske sager skal være bedre egnet for harde tresorter som eik og lønn.


== Typer ==

Douzukinoko (胴付鋸、胴突鋸, Douzukinoko)
Ryoba (両刃, Ryoba)
Kataba (片刃, Kataba)
Azebiki (畦挽、あぜびき, Azebiki)
Mawashibiki (回し引き, Mawashibiki)
Oga


== Andre drasager ==
Japansagen er kanskje den meste kjente «dra»-sagen, men lignende sager er også brukt i Kina, Iran, Irak, Korea, Nepal og Tyrkia. Blant europeiske sager er kopesagen et eksempel på en drasag.


== Referanser ==
Șieu (elv)

Șieu (ungarsk: Sajó, tysk: Schogen) er en venstre sideelv til Someșul Mare i Romania.
Elva har sine kilder i Călimanifjellene øst for Șieuț. Den flyter gjennom fylket Bistrița-Năsăud i en bred dal i nordvestlig retning. Ved Sărățel tar den opp sin viktigste, og samtidig større sideelv, Bistrița fra høyre. Lenger nedstrøms opptar Șieu elva Lechinţa fra venstre. Øst for Beclean renner Șieu endelig ut i Someșul Mare.
Șieu har en lengde på 71 km. Den drenerer et område på 1 818 km². Gjennomsnittlig vannføring ved Șintereag-måleren er 13,4 m³/s.


== Referanser ==
Lars-Göran Dahl

Lars-Göran Dahl, også skrevet Lars Göran Dahl, er en svensk tidligere langrennsløper. Han representerte Hammerdals IF i Hammerdal i Jämtland.
I junior-VM 1980 i Örnsköldsvik ble Dahl nummer seks på 15 km, og han gikk tredje etappe på Sveriges lag som ble nummer to på 3 × 10 km stafett. Jan Ottosson og Gunde Svan gikk de to første etappene.
Dahl ble juniorverdensmester på 15 km i junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald, og han gikk første etappe på Sveriges lag som ble nummer to på 3 × 10 km. stafett. Anders Larsson og Gunde Svan gikk de to siste etappene.
Dahl vant Flyktningerennet i 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Bistrița (Someș)

Bistrița (ungarsk: Beszterce, tysk: Bistritz) er en høyre sideelv til Șieu i Romania.
Den springer ut fra Călimanifjellene, flyter østover gjennom byen Bistrița og renner ut i Șieu ved Sărățel. Elva har en lengde på 67 km, et nedbørfelt på 650 km² og (kort før dens sammenløp med Șieu) en gjennomsnittlig vannføring på 7,28 m³/s.
Bistrița er oppdemmet i øvre del av løpet og danner her Colibița-reservoaret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bistrița River, Bistrița-Năsăud County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anders Larsson (langrennsløper)

Anders Larsson (født 3. oktober 1961) er en svensk tidligere langrennsløper. Han representerte Bondsjöhöjdens IK i Härnösand i Västernorrlands län.


== Karriere ==
I junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald gikk Larsson andre etappe på Sveriges lag som ble nummer to på 3 × 10 km stafett. Lars-Göran Dahl og Gunde Svan gikk de øvrige etappene.
Larsson ble nummer 18 på 50 km i VM 1982 i Holmenkollen. Hans beste plassering i verdenscupen var fjerdeplass på 50 km i Lahtis i 1982. Han ble tildelt Sixten Jernberg-prisen i 1982.
Larsson representerte Sverige under vinter-OL 1984 i Sarajevo der han ble nummer 39 på 50 kilometer. 
Anders Larsson vant Vasaloppet i 1987. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anders Larsson – Olympedia 
(en) Anders Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anders Larsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Anders Larsson – FIS (langrenn)
Anders Larsson

Anders Larsson er navnet til flere personer:

Anders Larsson (bryter)
Anders Larsson (langrennsløper)
Bistrița (andre betydninger)

Bistrița er en by i Romania.
Bistrița kan også vise til følgende enheter i Romania:

Bistrița-Năsăud, fylke
Bistrița Bârgăului, kommune i Bistrița-Năsăud
Bistrița, en landsby i Mehedinţi fylke
Bistrița, en landsby i Neamț fylke
Bistrița, en landsby i Vâlcea fylke
Berești-Bistrița, kommune i Bacău fylke
Bistrița Nouă, en landsby i Olt fylke
Bistrița kloster, Neamț fylke
Bistrițafjellene, fjellkjede i det nordlige Sentral-Romania
elver i Romania:
Bistrița, en liten sideelv til Iza i Maramureș
Bistrița (Tismana), en sideelv til Tismana i Gorj fylke
Bistrița (Olt), en sideelv til Olt i Vâlcea fylke
Bistrița (Siret), en sideelv til Siret i Bistrița-Năsăud, Suceava, Neamț og Bacău fylker
Bistrița (Someș), en sideelv til Șieu i Bistrița-Năsăud fylke
Kiyoko Ono

Kiyoko Ono (小野 清子, Ono Kiyoko, opprinnelig Kiyoko Oizumi; født 4. februar 1936 i Iwanuma i prefekturet Miyagi i Japan; død 13. mars 2021 i Tokyo) var en japansk politiker og i yngre alder turner.


== Karriere ==


=== Sport ===
Kiyoko Ono deltok på Sommer-OL 1960 i München og stilte til alle turndisipliner. Hun kvalifiserte seg underveis bare til finalekampene i kvinnenes individuelle flerkamp i turn, og havnet på 15.-plass. I lagkonkurransen i samme displin - flerkamp - var hun med i det japanske laget som havnet på fjerdeplass. Ved Sommer-OL 1964 forbedret hun sin individuelle prestasjon og vhavnet på 9.-plass, og i lagkonkurransen fikk Japan bronsemedaljen. Dette hadde deres landslag allerede lyktes i under VM i turn 1962.


=== Politikk ===
Fra 1986 til 1998, og fra 2001 til 2007, var folkevalgt representant for Det liberaldemokratiske parti i Shūgiin - Japans underhus. I regjeringen Koizumi I (2. omdannelse) og i Koizumi II var Ono minister for matsikkerhet, ungdommens oppseding, og bekjempelse av nedgang av fødselsraten. Hun satt også i Den nasjonale kommisjon for offentlig sikkerhet. Hun tilhørte Nippon Kaigi («Japankonferansen», en tverrpolitisk nasjonalistisk preget organisasjon).
Hun ble den første kvinnelige visepresident for Den internasjonale olympiske komité og ble i 2016 tildelt Den olympiske orden i sølv.
Hennes ektemann Takashi Ono var også turner. De fikk fem barn.
Den 13. mars 2021 døde Ono i en alder av 85 år av covid-19 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kiyoko Ono – Olympics.com 
(en) Kiyoko Ono – Olympic.org 
(en) Kiyoko Ono – Olympedia 
(en) Kiyoko Ono – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Libotrechus

Libotrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore (5-6 millimeter), langbeinte, blankt mørkbrune, blinde løpebiller. De mangler fasettøyne. Pronotum er hjerteformet, dekkvingene rundede.


== Levevis ==
Artene lever i huler.


== Utbredelse ==
Slekten lever i hulesystemer i et lite område av Kina (Guangxi).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Libotrechus Uéno, 1998
Libotrechus duanensis Wei Lin og Mingyi Tian, 2014
Libotrechus nishikawai Uéno, 1998


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Libotrechus i Encyclopedia of Life 
(en) Libotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
Libotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Oodinotrechus

Oodinotrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små (4-5 millimeter), noe brede, blankt brunrøde, blinde løpebiller. De mangler fasettøyne, hodet er firkantet, lengre enn bredt, med middels kraftige kjever. pronotum er avrundet trapesformet (bredest bak), betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er litt rundede med utydelige punktrader.


== Levevis ==
Artene lever i kalksteinshuler (karst).


== Utbredelse ==
Slekten lever i hulesystemer i et lite område av Kina (Guangxi).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Oodinotrechus Uéno, 1998
Underslekten Oodinotrechus (i snever forstand)
Oodinotrechus kishimotoi Uéno, 1998
Oodinotrechus liyoubangi Tian, 2014
Underslekten Pingleotrechus Sun & Tian, 2015Oodinotrechus yinae Sun & Tian, 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oodinotrechus i Encyclopedia of Life 
(en) Oodinotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
Oodinotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hanne Krogstad Jenssen

Hanne Krogstad Jenssen (født 1963) er en norsk tidligere langrennsløper.
Hun tok sølv på 5 km i junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald i Vest-Tyskland, og hun gikk ankeretappen på Norges lag som tok gull på 3 x 5 km stafett. Nina Skeime og Anne Jahren gikk de to første etappene.
Hun tok to gull i junior-VM 1982. Hun vant 5 km og gikk andre etappe på Norges lag som vant på 3 x 5 km stafett. Kari Syrdalen og Anne Jahren gikk de to øvrige etappene.
Hun ble nummer 13 på 5 km i Reit im Winkl 9. desember 1983, som var det eneste verdenscuprennet hun har deltatt i.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanne Krogstad Jenssen – FIS (langrenn)
Naxipenetretus

Naxipenetretus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.


== Utbredelse ==
Slekten lever i Kina.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Patrobini Kirby, 1837
slekten Naxipenetretus Zamotaljov, 1999
Naxipenetretus sciakyi Zamotajlov, 1999
Naxipenetretus trisetosus (Zamotajlov & Sciaky, 1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Naxipenetretus i Encyclopedia of Life 
(en) Naxipenetretus i Global Biodiversity Information Facility 
Naxipenetretus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sinozolus

Sinozolus er en slekt av små løpebiller.


== Utseende ==
Små (3,3-4,2 millimeter), noe bredt ovale, blanke, brune til svarte løpebiller. Fasettøynene er middelsstore, pronotum er hjerteformet, dekkvingene ovale, bein og antenner forholdsvis lange.


== Levevis ==
Artene ser ut til å leve ved bredden av fjellbekker, oftest 3000-4000 meter over havet.


== Utbredelse ==
Arten lever i Kina (Gansu, Sichuan).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggeløpere, Trechinae Bonelli, 1810
Stammen Zolini
Gruppen Sinozolina Deuve, 1997
Slekten Sinozolus Deuve, 1997
Sinozolus lopatini Belousov & Kabak, 2005
Sinozolus micrangulus Belousov & Kabak, 2005
Sinozolus ovalis Belousov & Kabak, 2005
Sinozolus setosus Belousov & Kabak, 2005
Sinozolus yuae Deuve, 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sinozolus i Encyclopedia of Life 
(en) Sinozolus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sinozolus hos NCBI 
Sinozolus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pokémon reiser: Serien

Pokémon reiser: Serien er en japansk, animert Pokémon-serie som fra 2019, og ble utgitt 2021 i Norge gjennom strømmetjenesten Netflix. Serien utgjør 23. sesong av den større Pokémon-animeserien om Ash Ketchum og vennene hans, og er etterfulgt av Pokémon mesterreiser: Serien (24. sesong). Serien har 48 episoder, og handler om den unge treneren Ash og den nye vennen hans, Goh, som blir forskningsstipendiater ved laboratoriet til professor Cerise, og reiser verden rundt for å lære om Pokémon.


== Episoder ==
Tour Eqho

Tour Eqho er et kontorkompleks som ligger i forretningsområdet La Défense, i utkanten av Frankrikes hovedstad Paris, på territoriet til kommunen Courbevoie. 
Bygget i 1988, med en høyde på 131 m, tar Tour Eqho form av et parallelepiped i midten som en halv sylinder ville ha ekstrudert. Det er ikke vinduer i hjørnene, på grunn av tilstedeværelsen av støttesøyler på disse stedene. 


== Se også ==
Liste over skyskrapere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Uenotrechus

Uenotrechus  er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
Små (3-4 millimeter), spinkle, brunlige løpebiller. Hodet er avlangt med sterkt reduserte fasettøyne, et par lengdefurer i pannen. Kjevene er slanke og sigdformede, litt over halvparten så lange som resten av hodet. Antennene er ganske tynne, noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er langt og smalt, omtrent tre ganger så langt som bredt, noe tønneformet. Dekkvingene er ovale, mye bredere enn forkroppen, jevnt og fint punkterte uten påfallende punktrader. 


== Levevis ==
Artene finnes i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kina (Guangxi).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Uenotrechus Deuve & Tian, 1999
Uenotrechus deuvei Tian & Chen, 2017 
Uenotrechus gejianbangi Tian & Wei, 2017
Uenotrechus hybridiformis Ueno, 2002
Uenotrechus liboensis Deuve & Tian, 1999
Uenotrechus nandanensis Deuve & Tian, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uenotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
Uenotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Caucasaphaenops

Caucasaphaenops er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En middelsstor, spinkel, fint hårete, blind løpebille. Arten mangler fasettøyne. Hodet er avrundet, omtrent så langt som bredt, med et par dype, ujevne lengdefurer i hele lengden, kjevene er sigdformede og nesten så lange som resten av hodet. Antennene er tynne, rundt to tredjedeler så lange som kroopen. pronotum er nokså smalt, noe lengre enn bredt, avrundet trapesformet. Dekkvingene er avlangt ovale. Beina er tynne og forholdsvis lange.


== Levevis ==
Artene lever i huler, der de trolig ernærer seg av andre smådyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kaukasus i Russland (nærheten av Krasnojarsk).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. 

ordenen biller,  Coleoptera' Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Caucasaphaenops Belousov, 1999
Caucasaphaenops malchanovi Belousov, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tegning av arten
(en) Caucasaphaenops i Encyclopedia of Life 
(en) Caucasaphaenops i Global Biodiversity Information Facility 
Caucasaphaenops – detaljert informasjon på Wikispecies
Europarekordutvikling for spydkast

Europarekordutvikling for spydkast  er en liste over utviklingen av europeisk bestenotering i friidrettsøvelsen spydkast både for menn og kvinner. Den første offisielle europarekord som er godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF), er fra 1912.


== Rekordutvikling ==


=== Menn ===
Den første offisielle europarekord for spydkast for menn ble godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF) i 1912. Den var på 62,32 m som Eric Lemming satte i 1912.Nye spesifikasjoner for lovlige spyd ble introdusert i 1986, og spyd med takkede endestykker ble forbudt i 1991 noe som førte til at en godkjente på nytt til en rekord satt i 1990.
Ny spydtype ble introdusert i 1986.

* oppnådd med Németh-modellen (med tagget endestykke)
Spyd med tagget endestykke ble forbudt av IAAF i Tokyo i august 1991 ved IAAF-kongressen; flere av rekordene over ble underkjent 20.9.1991 og den gjeldende rekorden ble igjen Steve Backleys 89,58, det lengste kastet med ett spyd etter de nye reglene (fra 1986).


=== Kvinner ===
Europarekordutvikling for spydkast  er en liste over utviklingen av europeisk bestenotering i friidrettsøvelsen spydkast både for menn og kvinner. Den første offisielle europarekord som er godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF), er fra 1912.
Den etterfølgende tabellen viser utviklingen utviklingen av europeisk bestenotering i friidrettsøvelsen spydkast for kvinner. Den første offisielle europarekord som er godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF), er fra 1922.


==== Rekorder 1922-1998 ====


==== Rekorder fra 1999 ====
I 1999 ble en ny type regelverk for spyd innført.


== Referanser ==
Combretum

Combretum er ei planteslekt i familien Combretaceae.
Artene er trær, busker og lianer. Bladene sitter motsatt, kransstilt eller mer sjeldent spredt. Bladformen varierer, men bladene er som regel elliptiske til bredt eggformede. Blomsterstanden er et enkelt eller forgreinet aks, klase eller topp. Begerrøret har 4 eller 5 fliker. Det er 4 eller 5 kronblad som er hvite, gule, oransje, røde eller lilla. Det er vanligvis 8 eller 10 pollenbærere. Frukten er som regel tørr og har 4 eller 5 vinger, ribber eller kanter.
Combretum omfatter mer enn 270 arter og er utbredt i alle tropiske og mange subtropiske områder. Flest arter finnes i Afrika der de ofte dominerer på savannene sammen med den nærstående slekta Terminalia. Mange arter anvendes i tradisjonell medisin. Klatreplanten Combretum indicum er mye brukt i hager i tropene.
Slektene Meiostemon, Quisqualis og Thiloa blir nå ofte inkludert i Combretum.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
«Combretum». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 20. mars 2021. 
«Combretum». Flora of China. Besøkt 20. mars 2021. 
«Quisqualis». Flora of China. Besøkt 20. mars 2021. 
O. Maurin m.fl. (2010). «Phylogenetic relationships of Combretaceae inferred from nuclear and plastid DNA sequence data: implications for generic classification». Botanical Journal of the Linnean Society. 162 (3): 453–476. ISSN 1095-8339. doi:10.1111/j.1095-8339.2010.01027.x. 


== Eksterne lenker ==
(en) Combretum i Encyclopedia of Life 
(en) Combretum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Combretum hos ITIS 
(en) Combretum hos NCBI 
(en) Combretum hos The International Plant Names Index 
(en) Combretum hos Tropicos 
(en) Kategori:Combretum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Combretum – detaljert informasjon på Wikispecies
Giovanni Gastel

Giovanni Gastel (født 27. desember 1955 i Milano i Italia; død 13. mars 2021 samme sted) var en italiensk fotograf. 


== Liv og virke ==
Giovanni Gastel var nevø av den italienske filmregissøren Luchino Visconti. Han begynte å bevege seg mot fotografikunsten tidlig i 1970-årene. I 1981 arbeidet han allerede for fler motemagasiner, deriblant Vogue, Elle og Vanity Fair og senere også for merkevarer som Christian Dior, Trussardi, Krizia, Tod's og Versace.
I denne perioden begynte han også å utvikle en egen personlig stil, som er blitt kalt poetisk ironi. Hans lidenskap for kunsthistorie preget hans komposisjon og bildene han presenterte. Stilen har slektskap med Pop Art og Irving Penns fotoarbeider.Fra tidlig 1990-tall stod hans profesjonelle ry så fast at han i fagtidsskrifter gjerne ble nevnt sammen med fotografer som Oliviero Toscani, Giampaolo Barbieri, Ferdinando Scianna, Helmut Newton, Richard Avedon, Annie Leibovitz, Mario Testino og Juergen Teller. I 1997 gav La Triennale di Milano han den første personlige utstillingen. I 2002 ble Gastel hedret med La Kore Oscar della Moda.Giovanni Gastel døde den 13. mars 2021 i en alder av 65 år av covid-19. Han var gift og etterlot seg kone og to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Giovanni Gastel
Croatotrechus

Croatotrechus  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
En liten (4,5 millimeter), spinkel, blanktt brunlig, blind løpebille. Arten mangler fasettøyne. Hodet er avrundet, litt lengre enn bredt, kjevene tynne og nesten så lange som resten av hodet. Pronotum er avrundet trapesformet, mye lengre enn bredt. Dekkvingene er ovale (litt pæreformede), uten tydelige punktrader, men med lange børstehår.


== Levevis ==
Artene lever i huler.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Kroatia (Gorski kotar).


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Croatotrechus Casale & Jalzic, 1999 Croatotrechus tvrtkovici Casale & Jalzic, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Croatotrechus i Encyclopedia of Life 
(en) Croatotrechus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Croatotrechus hos Fauna Europaea 
Croatotrechus – detaljert informasjon på Wikispecies
Shenaphaenops

Shenaphaenops  er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En liten (ca. 5 millimeter), spinkel, langbeint, rødbrunlig, blind løpebille. Hodet er sterkt forlenget, fasettøynene mangler. Probotum er mye lengre enn bredt, tønneformet med fine siderender, dekkvingene litt kantete og omtrent dobbelt så brede som forkroppen.


== Levevis ==
Arten har et underjordisk levevis, og kan finnes i huler og gruver.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Kina (Guizhou).


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. To arter som inntil nylig ble regnet til denne slekten er nå overført til Shiqianaphaenops.

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie skyggeløpere Trechinae Bonelli, 1810
stammen Trechini Bonelli, 1810
delgruppe Trechina Bonelli, 1810
Slekten Shenaphaenops Uéno, 1999
Shenaphaenops humeralis Ueno, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shenaphaenops i Encyclopedia of Life 
(en) Shenaphaenops i Global Biodiversity Information Facility 
Shenaphaenops – detaljert informasjon på Wikispecies
Sajos

Det samiske kultursentre Sajos er et kultur- og administrativt senter i Enare, som også fungerer som kongress- og arrangementslokaler. Sajos sto ferdig i januar 2012 og ble offisielt åpnet i april 2012.Sajos inneholder administrasjon og møtelokale for det finske sametinget, Det samiske områdets utdannelsessenter SOGSAKK, det samiske biblioteket og det samiske arkivet, Lapin aluehallintovirasto og flere foreninger.Byggherre var Senaattikiinteistöt og bygget kostet 15 millioner euro. Bygget ble tegnet av arktitektkontoret HALO Arkkitehdit Oy i Uleåborg. Prosjektleder var Janne Laukka, andre pranleggarar var Tuomas Niemelä og Milla Parkkali. Prosjektleder for byggeprosessen var Juha Guttorm.Bygningen er på utsiden mørk og på innsiden lys furu. Utformingen er inspirert av samiske tradisjoner, noe konkurransevilkårene også ba om. Ordet sajos er enaresamisk og betyr støttepunkt.Prosjektet har en lang historie. Det daværende samiske utvalget var allerede på 1970-tallet på jakt etter et eget lokale. Saken var også oppe i 1996, da det finske sametinget ble grunnlagt. Planprosessen skjøt fart i 2000 og prosjektet kom på statsbudsjettet i 2007.


== Referanser ==