jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Silence (klatrerute)

Silence er en sportsklatrerute i Flatanger i Trøndelag. Den ble førstebesteget av den tsjekkiske klatreren Adam Ondra 3. september 2017, og er regnet som verdens vanskeligste sportsklatrerute og den første klatrerute i verden gradert 9c.Silence ligger i den bratte hula Hanshelleren, og ble først boltet av Ondra i 2013. Ruta er 45 meter lang, og består av flere vanskelige passasjer: Først rundt 20 meter bratt klatring på relativt store tak, rutegrad 8b, deretter en serie harde sekvenser («crux» på klatrespråket) som Ondra graderte som isolerte buldreproblemer for bedre å presisere vanskelighetsgraden i sin beskrivelse av ruta: 8C, 8B og 7C+, før en lettere avslutning de siste meterne til ankeret. Til sammen mener Ondra at dette blir rutegrad 9c, og dermed en ny toppnotering i klatringens historie.
Ondra øvde på ruta gjennom sju opphold i Flatanger over fire år. De ti flyttene som utgjør det hardeste av de tre cruxene (8C) tok alene fire ukers øving å sette sammen. I tillegg ble en fysioterapeut hyret inn for å sette sammen et spesialtilpasset treningsprogram for de særegne bevegelsene som var nødvendig for å klatre Silence.

Bestigningen av Silence bekrefter Hanshellerens status som en av klippene i verden med størst konsentrasjon av harde klatreruter. De fleste av de vanskeligste rutene er etablert og førstebesteget av Ondra, blant annet Thor's Hammer (9a+), 120 Degrees (9a+), Kangoroo's Limb (9a+), Iron Curtain (9b), Move (9b/+) og Change, verdens første rute gradert 9b+, klatret i 2012, og i sin tid regnet som den (til da) vanskeligste rute i verden.


== Referanser ==
Okshola

Okshola er en grotte i Fauske kommune i Nordland. Den er det nest lengste sammenhengende hulesystemet i Norge, etter Tjoarvekrajgge i Sørfold kommune, med en samla passasjelengde på 9,5 km. Det største dypet i hulen er 300 meter.


== Eksterne lenker ==
UT.no
MT «Key Fighter»

MT «Key Fighter» (tidligere «Jacobus Broere») er et tankskip bygget i 1989 og som siden 2011 har vært eid av det norske rederiet Sea Tank Chartering i Bergen. Skipet er registrert på Malta og opereres av selskapet Sea Tank Chartering AS.
1. september 2018 skjedde det en arbeidsulykke ombord da skipet var utenfor Stadlandet. To av mannskapet pustet inn den giftige gassen hydrogensulfid under arbeid i en av tankene. Redningshelikopter ble tilkalt, og den ene forulykkede ble erklært omkommet. Den andre ble fløyet til sykehus kritisk skadet, og dagen etter ble det meldt at også han var omkommet.1. juli 2020 grunnstøtte skipet utenfor Røst i Nordland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8712166 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MT «Key Fighter» – DNVs skipsregister 
(en) MT «Key Fighter» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Prajñāvarman

Prajñāvarman (tibetansk: shes rab go cha) var en buddhistisk skribent som levde i det 8. århundre. Han levde i regjeringstiden Pālakongen Gopala I og den tibetanske keiseren Trisong Detsen (742-796), og han kom til Tibet under den sistnevntes beskyttelse. Han var en samtidig med Jinamitra.


== Referanser ==
I treni di Tozeur

«I treni di Tozeur» (norsk oversettelse: togene i Tozeur) er en italiensk popsang fra 1984, skrevet av Franco Battiato, Saro Cosentino og Giusto Pio. Den var Italias bidrag i Eurovision Song Contest 1984, der den ble fremført på italiensk av Alice og Battiato. 


== Om sangen ==
Sangens tittel henviser til en historisk jernbanestrekning mellom Metlaoui og Tozeur i Tunisia. Linjen går via Atlasfjellene og like til Sahara og ble bygget på begynnelsen av 1900-tallet. Byggingen var en stor belastning for landets økonomi og befolkningen, og linjen ble anlagt for at at kongen av Tunisia kunne reise til sin residens i Tozeur på storslått vis – og for å imponere utenlandske gjester. Linjen hadde først bare ett togsett, bygget i Paris i 1910. Toget var en gave fra den franske stat til Bey da Tunisia var et fransk protektorat. Med sine fem rødmalte vogner ble toget syrlig omtalt som «Le Lézard Rouge» (den røde øgle) av det undertrykte tunisiske folket.Tunisia ble en selvstyrt republikk i 1957, og den daværende kongen hadde mistet sin politiske innflytelse i landet. Det majestetiske toget, overdådig utsmykket, ble konfiskert av det nye regimet og plassert i en lagerhall. Rundt 30 år senere ble toget hentet frem igjen og pusset opp av den tunisiske staten og det nasjonale togselskapet SNCFT. Siden har toglinjen Metlaoui–Tozeur, også omtalt som den nordafrikanske orientekspressen, blitt en av Tunisias fremste turistattraksjoner.


== Innspilling ==
Alice og Franco Battiato spilte inn sangen som singel i 1984, og singelen ble utgitt over hele Europa samme år. Studioversjonen av sangen ble kun spilt inn av Franco Battiato og var med på albumet Mondi Lontanissimi (1985). Sangen ble også spilt inn på engelsk («The trains of Tozeur») og spansk («Los trenes de Tozeur»). I 1994 spilte inn Battiato inn sangen på nytt med et symfoniorkester på albumet Unprotected.Alice spilte inn sangen på albumene Elisir (1987) og Personal Jukebox (1999). 


== Eurovision Song Contest ==
Den italienske kringkasteren Rai valgte sangen til å representere Italia i Eurovision Song Contest 1984 i Luxembourg. Bidraget var det 18. og nest siste bidraget ut på scenen og var på forhånd blant favorittene til å vinne finalen. I avstemningen fikk imidlertid sangen bare 70 poeng og endte på en delt femteplass sammen med Belgia. 
Tross femteplassen fikk «I treni di Tozeur» stor kommersiell suksess i Europa. Singelen nådde hitlistene i flere land, også i hjemlandet Italia.


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Se også ==
Italia i Eurovision Song Contest
Eurovision Song Contest 1984
Jñāna

Jñāna (sanskrit; uttale: gya:nə, Pali: ñāṇa) eller gyan/gian (Hindi: jñān)  betyr «kunnskap» i indisk filosofi og indisk religion.
Ideen om jnana sentrerer seg om et kognitivt begivenhet som anerkjennes når den blir erfart. Det er kunnskap som er uadskillelig fra den totale erfaring av virkeligheten, spesielt en total eller guddommelig realitet (brahman).Roten jñā- (ज्ञान) er et kognat med det norske ordet «å vite», engelsk «to know», gresk γνώ- (liksom i γνῶσις gnosis) og i russisk  знание. Dets antonym er ajñāna "uvitenhet".


== Referanser ==
Wojciech Jerzy Has

Wojciech Jerzy Has (født 1. april 1925 i Kraków, død 3. oktober 2000 i łódź) var en polsk filmregissør og manusforfatter.
Han var rektor ved Filmhøyskolen i Łódź i årene 1990-1996. Hans film Sanatorium pod Klepsydrą vant Juryprisen under Filmfestivalen i Cannes i 1973.


== Filmografi (utvalg) ==
1958: Pętla
1964: Saragossamanuskriptet
1968: Lalka
1973: Sanatorium pod Klepsydrą


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wojciech Jerzy Has på Internet Movie Database 
(sv) Wojciech Jerzy Has i Svensk Filmdatabas 
(fr) Wojciech Jerzy Has på Allociné 
(en) Wojciech Jerzy Has på AllMovie 
(en) Wojciech Jerzy Has hos The Movie Database
EM i friidrett 2018 – 200 meter menn

200 meter for menn under EM i friidrett 2018 ble arrangert på Olympiastadion i Berlin 8. og 9. august 2018. 


== Rekorder ==


== Kvalifikasjonskrav ==
Kvalifikasjonskravet for 200 meter menn var: 20,90.


== Program ==
Alle klokkeslett er lokal tid (UTC+2)


== Konkurranse ==
De ti best rangerte utøverne gikk rett til semifinalene. 


== Resultater ==


=== Runde 1 ===
De 3 første i hvert heat (Q) og de 2 raskeste (q) gikk videre til  semifinalene.Vind:Heat 1: +0.1 m/s, Heat 2: –0.1 m/s, Heat 3: +0.2 m/s, Heat 4: +0.2 m/s


=== Semifinaler ===
De 2 første i hver semifinale (Q) og de 2 raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.Vind:Heat 1: +0.3 m/s, Heat 2: +0.3 m/s, Heat 3: +0.3 m/s

*Utøverne  Athletes who received a bye to the semifinals


=== Finale ===
Vind: +0.7 m/s


== Referanser ==


== Kilder ==
- 200m Men
Nadine Keßler

Nadine Keßler (født 4. april 1988) er en tysk tidligere fotballspiller, som spilte offensiv midtbane i Bundesligaklubbene Saarbrücken, Turbine Potsdam og Wolfsburg, samt på det tyske landslaget hvor hun fikk 29 landskamper og scoret 10 mål.
I 2014 vant hun UEFA-prisen for årets kvinnelige spiller i Europa.I januar året etter UEFA-prisen ble hun tildelt FIFA-prisen for FIFA World Player of the Year med 17,52% av stemmene, foran Marta (14,16%) og Abby Wambach (13,33%).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Nadine Keßler – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nadine Keßler – FIFA 
(en) Nadine Keßler – UEFA 
(en) Nadine Keßler – WorldFootball.net 
(en) Nadine Keßler – Soccerway 
(de) Nadine Keßler – Tysklands fotballforbund 
(de) Nadine Keßler – Soccerdonna
Martina Müller

Martina Müller (født 18. april 1980) er en tysk tidligere fotballspiller, som spilte spiss i Bundesligaklubbene Frankfurt, Bad Neuenahr og Wolfsburg, samt på det tyske landslaget hvor hun fikk 101 landskamper og scoret 37 mål.
Müller var i 2014 nominert til UEFA-prisen for årets kvinnelige spiller i Europa, men kom på 2.-plass bak klubb- og landslagsvenninne Nadine Keßler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Martina Müller – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Martina Müller – Olympedia 
(en) Martina Müller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martina Müller – FIFA 
(en) Martina Müller – UEFA 
(en) Martina Müller – WorldFootball.net 
(en) Martina Müller – Soccerway 
(de) Martina Müller – Tysklands fotballforbund 
(de) Martina Müller – Soccerdonna
Bernard Cauchard

Bernard Yves Cauchard (født 12. mars 1964 i Uzès i Provence, Frankrike) er en svensk-fransk ballettdanser, koreograf, regissør og skuespiller. I 2018 debuterte han også som dukkespiller.


== Utdannelse ==
Cauchard utdannet seg som ballettdanser ved Conservatoire National Supérieur de Musique et de Danse i Lyon.


== Kunstnerisk virke ==


=== Ballett og teater ===
Etter å ha blitt uteksaminert fra konservatoriet i Lyon arbeidet Cauchard som danser ved operaballetten i Lyon frem til 1989. Han var medlem av det verdenskjente, svenske dansekompaniet Cullbergbaletten fra 1989 til 1997. Etter å ha etablert seg i Sverige ble han også engasjert av Riksteatern, både som skuespiller og danser, koreograf og regissør. Også andre teaterinstitusjoner samt Sveriges Television har engasjert ham som både danser, skuespiller og regissør.


=== Tegnspråkteater ===
Bernard Cauchard har også arbeidet med flere teaterproduksjoner der døve og hørselshemmede teatergjengere har vært en sentral målgruppe. Det svenske Riksteatern har en egen scene for produksjoner som er særlig egnet for et publikum med svekket hørselsevne, kalt Riksteatern Teater Tyst. For denne scenen har Cauchard blant annet tilrettelagt og regissert oppsetninger av Strindbergs Fröken Julie (2012), Åsneskinnet og Mest om djur.


=== Figurteater ===
Vårsesongen 2018 satte han og Marionetteaterns mangeårige kunstneriske leder Helena Nilsson opp forestillingen Du och jag på Kulturhuset Stadsteatern i Stockholm. Dette var en figurteaterproduksjon for voksne, og inneholdt også elementer av dans. Cauchard stod selv på scenen, og dette var første gang han opptrådte som figurspiller. Det var imidlertid ikke første gangen han samarbeidet med frigruppen Marionetteatern, som for øvrig feiret sitt 60-årsjubileum i 2018; han har tidligere regissert familieforestillingene Lindansarna (fransk tittel: Les funambules) og Papper for Marionetteatern, uten selv å stå på scenen i disse produksjonene.
Fra 2018 er han engasjert som en av hovedlærerne på et nytt studium i sirkus og figurteater i Åbo i Finland. Det fireårige studiet tilbys fra og med våren 2019 som et samarbeid mellom kunstakademiet (Konstakademin) ved Åbo yrkeshögskola og Yrkeshögskolan Novia.


=== Film og TV ===
Som skuespiller har han medvirket i to tv-serier (2009 og 2010) og en kortfilm (2006).


==== Filmografi ====
2010 – Dreaming in Mono; tv-serie sendt på svensk fjernsyn (SVT)2009 – Superhjältejul; julekalender på svensk fjernsyn (SVT)2006 – Det är min tur nu (kortfilm)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernard Cauchard på Internet Movie Database 
(sv) Bernard Cauchard i Svensk Filmdatabas
Südwest Presse

Südwest Presse (skrives SÜDWEST PRESSE) er en avis med hovedredaksjon i Ulm, i den tyske delstaten Baden-Württemberg. 
Avisen ble grunnlagt i 1945 som Schwäbische Donau Zeitung. Avisens historiske forløper var Ulmer Tagblatt, grunnlagt i 1859. Denne avisen ble i 1934 innlemmet i nasjonalsosialistenes ensretting (Gleichschaltung) av alle samfunnsinstitusjoner. 
Opplaget til SÜDWEST PRESSE var i 2018 259 822 eksemplarer, en nedgang på 25,3 prosent siden 1998. Avisen eies av Neue Pressegesellschaft, som i tillegg eier blant annet Märkische Oderzeitung i Brandenburg. Samlet har selskapets ulike utgivelser daglig tilsammen 1,2 millioner lesere.


== Referanser ==
Paulo Costa

Paulo Henrique Costa, (født 21. april 1991 i Belo Horizonte i delstaten Minas Gerais, Brasil) er en brasiliansk MMA-utøver som siden 2017 har vært under kontrakt med UFC, der han stiller i vektklassen mellomvekt.
Costa viste sin offentlige støtte til den kontroversielle brasilianske presidentkandidaten Jair Bolsonaro da han besøkte ham på sykehuset etter at han ble knivstukket i september 2018.Costa har sonet en seks måneders suspensjon for to overtredelser av dopingregelverket i 2017.


== MMA-resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paulo Costa – Sherdog
Grand Théâtre de Luxembourg

Grand théâtre de la Ville de Luxembourg (norsk oversettelse: Luxembourg bys store teater) er et teaterhus i Luxembourg by i Luxembourg. Teateret ble åpnet i 1964 under navnet Théâtre Municipal de la Ville de Luxembourg, og det gjennomgikk omfattende renovering og modernisering i 2002–2003. Teaterhuset har to saler, hvorav hovedsalen har plass til 943 publikummere. Lokalt kalles gjerne teateret som Noveau Théâtre (det nye teateret).


== Om teateret ==

I desember 1958 inviterte Luxembourg by til arkitektkonkurranse for å designe byens nye operahus. Det nye operahuset skulle avlaste det gamle Théâtre des Capucins fra 1869. Franskmannen Alain Bourbonnais vant konkurransen, og byggearbeidene tok til høsten 1959. Teateret ble innviet 15. april 1964.Utover i 1990-årene ble krav til akustikk, scenefasiliteter og sikkerhet stadig større, og et større arbeid ble satt i gang for å modernisere teateret. Arbeidet ble utført i 2002–2003 av Berlin-firmaet Gerling + Arendt Planungsgesellschaft mbH, og teateret åpnet dørene på nytt i september 2003 under navnet Grand théâtre de Luxembourg.Teateret har to saler: hovedsalen med 943 plasser, og en studiosal med plass opptil 400 personer. Det er også en underjordisk parkeringshus med 450 parkeringsplasser. I tillegg fikk foajeen nye garderobefasiliteter, det ble bygget en ny bar i foajeens balkong.
Grand théâtre er i dag Luxembourgs store teaterhus og produserer både drama, konserter, operaforestillinger og balletter. Eurovision Song Contest 1973 og 1984 ble også arrangert her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Grand théâtre de la ville de Luxembourg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brighton Dome

Brighton Dome, lokalt bare kalt The Dome, er et teater- og konserthus i Brighton i England. Huset åpnet dørene i 1867, men har historie tilbake til 1803. I dag har Brighton Dome en konsertsal, et studioteater og en historisk kornbørs. Alle tre salene er knyttet til det nærliggende Royal Pavilion via en underjordisk tunnel.


== Bakgrunn ==
Brighton Dome ble bygget på bestilling fra daværende prins Georg IV i 1803. Prinsen fikk arkitekt William Porden til å tegne et stort kuppelformet bygg som skulle fungere som stall for hestene hans, samt en kornbørs. Stallen hadde plass til 44 hester og kuskene deres. Taket var en stor kuppel – en dome – med diameter på 24 meter og høyde på 20 meter. Byggingen kostet 54 783 pund, og stallen ble åpnet i 1808.I 1850 solgte dronning Victoria, Georg IVs niese, eiendommen til Brighton by, og stallen fungerte som kavaleribrakker fra 1856 til 1864. Etter dette ble innsiden fullstendig bygget om og åpnet 24. juni 1867 som en konsert- og møtesal med plass til 2500 mennesker. I 1867 ble også ridehuset oppusset og omgjort til en kornbørs. Det ble handlet korn i bygget hver torsdag frem til desember 1914, da bygningen ble omgjort til et militærsykehus og senere til en rulleskøytebane.En ny omfattende runde med oppussing skjedde i 1934 og 1935, og konsertsalen ble ombygget til slik den ser ut i dag. Salen har plass til 2100 publikummere. Domen fikk også et nytt pipeorgel, et av byggets mest kjente særtrekk.


== Bruk ==
Brighton Dome er en av Sør-Englands største og mest kjente musikk- og teaterbygg. Årlig arrangeres det over 600 konserter, teater- og danseforestillinger, bokbad, filmer og skuespill her. I tillegg huser domen den årlige Brighton Festival.Eurovision Song Contest 1974 ble arrangert i Brighton Dome, der Sverige og ABBA vant konkurransen med «Waterloo».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brighton Dome, Brighton, East Sussex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sumatriptan

Sumatriptan er et legemiddel (virkestoff) i gruppen triptaner. Det brukes til å bekjempe smerte under spesielt kraftige anfall av noen typer hodepine, som migrene og klasehodepine.Sumatriptan er et syntetisk legemiddel som hører til gruppen triptaner. Strukturelt er den en analog av psilocybin, og den inneholder en gruppe N-methyl sulfonamidomethyl i posisjon C–5 på indolringen. Det finnes en rekke produsenter på markedet, som for eksempel Imigran, Imitrex, Sumatriptan, Sumatran, Sumatriptanum, og Sumax.
Sumatriptan er først og fremst effektiv mot migrene og klasehodepine. For mange vil virkestoffet relativt raskt kuppere et anfall, mens den for andre vil lette og/eller forkorte anfall. Mest effektivt er preparatet som subkutan injeksjon tidlig i smertefasen (spesielt ved klasehodepine), men også spray virker raskt, mens stikkpiller og vanlige tabletter tar noe lenger tid før det virker. Stikkpiller og tabletter anbefales ikke mot klasehodepine, siden effekten ikke opptrer hurtig nok. Sumatriptan har en halveringstid på rundt 2 timer. Subkutan sumatriptan har noe kortere halveringstid (102–115 minutter) enn spray (2 timer) og tabletter (2,5 timer). Tmax varierer fra cirka 12 minutter for subkutan injeksjon til 2 timer for spray og 2,5 timer for tabletter.


== Kontraindikasjon ==
Sumatriptan er kontraindisert i 24 timer etter bruk av ergotaminer, og ergotaminer skal ikke brukes før etter minst 6 timer når sumatriptan har blitt brukt. Kombinasjon kan nemlig være sterkt vasospastisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sumatriptan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Centro di produzione Rai di Napoli

Rais produksjonssenter i Napoli er ett av fire regionale tv- og radioproduksjonshus tilhørende den italienske allmennkringkasteren Rai. Senteret ligger i Napoli i Sør-Italia, mens de øvrige tre produksjonshusene ligger i Roma, Milano og Torino. Byggingen startet på slutten av 1950-årene, og huset ble åpnet 7. mars 1963 av statsminister Amintore Fanfani. Senteret ligger like ved San Paolo stadion.


== Om senteret ==
Senteret ligger på Via Guglielmo Marconi, i Fuorigrotta-distriktet i Napoli. Senteret har seks tv-studioer på til sammen 1227 kvadratmeter og med plass til 370 publikummere. Studioene brukes til å produsere tv-programmer, debatter, dramaserier og såpeoperaer som deretter sendes på kringkasteren Rais kanaler.
Husets største anlegg er Auditorium Rai di Napoli, en konsertsal med rundt 1000 sitteplasser. Salen har en grunnflate på 800 kvadratmeter, og på scenen er det et stort pipeorgel. Rai har produsert og spilt inn en rekke radio- og tv-konserter i salen, blant annet ble Eurovision Song Contest 1965 arrangert der.Senteret huser også de historiske arkivene til Canzone Napoletana, den tradisjonsrike musikkformen som fremføres på det lokale språket napolitansk. Arkivet inneholder over 50 000 klassiske napolitanske sanger.


== Referanser ==
Litiumsulfat

Litiumsulfat (
  
    
      
        L
        
          i
          
            2
          
        
        S
        
          O
          
            4
          
        
      
    
    {\displaystyle Li_{2}SO_{4}}
  ) er et salt som er sammensatt av litium og sulfat ion.
Det har formelmassen 109,9 u.
Litiumsulfat er et hvitt, fast stoff som er løselig i vann.
Tanza

Tanza (tidligere Sta. Cruz de Malabon) er en kommune i den filippinske provins Cavite.
Det var i Tanza at Emilio Aguinaldo avla sin embedsed som første president for den filippinske revolusjonsregjering. Tanza er også hjemby til Felipe G. Calderon, den første filippinske forfatnings «far».


== Befolkningsutvikling ifølge folketellingene ==


== Barangayer ==
Tanza er politisk inndelt i 41 barangayer per 30. september 2019.


== Kjente personer ==
Felipe G. Calderon – Nasjonalhelt, Den filippinske forfatnings far
Justiniano S. Montano – Senator; kongressmedlem
Justo Torres – Dommer ved den filippinske Supreme Court
Antero Soriano – Senator, guvernør
Florentino Joya – Kongressmedlem
Francisco Arca – Kongressmedlem
Delfin Montano – Guvernør
Lino Bocalan – Guvernør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tanza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den røde Bokstav

Den røde Bokstav (originaltittel: The Scarlet Letter) er et amerikansk historisk drama fra 1926 regissert av Victor Sjöström med Lillian Gish, Lars Hanson og Henry B. Walthall i hovedrollene. Filmen er basert på Nathaniel Hawthornes roman av samme navn og er satt til det puritanske New England på 1600-tallet hvor en kvinne må gjennomgå straff for utenomekteskapelig samkvem med en annen mann.


== Handling ==
Historien følger en ung puritansk kvinne som føder et barn utenfor ekteskap, men som  blir presset til å avsløre navnet på elskeren sin - og på barnets far.


== Medvirkende ==
Lillian Gish – Hester Prynne
Lars Hanson – Arthur Dimmesdale, prest
Henry B. Walthall – Roger Chillingworth
Karl Dane – Giles
William H. Tooker – guvernør Bellingham
Marcelle Corday – mistress Hibbins
Fred Herzog – fangevokter
Jules Cowles – kirkevokter
Mary Hawes – Patience
Joyce Coad – Pearl
James A. Marcus – en sjøkapten


== Eksterne lenker ==
(en) Den røde Bokstav på Internet Movie Database 
(no) Den røde Bokstav hos Filmfront 
(sv) Den røde Bokstav i Svensk Filmdatabas 
(da) Den røde Bokstav i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Den røde Bokstav på Allociné 
(nl) Den røde Bokstav på MovieMeter
Sveinung O. Flaaten (1898–1962)

Sveinung Olavsen Flaaten (født 25. januar 1898 i Lisleherad, død 11. juni 1962 i Oslo) var en norsk gårdbruker, skogeier og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Telemark fra 1961 til sin død i 1962.
Han vokste opp på slektsgården Flåten i Lisleherad som sønn av gårdbruker Olav Sveinungsen Flaathen og hustru Ingebjørg Rekaa. Han tok artium i 1918 og lærerprøven i 1923, og underviste ved Notodden kommunale høyere allmennskole før han overtok slektsgården med store skogeiendommer i 1929. Ved siden av gården drev han et lite sagbruk.Flaaten påtok seg en mengde verv i skogbrukets organisasjoner og bedrifter, så som formann i Lisleherad skogeierlag, medlem av direksjonen i Skiensvassdragets fellesfløtningsforening som representant for Tinnelva i 30 år, styreformann i Telemark tømmersalgslag, styremedlem i Norges Skogeierforbund og styremedlem i Østlandets skurlastmåling. Han ble benyttet som skjønns- og takstmann ved flere erstatningsskjønn for vassdragsreguleringer og kraftoverføringer.Flaaten var medlem av Heddal herredsstyre i flere år før og etter okkupasjonen, valgt på borgerlige felleslister, og fra 1959 valgt på Høyres liste. Han var ordfører i Heddal 1960–1961. I 1961 ble han innvalgt på Stortinget fra Telemark og tok sete i Stortingets finans- og tollkomité. Han var sykepermittert fra 21. april 1962 og døde på Rikshospitalet den 11. juni. I sin minnetale beskrev stortingspresident Nils Langhelle ham som «en elskverdig og stillfarende medarbeider». Han ble begravet fra Lisleherad kirke.Han giftet seg i 1921 med Nanny Bech, som han fikk tre barn med. Eldstesønnen Olav var forstkandidat og overtok gården i 1962, og dennes sønn Sveinung O. Flaaten ble sorenskriver og ordfører på Notodden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sveinung O. Flaaten hos Stortinget 
(no) Sveinung O. Flaaten hos Norsk senter for forskningsdata