jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dilonchus

Dilonchus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hode og pronotum er forholdsvis små og rundede.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i India og det nordøstlige Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Licininae Bonelli, 1810
Stammen Licinini  Bonelli, 1810 
Gruppen Lestignathina Ball, 1992
Slekten Dilonchus Andrewes, 1936
Dilonchus bidens Andrewes, 1936
Dilonchus pictus Darlington, 1963


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Dilonchus [1]
(en) Dilonchus i Global Biodiversity Information Facility 
Dilonchus pictus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ligue Professionnelle 1 (Tunisia)

Ligue Professionnelle 1 (arabisk: الرابطة المحترفة الأولى لكرة القدم‎) er det høyeste nivået på nasjonal fotball i Tunisia. Ligaen spilles fra høst til vår og hver klubb spiller to oppgjør mot hver motstander. De to nederste lagene ved sesongslutt rykker direkte ned til Ligue Professionnelle 2.


== CAF-ranking (2021/22) ==
CAF rangerer ligaene etter de siste fem års prestasjoner i Afrikas Champions League og CAF Confederation Cup.


== Vinnere ==

1909/10 – Racing Club
1910/11 – Racing Club
1911/12 – Ferryville
1912/13 – Ferryville
1913/14 – Racing Club
1914/15 – Ingen sesong
1915/16 – Ingen sesong
1916/17 – Ingen sesong
1917/18 – Ingen sesong
1918/19 – Ingen sesong
1919/20 – Racing Club
1920/21 – Racing Club
1921/22 – Racing Club
1922/23 – Stade Gaulois
1923/24 – Stade Gaulois
1924/25 – Racing Club
1925/26 – Sporting Club
1926/27 – Stade Gaulois
1927/28 – Sporting Club
1928/29 – Avant Garde
1929/30 – Tunisienne
1930/31 – Tunisienne
1931/32 – Italia de Tunis
1932/33 – Tunisienne
1933/34 – Sfax Railways
1934/35 – Italia de Tunis
1935/36 – Italia de Tunis
1936/37 – Italia de Tunis
1937/38 – Savoia de La Goulette
1938/39 – Gabésien
1939/40 – Ingen sesong
1940/41 – Ingen sesong
1941/42 – ES Tunis
1942/43 – Ingen sesong
1943/44 – Ingen sesong
1944/45 – Bizertin
1945/46 – Bizertin
1946/47 – Club Africain
1947/48 – Club Africain
1948/49 – Bizertin
1949/50 – Sahel
1950/51 – Hammam-Lif
1951/52 – Ingen sesong
1952/53 – Sfax Railways
1953/54 – Hammam-Lif
1954/55 – Hammam-Lif
1955/56 – Hammam-Lif
1956/57 – Stade Tunisien
1957/58 – Sahel
1958/59 – ES Tunis
1959/60 – ES Tunis
1960/61 – Stade Tunisien
1961/62 – Stade Tunisien
1962/63 – Sahel
1963/64 – Club Africain
1964/65 – Stade Tunisien
1965/66 – Sahel
1966/67 – Club Africain
1967/68 – Sfax Railways
1968/69 – Sfaxien
1969/70 – ES Tunis
1970/71 – Sfaxien
1971/72 – Sahel
1972/73 – Club Africain
1973/74 – Club Africain
1974/75 – ES Tunis
1975/76 – ES Tunis
1976/77 – Kairouan
1977/78 – Sfaxien
1978/79 – Club Africain
1979/80 – Club Africain
1980/81 – Sfaxien
1981/82 – ES Tunis
1982/83 – Sfaxien
1983/84 – Bizertin
1984/85 – ES Tunis
1985/86 – Sahel
1986/87 – Sahel
1987/88 – ES Tunis
1988/89 – ES Tunis
1989/90 – Club Africain
1990/91 – ES Tunis
1991/92 – Club Africain
1992/93 – ES Tunis
1993/94 – ES Tunis
1994/95 – Sfaxien
1995/96 – Club Africain
1996/97 – Sahel
1997/98 – ES Tunis
1998/99 – ES Tunis
1999/00 – ES Tunis
2000/01 – ES Tunis
2001/02 – ES Tunis
2002/03 – ES Tunis
2003/04 – ES Tunis
2004/05 – Sfaxien
2005/06 – ES Tunis
2006/07 – Sahel
2007/08 – Club Africain
2008/09 – ES Tunis
2009/10 – ES Tunis
2010/11 – ES Tunis
2011/12 – ES Tunis
2012/13 – Sfaxien
2013/14 – ES Tunis
2014/15 – Club Africain
2015/16 – Sahel
2016/17 – ES Tunis
2017/18 – ES Tunis
2018/19 – ES Tunis
2019/20 – ES Tunis
2020/21 – ES Tunis
2021/22 – ES Tunis


== Eksterne lenker ==
Lebidia

Lebidia  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, blankt rødbrunlige løpebiller, dekkvingene med hvite flekker. Hodet har utstående fasettøyne og antenner som er tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotumer avrundet firkantet, mye bredere enn langt. Dekkvingene er litt rundede, uten punktstriper.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er vidt utbredt i Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Gallerucidiina Chaudoir, 1872
Slekten Lebidia A. Morawitz, 1862
Lebidia bioculata A. Morawitz, 1863
Lebidia dhankutani Kirschenhofer, 1994
Lebidia formosana Kano, 1929
Lebidia octocelis Andrewes, 1924
Lebidia octoguttata A. Morawitz, 1862


== Eksterne lenker ==
Bilder av Lebidia bioculata
(en) Lebidia i Encyclopedia of Life 
(en) Lebidia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lebidia hos NCBI 
(en) Kategori:Lebidia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lebidia – detaljert informasjon på Wikispecies
Drymatus

Drymatus  er en slekt av løpebiller.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Drymatus Motschulsky, 1862
Drymatus tesselatus Motschulsky, 1862


== Eksterne lenker ==
(en) Drymatus i Global Biodiversity Information Facility 
Drymatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Knerisp

Knerisp (Limonium sinuatum) er en flerårig urt i hinnebegerfamilien.
Den har en grunnstilt rosett med 40–150 mm lange og 8–30 mm brede blad som har 4–7 par avrundede fliker. Stengelen er 10–40 cm lang og opprett eller oppstigende. Den har 3–4 brede vinger som i leddene går over til lansettformede stengelblad. Blomstene har et 11–14 mm langt, mørklilla beger og ei lita, hvit krone.
Knerisp vokser på steinete eller sandige steder ved kysten og på saltjord i innlandet. Den finnes opp til 700 moh. Arten er naturlig utbredt i hele middelhavsområdet, og finnes forvillet andre steder. I Norge er den funnet noen få ganger, men den er for varmekrevende til å reprodusere. 
Planten dyrkes i hager for blomsterstandene som tørkes og beholder fargen lenge. Dyrkede planter kan ha hvite, rosa, lilla eller gule blomster.


== Galleri ==

		
		
		


== Litteratur ==
O. Polunin og A. Huxley, norsk utgave P. Sunding (1978). Middelhavsflora. NKI-Forlaget. s. 139–140. ISBN 82-562-0490-7. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 171. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Knerisp Limonium sinuatum». Fremmedartsbasen 2018. Besøkt 30. november 2020. 
«Limonium sinuatum». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 30. november 2020. 
«Limonium sinuatum». Flora iberica (PDF) (spansk). 3. Madrid: RJB/CSIC. s. 15–16. 
B. Beining (1995). Sommerblomster. Schibsted. s. 133. ISBN 82-516-1559-3. 


== Eksterne lenker ==
(en) knerisp i Encyclopedia of Life 
(en) knerisp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) knerisp hos Artsdatabanken 
(sv) knerisp hos Dyntaxa 
(en) knerisp hos ITIS 
(en) knerisp hos NCBI 
(en) knerisp hos The International Plant Names Index 
(en) knerisp hos Tropicos 
(en) Kategori:Limonium sinuatum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Limonium sinuatum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Limonium sinuatum – detaljert informasjon på Wikispecies
Mildred Wiley

Mildred Wiley (født 3. desember 1901, død 7. februar 2000) var en amerikansk friidrettsutøver.
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mildred Wiley – Olympedia 
(en) Mildred Wiley – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mildred Wiley – Track and Field Statistics
Aleksandra Tsjudina

Aleksandra Georgijevna Tsjudina (født 6. november 1923, død 28. oktober 1990) var en sovjetisk idrettsutøver fra Kramskaja i Belgorod oblast i Russland. Storvokste Tsjudina, på 188 cm, var en svært allsidig idrettsutøver. Hun deltok på høyt nivå i ishockey, basketball, sykling og tennis. Både i friidrett og i volleyball var hun i verdenstoppen.


== Karriere ==


=== Friidrett ===
Tsjudina deltok i høydehopp under friidretts-EM 1946 i Oslo, det første internasjonale mesterskapet Sovjetunionen noen gang sendte en tropp til. Hun tok sølvmedaljen med resultatet 1,57 m, bak franske Anne-Marie Colchen som var den eneste til å gå over 1,60 m.
Under de olympiske lekene i Helsingfors i 1952 vant Tsjudina tre medaljer på ett døgn. Først tok hun sølv i lengdehopp, med 6,04 meter, hvor hun ble slått av Yvette Williams fra New Zealand med ti centimeter. Dagen etter kastet hun spydet 50,01 meter og tok en ny sølvmedalje, bak Dana Zátopková fra Tsjekkoslovakia som seiret med et kast på 50,47 m. Til sist klarte hun 1,63 m i høydehopp, nok til å sikre seg bronsemedaljen.Tsjudina deltok i mange øvelser i EM i friidrett 1954 i Bern. Det startet med femteplass i spydkast, før hun deltok i femkamp over to dager. Innimellom øvelsene i femkampen deltok hun i lengdehoppfinalen, hvor hun med et hopp på 5,93 meter tok EM-sølvet. Deretter ble hun europamester i femkamp, 41 poeng foran Maria Sander fra Tyskland. Dagen etter at hun vant EM-gull, deltok hun i høydehopp og ble nummer seks.
I tiden 1945-56 vant Tjsudina flere gull i friidrett enn noen annen i sovjettiden. De 31 gullmedaljene fordelte seg på 400 meter, 80 meter hekk, høydehopp, lengdehopp, spydkast og femkamp.


=== Volleyball ===
Tsjudina var også en helt sentral spiller på Sovjetunionen sitt kvinnelandslag i volleyball i over ti år. .
Hun var med å vinne de tre første verdensmesterskapene i volleyball i 1952, 1956 og 1960. Dessuten ble hun europeisk mester i volleyball i 1949, 1950, 1951 og 1958.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Aleksandra Tsjudina – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksandra Tsjudina – Olympics.com 
(en) Aleksandra Tsjudina – Olympic.org 
(en) Aleksandra Tsjudina – Olympedia 
(en) Aleksandra Tsjudina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandra Tsjudina – Track and Field Statistics
Taisija Tsjentsjik

Taisia Chenchik (født 30. januar 1936, død 19. november 2013) var en ukrainsk friidrettsutøver.
Hun representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1964, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taisija Tsjentsjik – Olympics.com 
(en) Taisija Tsjentsjik – Olympic.org 
(en) Taisija Tsjentsjik – Olympedia 
(en) Taisija Tsjentsjik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Taisija Tsjentsjik – Track and Field Statistics
Valentina Kozyr

Valentina Kozyr (født 25. april 1950) er en ukrainsk friidrettsutøver.
Hun representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1968, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valentina Kozyr – Olympics.com 
(en) Valentina Kozyr – Olympic.org 
(en) Valentina Kozyr – Olympedia 
(en) Valentina Kozyr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Ilona Gusenbauer

Ilona Gusenbauer (født 16. september 1947) er en østerriksk friidrettsutøver.
Hun representerte Østerrike under Sommer-OL 1972, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ilona Gusenbauer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ilona Gusenbauer – Olympics.com 
(en) Ilona Gusenbauer – Olympic.org 
(en) Ilona Gusenbauer – Olympedia 
(en) Ilona Gusenbauer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ilona Gusenbauer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Ilona Gusenbauer – World Athletics 
(en) Ilona Gusenbauer – Track and Field Statistics
Jutta Kirst

Jutta Kirst (født 10. november 1954) er en tysk friidrettsutøver.
Hun representerte Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jutta Kirst – Olympics.com 
(en) Jutta Kirst – Olympic.org 
(en) Jutta Kirst – Olympedia 
(en) Jutta Kirst – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jutta Kirst – World Athletics 
(en) Jutta Kirst – Track and Field Statistics
Oana Pantelimon

Oana Pantelimon (født 27. september 1972) er en rumensk friidrettsutøver.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 2000, hvor hun tok bronse i høydehopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oana Pantelimon – Olympics.com 
(en) Oana Pantelimon – Olympic.org 
(en) Oana Pantelimon – Olympedia 
(en) Oana Pantelimon – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Oana Pantelimon – World Athletics 
(en) Oana Pantelimon – Track and Field Statistics
De ti tusen riddere

Ti tusen riddere, 22. juni, i kirkekalenderen kalt 10 000 martyrer. Dagen har vært viet til flere katolske helgener, blant andre Achatius, en romersk soldat som ifølge fortellinger ble korsfestet i keiser Hadrians tid på fjellet Ararat i Armenia sammen med 10 000 soldater. Dagen ble holdt for å være solverv.
Kiran Maheshwari

Kiran Maheshwari (født 29. oktober 1961 i Udaipur i Rajasthan i India, død 30. november 2020 i Gurugram i Haryana) var en  indisk politiker fra delstaten Rajasthan, tilhørende Bharatiya Janata Party.
Hun var parlamentsmedlem i Lok Sabha (2004–2009) der hun representerte valgkretsen Udaipur. I mai 2009 tapte hun imidlertid gjenvalg mot Sachin Pilot fra Kongresspartiet. 
Hun stilte så i 2013 til valg og ble innvalgt i Rajasthans lovgivende forsamling, med gjenvalg i 2018.Hun testet positiv for covid-19 høsten 2020, og døde etter en måned, den 30. november, på Medanta-sykehuset i Gurugram i Haryana.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Inter Primo

Inter Primo AS er et dansk multinasjonalt konsern innen ekstrudering av plast med hovedkontor sentralt i København, Danmark, med 14 produksjonsanlegg i 8 land og 1 kontor i Norge. Inter Primo AS er eid av Primo Holding AS.
Inter Primo fremstiller ekstruderte plastprofiler til en rekke ulike bransjer, inklusive medisin, offshore, bygg, transport og belysning.
Inter Primo har 894 ansatte i Europa og Kina og markedsfører sine produkter globalt. Konsernet er i dag et resultat av mer enn 20 fusjoner og oppkjøp siden Inter Primo ble grunnlagt i 1959 i Tistrup, Danmark.
Foretaket eies av Primo Holding AS som eies av 3 andre holdingselskaper; D. Grunnet Holding AS, F. Grunnet Holding AS og M. Grunnet Holding AS. Disse eies av styrets formann Fleming Grunnet og hans 2 døtre, Mette og Dorthe.


== Historie ==


=== 1959 ===
Primo etableres i Tistrup Danmark av entreprenøren Chresten Jensen. Foretakets plastprofiler ble solgt til isenkram og tømmerhandlere.


=== 1977 ===
Chresten Jensen selger sin andel av foretaket til Fleming Grunnet, hvor også de to foretakene Ureflex og Krone Plast, hjemmehørende i Danmark, inngår.


=== 1984 ===
Primo kjøper svenske Kontraplast AB, som har spesialisert seg på ekstrudering - Primos første investering utenlands – og etablerer Primo Sverige AB. I de følgende årene kjøper Primo den svenske plastfabrikanten Sondex og det finske OY WH Profil AB (et datterselskap av KWH Group) og etablerer således OY Primo Finland AB.


=== 1986 ===
Inter Primo grunnlegges. Primo UK grunnlegges året etter i Manchester, England.


=== 1990 ===
Primo kjøper 2 tyske plastprofilprodusenter og etablerer Primo Profile GmbH i Tyskland.


=== 1995 ===
OY Primo Finland kjøper en konkurrerende virksomhet og blir Finlands dominerende plastprofilprodusent. Samme år legger Primo UK ned sin virksomhet pga dårlig fremgang i det britiske markedet.


=== 1996 ===
Primo Sverige kjøper Smålandslisten AB som produserer ekstruderte silikonlister. Primo bygger en ny fabrikk i Zory, Polen, foretakets første fabrikk som bygges fra bunnen. Det polske datterselskapet Primo Profile Sp. Z. o. o er etablert og overtar plastprofilproduksjonen fra Spyra Polen


=== 1997 ===
Primo kjøper Vefi Profiler AS i Norge.


=== 2000 ===
Inter Primo etablerer hovedkontor på Vestergade i København, Danmark. Primo Danmark kjøper plastavdelingen for vinduer av Rationel Vinduer A/S.


=== 2004 ===
Primo Profile GmbH åpner en ny fabrikk i Berlin, Tyskland, og etablerer et samarbeide med den tyske plastvirksomheten Profilex og kjøper 25% andel av Profilex China i Zhuhai, Kina. Året før kjøpte Primo det danske plastekstruderingsselskapet OTV Plast AS.


=== 2005 ===
Primo Finland begynner å produsere i St Petersburg, Russland. Den svenske produksjonen intergreres i en ny fabrikk i Limmared i Västra Götaland.


=== 2019 ===
Etablering i Nederland: Primo kjøper Essentra Extrusion i Buitenpost i Nederland for 16,2 mill euro i juni 2019 og er dermed etablert i Nederland under navnet Enitor Primo. Konsernet feirer samme år sitt 60-årsjubileum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Immunterapi

Det er mange behandlinger som er en form for immunterapi.
Den vanligste formen for immunterapi i kreftbehandling i dag er såkalte immun-sjekkpunkthemmere. Det er legemidler som fjerner «bremseklossene» i immunforsvaret. På den måten aktiveres pasientens eget immunsystem til å angripe kreftcellene direkte. Målet med behandlingen er å gjøre immunsystemet i stand til å oppdage og fjerne kreftsvulstene. Behandling med sjekkpunkthemmere er per i dag godkjent i Norge for flere kreftformer.
Det gjøres også studier på kombinasjon av immunterapi med annen kreftbehandling som cellegift eller strålebehandling. Kombinasjon av ulike immunterapiformer har vist lovende resultater i enkelte studier. Enkelte utprøvende vaksiner og visse typer genterapi er også immunterapi.
Immunterapi gis som intravenøs infusjon via kanyle inn i en blodåre. Effekten av immunterapi kan vises allerede rett etter oppstart av behandlingen, men iblant kan det ta lang tid før man ser tydelig skrumping av kreftsvulstene.
Benjamín Jiménez Hernández

Benjamín Jiménez Hernández (født 31. mars 1938 i Pénjamo i delstaten Guanajuato i Mexico, død 26. november 2020 i Hermosillo i delstaten Sonora) var en meksikansk katolsk biskop.


== Biografi ==
Benjamín Jiménez Hernández studerte filosofi og teologi fra 1951 i presteseminaret der, og deretter ved det pavelige seminar i Montezuma i New Mexico i USA. Han ble presteviet 28. juli 1963 i katedralen i Culiacán.
I 1987 utnevnte Luis Rojas Mena, biskopen av Culiacán, ham til medlem av domkapittelet, og i 1988 ble han monsignore. Han var blant annet generalvikar av bispedømmet Culiacán.
Pave Johannes Paul II utnevnte ham 13. mai 1989 til hjelpebiskop i Culiacán og titularbiskop av Sullectum. Den apostoliske delegat i Mexico, erkebiskop Girolamo Prigione, ordinerte ham 29. juni samme år til biskop; medkonsekratorer var Emilio Carlos Berlie Belaunzarán, biskop av Tijuana, og Luis Rojas Mena, biskop av Culiacán.
Den 4. oktober 1993 ble han utnevnt til biskop av Culiacán. Han tiltrådte embedet den 18. mars 2011.
Han døde i november 2020 som følge av covid-19.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833–1903) *1871
Pave Pius X (1835–1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
Erkebiskop Girolamo Prigione (1921–2016) *1968
Kardinal Benjamín Jiménez Hernández


== Referanser ==
Clara Mørch

Clara Theodora Mørch (født Grimsgaard 13. september 1851 i Christiania, død 25. august 1935 i Oslo) var en norsk kunstmaler. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, oppvekst og utdannelse ===
Clara Mørch var datter av general Christian Semb Grimsgaard og Honorie Muldrup Schlytter. 
Clara Mørch tilbrakte oppveksten på flere steder, avhengig av hvor faren, general Grimsgaard, arbeidet. Hun bodde blant annet i Stockholm, der hun fikk sin første kunstundervisning, Fredrikshald og i Drammen. I Drammen tok hun selv imot malerelever.Hun fikk omkring 1865 kunstnerisk veiledning av Morten Müller. I 1874–1875 var hun i en periode på åtte måneder elev av kunstnerne Paul Flandrin og Charles Chaplin i Paris. Fra 1875 var hun elev av Knud Bergslien i Christiania. Hun gjennomførte flere reiser på Østlandet i 1870- og 1880-årene.
Clara Mørch hadde sin utdannelse innenfor figurmaling og landskapsmaling, men utmerket seg først og fremst som portrettmaler. Hun utførte i 1870- og 1880-årene en rekke portretter på bestilling for en kundekrets bestående av velstående familier i Kristiania og i østlandsområdet. Hennes portretter bærer et gjennomarbeidet, realistisk preg, i likhet med Bergsliens arbeider.
Den 16. februar 1897 giftet hun seg i Trefoldighetskirken med sorenskriver Edvard Johan Mørch. Ekteskapet var barnløst. Etter ektemannens død flyttet hun til Mogens Thorsens og Hustrus Stiftelse, som var et botilbud for kvinner fra de høyere samfunnslag som ikke hadde økonomiske midler til å forsørge seg selv.


=== Kunstnerisk virke ===
Hun stilte ut i Kristiania Kunstforening flere ganger, blant annet i 1879, 1883 og 1893. Hun stilte dessuten ut bilder til utlodning i kunstforeningene i Stavanger (1888, og 1893) Drammen (1893) og Bergen (1895). På Høstutstillingen i 1887 og 1888 deltok hun med to landskapsmalerier. I 1900 ble hennes maleri «Aarhane» loddet ut til inntekt for gjenreisningen av Akershus slott.Det er også oppgitt at hun holdt en separatutstilling i Kristiania Kunstforening i 1915.
Hennes portrett av faren, generalmajor Christian Semb Grimsgaard, ble utført i 1888, og henger i Oslo Militære Samfund. I 1892 utførte hun et maleri av kommandantboligen på Fredriksten festning. I 1896 ble hennes maleri av eiendommen Fagerlid på Malmøya gitt i gave til eiendommens besitter, tollkasserer Wilken Hornemann Heiberg Aschehoug. Hun utførte også et portrett av sin ektemann, sorenskriver Mørch, og i en notis i Aftenposten i anledning hennes 70-årsdag ble det fremhevet at hun bidro til å «gjøre sorenskrivergården Plogstad i Ullensaker til et selskapelig hjem med en vakker hage og en innholdsrik kunstsamling».Mørch ga også undervisning i tegning og maling i Fredrikshald i 1880-årene. Blant hennes elever var den senere forfatteren Dikken Zwilgmeyer.

		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Wichstrøm, Anne (1997). Kvinneliv, kunstnerliv. Gyldendal. s. 207. ISBN 8205193622. 
Norsk kunstnerleksikon : bildende kunstnere, arkitekter, kunsthåndverkere. B. 2 : H-M. Universitetsforl. 1983. s. 1044. ISBN 8200065359.