jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Poliana Fatima Sousa

Poliana Fatima Sousa de Jesus (født 12. februar 1986) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F54. Dette er en av klassene for sittende utøvere i parafriidrett. 


== Bakgrunn ==
Sousa skadet ryggmargen i en trafikkulykke da hun var fire år gammel, som ga paraplegi (lammelse av begge ben). Hun begynte med parafriidrett da hun var elleve år gammel. Hun trenes av Higor Fiorine, Amaury Wagner Verissimo og Rodrigo Carlos.


== Idrettskarriere ==
Machado deltok i Paralympiske sommerleker 2016, og kom der på femteplass i spydkast og sjetteplass i kulestøt, i klassen F54.Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der bronse i spydkast i klassen F54, bak Yanive Torres Martinez fra Colombia og Sebastiana Lopez Arellano fra USA. Hun deltok også i kulestøt, der hun kom på niendeplass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 12. november 2019 hos Wayback Machine.
(en) Profil under Paralympmiske sommerleker 2016
Agimat

Agimat, også kjent som anting eller anting-anting, er et filippinsk ord for amulett. Anting-anting er også et filippinsk system for magi og trolldomskunst som benytter seg av slike talismaner og amuletter. Andre ord for agimat er  bertud og galing.Gjenstandene inngår i en videre sørøstasiatisk tradisjon av stammefolks utsmykningsgjenstander, som "gantung" på indonesisk og malay og "anting-anting" («øreheng») på  javanesisk.


== Undertyper ==
Agimat kan forsøksvis klassifiseres etter forskjellige slag overnaturlige krefter:
Kabal (eller kunat) - en agimat som skal kunne gjøre usårlig mot sverdslag og kutt.
Pamako - en agimat som skal kunne paralysere en motstander.
Tagabulag - en agimat som skal kunne gjører bæreren usynlig.
Tagaliwas - en agimat som skal kunne beskytte mot kuler.


== Referanser ==
45. sovjetiske infanteridivisjon

45. sovjetiske infanteridivisjon ble oppsatt 18. april 1943 på basis av 67. infanteribrigade og noen marineinfanterienheter i området etter ordre fra sjefen for 26. armé i Den karelske front. Høsten 1944 ble divisjonen satt inn på Murmanskfronten, og den 18. oktober forserte ett av regimentene, 253. infanteriregiment, Grense Jakobselv og rykket senere fram til Kirkenes via Elvenes.
I 1957 ble divisjonen nedlagt, og divisjonens ressurser ble brukt til å sette opp 131. motoriserte infanteridivisjon


== Referanser ==
Vitenskapsåret 1544

Vitenskapsåret 1544 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1544.


== Geografi ==
Sebastian Münster fikk publisert verket «Cosmographia» (Kosmografi), den første verdensbekrivelsen på tysk. Basel.
Georgius Agricola fikk publisert verket «De ortu et causis subterraneorum» (Om opprinnelsen til underjordiske fenomener), et pionérarbeid i geologi. Basel.


== Matematikk ==
Michael Stifel fikk publisert «Arithmetica integra» (Hel aritmetikk), med første europeiske bruk av multiplikasjon ved sammenstilling, første navendelse av begrepet eksponent og en tabelloppstilling som er en tidlig versjon av en logaritmetabell. Nürnberg.


== Botanikk ==
Den botaniske hagen Orto botanico di Pisa ble opprettet av Cosimo I de' Medici, under ledelse av Luca Ghini som også lagde det første herbariet.
Valerius Cordus fikk publisert floraen «Historia Plantarum» (Plantenes historie). Leipzig.
Pietro Andrea Mattioli fikk publisert pamfletten «Di Pedacio Dioscoride Anazarbeo Libri cinque Della historia, et materia medicinale tradotti in lingua volgare italiana da M. Pietro Andrea Matthiolo Sanese Medico, con amplissimi discorsi, et comenti, et dottissime annotationi, et censure del medesimo interprete», også kalt «Discorsi» (Kommentarer), om «Materia Medica» av Dioskorides med beskrivelsen av noen ikke-medisinske planter, blant annet den første beskrivelsen av tomater i Europa.


== Zoologi ==
William Turner fikk publisert verket «Avium praecipuarum, quarum apud Plinium et Aristotelem mentio est, brevis et succincta historia» (Spesielle fugler, som beskrevet av Plinius og Aristoteles, kort og kortfattet fortalt), den første trykte boken som bare handlet om ornitologi. Köln.


== Fødsler ==
24. mai − William Gilbert (død 1603), engelsk lege og naturhistoriker.
Ukjent dato − Dirck Gerritsz Pomp (død 1608), nederlandsk oppdagelsesreisende.


== Dødsfall ==
25. september – Valerius Cordus (født 1515), tysk lege og botaniker.
Ukjent dato − Nilakantha Somayaji (født 1444), indisk matematiker og astronom.


== Referanser ==
Ypsilostethus

Ypsilostethus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Colombia og Venezuela.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Ampedini Gistel, 1856
Understammen Ampedina
Slekten Ypsilostethus Candéze, 1859
Ypsilostethus semiotulus Candéze, 1859


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Japan under Paralympiske vinterleker 1994

Japan deltok med 26 deltakere i Paralympiske vinterleker 1994 på Lillehammer.


== Kilder ==
Kirsten Bertheau Nøklebye

Kirsten Katrine Bertheau Nøklebye er etnolog/ kulturhistoriker med magistergrad i etnologi (mag. art) fra Universitetet i Oslo 1978 og cand.mag. samme sted i 1974. Hun er konservator NMF og har jobbet på Vest-Agder museet/ Kristiansand museum og Gimle Gård fra 1983 - 2012. Der har hun spesielt arbeidet med museets samlinger, bildearkivet, tekstiler, utstillingsprosjekt og formidling, friluftsmuseet og lystgården Gimle. Fra 2013 - 2020 jobbet hun som frivillig på Buskerudmuseet Ringerikes museum som konservator NMF, og er virksom som frilanse forsker. Hun er medlem av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) og har oppnådd NFFOS reisestipend 3 ganger. Som kulturhistoriker og frilanse forsker er hun konsentrert om sine spesialfelt lystgårdskulturen og den historiske matkulturen, foruten kulturhistorie generelt. Grunnen ble lagt på Gimle gård. I 2018 ga hun ut boken Herskapelige omgivelser, Lystgårdskulturen som fenomen og grobunn for europeiske impulser og ideologi.. I årene på Kristiansand museum skrev hun en rekke populærvitenskapelige artikler i museets årbok Vår barndoms have og i Vest-Agder museets årbok senere.


== Bibliografi ==
"Tett på de sovjetiske krigsfangene sommeren 1945  Et tidsvitne fra Feltsykehus 4 i Mo i Rana". Kolofon Forlag 2021
"Herskapelige omgivelser". Kolofon Forlag 2018
"Brødbaking i Snåsa på 1800-tallet". Om mattradisjoner i Nord-Trøndelag. (magisteravhandling 1978, ikke publisert)
"Historisk tilbakeblikk" i boken Matgleder fra Trøndelag, KOM forlag 2002. Kapitelbidrag.
"Kaffekjeler og kokekar av kobber på Gimle Gård". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1987. Artikkelbidrag.
"Dåpspraksis og dåpsklær". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1988. Artikkelbidrag.
"Sørlandstradisjoner på matfatet". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1989. Artikkelbidrag.
"Norge som en del av Europa på 1600-tallet". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1992. Artikkelbidrag.
"Carl 14.Johans kroning i 1818 sett med en kristiansanders øyne".  Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 1999. Artikkelbidrag.
"Ideologi og gjenstandskultur ca. 1790-1829". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 2002. Artikkelbidrag. Temanummer - Gimle Gård.
"Da bomullen kom til våre breddegrader". Årbok Vest-Agder Fylkesmuseum, Vår barndoms have 2003. Artikkelbidrag. Temanummer - Impulser.
"Borgerskapets matkultur på Agder og impulser fra Europa". Årbok Vest-Agder museet 2007. Artikkelbidrag. Temanummer - Mat og matkultur på Agder.
"Brytninger mellom to miljøer - et tidsbilde fra Nicolai og Alethe Wergelands liv". Årbok Vest-Agder museet 2008. Artikkelbidrag. Temanummer Wergelandfamilien og Kristiansand.
"Fra selskapsvin til folkevin". Årbok for Vest-Agder museet 2010.Artikkelbidrag. Temanummer Alkohol.
"En godt bevart lystgård  Herskapelige Gimle Gård". Fortidsvern, medlemsblad for Fortidsminneforeningen 2020/ 2. Artikkelbidrag. Temanummer Agder.


== Referanser ==
Adiaphorus

Adiaphorus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, blanke, brunlige smellere. Antennene er tynne. Pronotum er forholdsvis smalt, trapesformet, bakhjørnene litt trukket ut bakover. Dekkvingene har tydelige punktstriper.


== Utbredelse ==
Arten lever i Asia inkludert India.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Ampedini Gistel, 1856
Understammen Dicrepidiina Candéze, 1859
Slekten Adiaphorus Candéze, 1859
Adiaphorus elevatus Vats & Chauhan, 1992
Adiaphorus gracilicornis Candèze, 1859
Adiaphorus levisus Vats & Chauhan, 1992 - bør kanskje plasseres i slekten Prosephus
Adiaphorus malaisei Fleutiaux, 1942
Adiaphorus modestus Candèze, 1892
Adiaphorus ponticerianus Candèze, 1859


== Referanser ==


== Kilder ==
A. Patwardhan og R.P. Athalye (2010) Two new species of Dicrepidiini from Maharashtra, India with note on structure of hind wing and genitalia of some previously described species (Coleoptera: Elateridae). Genus 21(1):43-52. [2]


== Eksterne lenker ==
(en) Adiaphorus i Encyclopedia of Life
Calidrini

Calidrini er et tribus i underfamilien Calidrinae, som sammen med fire andre underfamilier utgjør snipefamilien (Scolopacidae). Tribuset inkluderer to slekter, med tilsammen 28 arter, hvorav ei slekt med 24 og ei med kun fire arter.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler
Charadrii, lofugler
Scolopaci (Limicoli), snipefugler
Pedionomidae, slettevandrerfamilien
Thinocoridae, rypesnipefamilien
Rostratulidae, riksesnipefamilien
Jacanidae, bladhønsfamilien
Scolopacidae, snipefamilien
Numeniinae,
Limosinae,
Calidrinae,
Arenariini,
Calidrini, 2 slekter, 28 arter
Calidris, 24 arter
Prosobonia, (polynesiasniper), 4 arter (hvorav 3 er utdødd)
Scolopacinae,
Tringinae,
Turnici, springvaktelfugler
Lari, måkefugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Calidrinae

Calidrinae er én av i alt fem underfamilier i snipefamilien (Scolopacidae). Underfamilien inkluderer videre de to tribusene Arenariini, som er monotypisk og inkluderer kun to arter, og Calidrini, som består av to slekter med tilsammen 28 arter. Artene hekker i arktisk klima og er trekkfugler.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler
Charadrii, lofugler
Scolopaci (Limicoli), snipefugler
Pedionomidae, slettevandrerfamilien
Thinocoridae, rypesnipefamilien
Rostratulidae, riksesnipefamilien
Jacanidae, bladhønsfamilien
Scolopacidae, snipefamilien
Numeniinae,
Limosinae,
Calidrinae, 2 tribus, 3 slekter, 30 arter (hvorav 3 er utdødd)
Arenariini, monotypisk, 2 arter
Calidrini, 2 slekter, 28 arter (hvorav 3 er utdødd)
Scolopacinae,
Tringinae,
Turnici, springvaktelfugler
Lari, måkefugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
SKEMA Business School

SKEMA Business School, er fransk handelshøyskole med hovedsete i Lille og avdelinger i Suresnes, Sophia Antipolis, Raleigh, Suzhou, Belo Horizonte og Cape Town. Skolen ble etablert i 2009. Skolens ulike programmer er akkreditert av  AMBA, EQUIS, og AACSB. Skolen har alumni innenfor næringsliv og politikk, deriblant Michal Izdinsky (fransk vannpolospiller) og Lars Mediaas (norsk siviløkonom).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) Skema Business School – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gardestatus

Gardestatus (belarussisk: Гвардыя, latinske bokstaver: Hvardyya, (russisk: Гвардия) var elite-enheter og formasjoner i de væpnede styrker i det tidligere Sovjetunionen og i dag i de væpnede styrkene i Belarus og Russland. Disse enhetene ble tildelt gardestatus etter å ha skilt seg positivt ut i tjenesten, og ble vurdert til å ha elitestatus. Gardebetegnelsen stammer fra den Store Patriotisk Krig fra 1941-45, men navnet kommer fra Tsartiden - Imperial Guard.


== Historie ==
Tittelen Sovjetisk Garde ble først introdusert 18. september 1941, i regi av Hovedkvarteret for den sovjetiske overkommandoen (Stavka Verkhovnogo Glavnokomanduyuschego). Etter ordre №308 fra Forsvarets folkekommisær, ble den 100., 127., 153. og 161. infanteridivisjon omdøpt til henholdsvis 1., 2., 3. og 4. med gardestatus.


== Merker ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
David Glantz (2005). Colossus Reborn: The Red Army at War 1941–43. University Press of Kansas. ISBN 978-0-7006-1353-3.
Richard Overy (1997). Russia's War: A History of the Soviet Effort: 1941–1945. New York: Penguin Books. ISBN 0-14-027169-4.
Steven J. Zaloga og James Grandsen (1984). Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two. London: Arms and Armour Press. ISBN 0-85368-606-8.
Andreas Franz Wilhelm Schimper

Andreas Franz Wilhelm Schimper (født 12. mai 1856 i Strasbourg, død 9. september 1901 i Basel) var en tysk botaniker og økolog.


== Referanser ==
Soknedalstunnelen

Soknedalstunnelen er en 3,6 km lang veitunnel på Europavei 6 (E6) gjennom Soknedal i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Tunnelen åpnet for trafikk 8. juli 2020 og har ett løp med ett kjørefelt i hver retning. Tunnelen er delvis bompengefinansiert og innkreving er foreløpig anslått fram til år 2038. Utbygger av tunnelen var Statens vegvesen. Arbeidet ble startet i 2018, og sprengningsarbeidet ble ferdig i 2019.I 2019 ble Statens vegvesen og Nye Veier, som bygger ut store deler av ny E6 gjennom Trøndelag, enige om å forberede et nytt tunnelløp. Tunnelen vil i så fall få fire kjørefelt, som resten av ny E6 i området planlegges for. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prosjektside hos Statens vegvesen
Østre Rosten

Østre Rosten er en vei på Tiller i Trondheim. Veien er en del av fylkesvei 6686, og strekker seg fra krysset mellom Gamle Okstadbakkan og Ytre Ringvei ved Tonstad til fylkesvei 704 (Brøttemsvegen) ved Sandmoen. Veien er oppkalt i 1975 etter gården Rosten. Den går parallelt med Vestre Rosten et stykke, som ligger på den andre siden av E6.
En rekke bedrifter er plassert langs Østre Rosten, og her ligger blant annet kjøpesenteret City Syd (Østre Rosten 28–30).


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 612. ISBN 8257306428.
Vestre Rosten

Vestre Rosten er en vei på Tiller i Trondheim. Den ble regulert i 1950, og het fram til 1975 Rostenveien. Veien er oppkalt etter gården Rosten. Vestre Rosten strekker seg fra Tonstadkrysset, hvor den møter europavei 6 og fylkesvei 6650 (Kolstadvegen), til Johan Tillers vei på Heimdal. Langs den nordligste delen av veien ligger det bedrifter, mens den sørligste delen hovedsakelig har boliger. Veien går parallelt med Østre Rosten, som ligger på den andre siden av E6.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. s. 595. ISBN 8257306428.
Anne-Kath. Parows veg

Anne-Kath. Parows veg er en vei på Tiller i Trondheim. Den går mellom Østre Rosten og John Aaes veg ved Rosten. 
Veien ble oppkalt i 2019 etter Anne-Kathrine Parow, Trondheims første kvinnelig ordfører, som var ordfører mellom 1982 og 1984. Veien het tidligere Sentervegen, et navn den fikk i 1986. Den var da oppkalt etter kjøpesenteret City Syd, som ligger like ved veien. Veien var nødt til å bytte navn i forbindelse med kommunesammenslåingen mellom Trondheim og Klæbu, som skal skje den 1. januar 2020, fordi en vei med tilsvarende navn også ligger i Klæbu.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. ISBN 8257306428.
Haakon VII’s gate (Trondheim)

Haakon VII's gate (1A–29) er en gate i Trondheim. Den strekker seg fra Lade allé på Lade til E6 Omkjøringsveien ved Leangen. Hele gata er en del av fylkesvei 6668. Haakon VII's gate passerer en rekke kjøpesentre og forretninger på Lade, deriblant City Lade og Lade Arena. Lade idrettsanlegg ligger langs gata. Haakon VII's gate ble oppkalt i 1958 etter Haakon VII, Norges konge mellom 1905 og 1957.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. ISBN 8257306428.
Strindvegen

Strindvegen er en vei i Trondheim. Den strekker seg fra Holtermanns veg ved Lerkendal til Tyholtveien ved Singsaker. Veien ble oppkalt i 1921 etter bygdenavnet Strinda. Veien er blitt utvidet flere ganger, sist i 1994 da delen av Nardovegen mellom Holtermanns veg og Torbjørn Bratts veg ble innlemmet i Strindvegen. Lerkendal stadion, Lerchendal gård og forskningsinstituttet SINTEF ligger langs veien.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T.V. (1996). Trondheim byleksikon. Kunnskapsforlaget. ISBN 8257306428. 


== Eksterne lenker ==
(en) Strindvegen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nesgrenda

Nesgrenda er et tettsted i Tvedestrand kommune i Aust-Agder og har 266 innbyggere. Bebyggelsen er relativ glissen. Tettstedet har et areal på 0,29 km². Det bor  918 pr km² i tettstedet.
Tettstedet vokste fram omkring Næs jernverk allerede omkring 1740 da jernverket var flyttet fra Båsland til Storelva. På hele 1800-tallet finner vi Næs jernverk oppført i hussamlingsstatistikken med et folketall på omkring 700 og noe mindre på de siste tellingene, 1890 og 1900, etter at jernverket hadde forenklet sin drift. Men hele verkets befolkning er medregnet, og hvor mange av disse som bodde i verkets umiddelbare nærhet er usikkert.
Næs jernverk hadde eget fattigvesen og skolevesen.
Wolt

Wolt er et finsk teknologiselskap som er kjent for sin matleveringsplattform. På Wolts app eller nettside kan kundene bestille mat fra plattformens restaurantpartnere, og enten hente den selv eller få den levert av plattformens kurérpartnere.  
Wolt ble grunnlagt i 2014 av en administrerende direktør i Slush Miki Kuusi, og har sitt hovedkontor i Helsingfors i Finland. Senere har to andre direktører fra Slush, Riku Mäkelä og Marianne Vikkula, også gått over til Wolt.I januar 2018 samlet Wolt 30 millioner dollar i finansiering, ifølge Bloomberg.Per september 2019 har Wolt virksomhet i 19 land og over 60 byer, inkludert Tammerfors, Åbo, Tallinn, Stockholm, Vilnius, København, Praha, Brno, Beograd, Baku, Tbilisi, Athen og Tel Aviv. Wolt leverer mat til tre millioner registrerte brukere fra over 6 000 restauranter ved hjelp av 12 000 kurérer.
Wolt har skaffet 150 millioner euro i støtte fra investorer, inkludert ICONIQ Kapital, Highland Europa, 83North, EQT Ventures, Inventure, Lifeline Ventures, Supercell-grunnlegger Ilkka Paananen og Nokia-formann Risto Siilasmaa, blant andre. En finansieringsrunde ble annonsert i juni 2019. Wolt har over 530 ansatte, og hadde som uttalt mål å ansette 1 000 flere innen utgangen av 2020.I november 2021 ble det klart at den amerikanske takeaway-giganten DoorDash kjøper Wolt ved en utstedelse av aksjer som priser Wolt til 7 milliarder euro, tilsvarende 69 milliarder kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wolt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dorcus ratiocinativus

Dorcus ratiocinativus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, halvblank, mørkbrun hjortebille. Antennene består av et langt, krumt, kølleformet skaft og en vifte av korte, spredte, bladformede ledd. Hannens kjever er kraftige, krumme, med en kraftig tann midt på oversiden, omtrent så lange som hodet. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet, betydelig avsmalnende bakover, i den bakre delen med en skrå grop på hver side. Dekkvingene er jevnbrede uten punktstriper. Hunnen ligg ner hannen bortsett fra at hodet er mindre og kjevene ikke forstørrede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær. De voksne billene er aktive på sommerdager.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det nordlige India, Nepal, Bhutan, Bangladesh og Tibet.


== Systematisk plassering ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
Gruppen Dorcini
Slekten Dorcus MacLeay, 1819
Dorcus ratiocinativus Westwood, 1871


== Eksterne lenker ==
Lucanidae du Monde - nettside om arten
(en) Dorcus ratiocinativus i Encyclopedia of Life 
(en) Dorcus ratiocinativus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dorcus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alfhild Myhre

Alfhild Myhre (født 18. april 1887 i Østre Aker, død 22. mars 1974 i Oslo) var en norsk skuespillerinne.


== Familie ==
Alfhild Myhre var datter av presten Peter Ingvald Myhre og Ragna Marie Müller.


== Liv og virke ==
Alfhild Myhre medvirket ved enkelte oppsetninger i Kristiania før hun spilte ved Trondhjems Nationale Scene fra oppstarten 15. september 1911.
Myhre medvirket i 1920 i den såkalte «Baldevin-turnéen», der hun medvirket i Hauk Aabels og Harald Stormoens oppsetninger av komedien Baldevins Bryllup av Vilhelm Krag. I 1921-1922 var hun ved Intimteatret i Kristiania. I 1925 medvirket hun i Aabel-Bernau-Turnéen.
Hun hadde i 1931 en liten rolle i Tancred Ibsens film Den store barnedåpen.Myhre var en periode sekretær for Bjørn Bjørnson, teatersjef på Nationaltheatret. Etter sin tid ved teatrene engasjerte hun seg en årrekke i humanitært arbeid. Under andre verdenskrig ble hun arrestert av okkupasjonsmakten for å ha smuglet megndevis av pakker til og fra fanger på Grini.


== Roller i utvalg ==
En Mamselle i I Barselstuen av Ludvig Holberg (Kristiania, 1911)
Jomfru Bertelsen Baldevins Bryllup av Vilhelm Krag (1920)


== Filmografi ==
1931 - Den store barnedåpen


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 118. ISBN 8200056228. 


== Eksterne lenker ==
(no) Alfhild Myhre hos Nationaltheatret
Inger Austveg

Inger Austveg (født 12. mai 1915, død 30. juli 1999) var en norsk forfatter. Hun skrev både for barn, ungdom og voksne, og flere av bøkene hennes er oversatt til andre språk.
Hun debuterte som barnebokforfatter i 1950 med Risle-Rasle, senere kom barnebøkene Dag, Lurvenøste og stuperen (1955), Lurvenøste krysser Kattegat (1957), Fnugg (1958) og Spenning i Paris (1968). Sammen med forfatterkollega Ruth Nissen-Drejer skrev hun en romanserie for ungdom som handler om den unge sykepleieren søster Jorun, den første kom i 1954 med tittelen Søster Jorun. Austveg var utdannet sykepleier og brukte ofte sine egne erfaringer i bøkene hun skrev. For voksne har hun skrevet Dr. Isabel (1977) og Isabels landsby (1978), to kjærlighetsromaner med dramatiske baktepper av krig og sykdom. Hennes siste bok er fagboken Utstøtt og uren. Spedalskhet – en svøpe for millioner (1987).


== Bibliografi ==
Risle-rasle - barnebok (1950)
Søster Jorun - ungdomsroman (1954)
Søster Jorun forlover seg - ungdomsroman (1955)
Dag, Lurvenøste og stuperen - barnebok (1955)
Søster Jorun i London - ungdomsroman (1956)
Lurvenøste krysser Kattegat - barnebok (1957)
Fnugg - barnebok(1958)
Søster Jorun i Paris - ungdomsroman (1958)
Søster Jorun under tropesol - ungdomsroman (1961)
Veras hemmelige safari - ungdomsroman (1967)
Spenning i Paris - barnebok (1968)
Ajele fra Etiopia - ungdomsroman (1972)
Dr. Isabel - roman (1977)
Isabels landsby - roman (1978)
Utstøtt og uren. Spedalskhet – en svøpe for millioner - sakprosa (1987)


== Referanser ==
Bror Helgestad

Bror Helgestad (født 1970) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Fra 2019 er han ordfører i Østre Toten kommune. Han er utdannet veterinær og har egen praksis i hjemkommunen.


== Referanser ==