jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Danila Britik

Danila Britik Vladimirovitsj (født 5. april 1995 i Tsjeljabinsk) er en russisk paraidrettsutøver som konkurrerer i sitteski innen paralangrenn og skiskyting, og i rullestolracing innen friidrett. Han er klassifisert som LW11.5 i paralangrenn og paraskiskyting og som T53 i parafriidrett. Han fikk til sammen fem bronsemedaljer i paralangrenn og paraskiskyting under Para-VM i snøsport 2022. 


== Idrettskarriere ==
Britik deltok i Verdenscupen i paralangrenn 2019/20, og kom der på femteplass i klassen for sittende utøvere. Han kom også på femteplass i Verdenscupen i paraskiskyting 2019/20.Sesongen etter endte han på åttendeplass i Verdenscupen i paralangrenn 2020/21, og han fikk samme plassering i Verdenscupen i paraskiskyting 2020/21.Para-VM i snøsport 2022 ble arrangert på Lillehammer, og Ribera fikk der fem bronsemedalje. Grunnet utestengelsen av russiske utøvere representerte han her Russlands paralympiske komité. I langrenn fikk han bronse i alle tre øvelser; sprint, 10 km og 18 km. Han deltok også i paraskiskyting, og fikk der bronse på 10 km og 12,5 km.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Thomas Nilsson

Thomas Henrik Nilsson (født 1968) er en norsk seiler som har kongepokal og er norgesmester og europamester innen havseiling. Han har vunnet  flere medaljer i EM og VM.Han var med i serien Over Atlanteren som kaptein. Sammen med Christian Løken har han podcasten «Sprøyt».
Thomas Nilsson har i en mannsalder hatt ulike verv i både nasjonal og internasjonal seiling, både i World Sailing og i Offshore Racing Congress hvor han er en av fem medlemmer i ORCs Management Committee
Thomas er også miljøengasjert og prosjektleder for Norges Seilforbunds «Hold Havet Rent»-kampanje. Han er sitter også i arbeidsgruppen til Norges Idrettsforbund når det gjelder bærekrafts arbeid. Hans arbeid har blant annet ført til at Norges Seilforbund ble utnevnt til «Årets medlem» i i Hold Norge Rent i 2020. Han stod også for innsamlingsaksjonen som samlet inn over kr 500 000,- til TV-aksjonen «Et hav av muligheter» i kampen mot marin forsøpling.


== Referanser ==
Johnny Burnette

Johnny Burnette (født 28. mars 1934 i Memphis, Tennessee, USA, død 1. august 1964 i Clear Lake, California, USA) var en amerikansk rockabilly- og rock'n'roll-artist. Han dannet The Rock and Roll Trio med sammen med sin bror Dorsey Burnette på bass og Paul Burlison på bass. De tre var alle fra Memphis, og fant opprinnelig sammen gjennom en felles interesse for boksing. De brukte til å begynne med innleide trommeslagere. Da trommeslageren Tony Austin kom med i bandet, begynte de å opptre som Johnny Burnette and The Rock and Roll Trio.Trioen hadde sine første opptredener fra 1951 i utkantene av Memphis, der de fremførte country, bluegrass og blues. De prøvespilte som Rhythm Rangers for Sam Phillips i Sun Records, men uten suksess. Etter at de vant musikkonkurranser på TV-programmet Ted Mack Show tre ganger på rad, fikk de kontrakt med Coral Records.Høsten 1957 ble trioen oppløst, og Burnette-brødrene fortsatte som låtskrivere. De sto bak slagerne «It’s Late», «Believe What You Say» og «Just A Little Too Much» for Ricky Nelson. Burnette-brødrene opptrådte også som duo og hver for seg som soloartister. Johnny Burnette fikk solosuksess med ballader. «Dreamin’» og «You’re Sixteen» hadde suksess på begge sider av Atlanteren. Han stiftet plateselskapet Magic Lamp i 1964, samme år som han døde av drukning i en båtulykke under fiske på Clear Lake i Lake County, California. Sønnen hans, Rocky Burnette (født 1953) har også hatt en karriere innen rockabilly.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===


=== Samling ===


=== Singler ===
Johnny Burnette and the Rock 'n' Roll Trio

The Johnny Burnette Trio

Johnny Burnette


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johnny Burnette på Discogs 
(en) Johnny Burnette på MusicBrainz 
(en) Johnny Burnette på Songkick 
(en) Johnny Burnette på AllMusic 
(en) Johnny Burnette på Internet Movie Database 
(en) Johnny Burnette hos The Movie Database 
(en) Johnny Burnette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurt Koch

Kurt Koch (født 15. mars 1950 i Emmenbrücke i Luzern i Sveits) er en sveitsisk kardinal og erkebiskop. Han var biskop av Basel fra 1995 til 2010. Koch ble i 2010 president for det pavelige råd for fremme av kristen enhet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kurt Koch studerte ved universitetet i Luzern og ved universitetet i München. Hans doktorsavhandling i teologi bærer tittelen Der Gott der Geschichte. Theologie der Geschichte bei Wolfhart Pannenberg als Paradigma einer philosophischen Theologie in ökumenischer Perspektive. 


=== Prest ===
Koch ble presteviet av biskop Otto Wüst den 20. juni 1982. 


=== Biskop ===
I august 1995 ble  Koch valgt til biskop av Basel og ble bispeviet av pave Johannes Paul II i Peterskirken den 6. januar året derpå. Paven ble assistert av erkebiskop Giovanni Battista Re og erkebiskop Jorge María Mejía. Koch var ordførende for den sveitsiske bispekonferanse fra 2007 til 2010. 
I 2010 utnevvnte pave Benedikt XVI Koch til president for det pavelige råd for fremme av kristen enhet,  med tittelen erkebiskop.


=== Kardinal ===
Den 20. november 2010 kreerte pave Benedikt XVI Koch til kardinaldiakon med Nostra Signora del Sacro Cuore in Circo Agonale som titteldiakonia. Kardinal Koch deltok i konklavet i 2013, aom valgte kardinal Bergoglio (pave  Frans).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Kurt Koch (1950-) *1996


== Referanser ==
Leif Erik Andersen

Leif Erik Andersen (født 19. april 1971) er en norsk tidligere fotballspiller.
Andersen vokste opp i Karlshus og markerte seg først for lokalklubben Råde IL da de spilte i 1. divisjon.
Som 19-åring ble den storvokste midtstopperen invitert til et to ukers treningsopphold hos den tyske storklubben Bayern München.Foran 1992-sesongen var Andersen nær en overgang til Eliteserie-klubben Kongsvinger. Overgangen strandet på de 150 000 kronene Råde krevde i overgangssum, som var mer enn et gjeldstynget Kongsvinger var villig til å betale for en forsvarsspiller som i utgangspunktet ikke var sikker på å få plass i deres førsteellever.Etter 1992-sesongen gikk Andersen til Moss Fotballklubb.
På høsten 1995 prøvespilte Andersen for Crystal Palace. Andersen skrev kontrakt for tre og et halvt år med den engelske 1. divisjonsklubben den 13. januar 1996. Overgangssummen lå på et sted mellom en og halvannen million kroner.Foran 1997-sesongen returnerte Andersen til norsk fotball og Moss Fotballklubb.
10. august 1999 kom Andersen og Moss FK til enighet om å avslutte kontrakten, halvannet år før den gikk ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Erik Andersen – Transfermarkt 
(no) Leif Erik Andersen – Norges Fotballforbund 
Profil hos Norges Fotballforbund
When a Blind Man Cries

«When a Blind Man Cries» er en låt skrevet av Ritchie Blackmore, Ian Gillan, Roger Glover, Jon Lord og Ian Paice og fremført opprinnelig av Deep Purple. Den var først tilgjengelig som B-siden til singelen «Never Before», som var hentet fra albumet Machine Head (1972). I 1973 kom den med på Mark I & II, som også samlet andre låter fra singler som ikke var kommet med på album, og på samleplaten Purple People med diverse artister. Gjenutgivelsen av Machine Head på CD i forbindelse med albumets 25 års jubileum i 1997 hadde låten med som bonusspor.Blackmore argumenterte for at «When a Blind Man Cries» skulle utelates fra Machine Head, og låten ble ikke fremført på konserter. Unntaket var da Randy California fra bandet Spirit erstattet Blackmore under et sykefravær på konserten 6. april 1972 i Québec by. Fra 1993, da Joe Satriani ble med i Deep Purple, har låten kommet inn på setlisten, og har blitt værende der med Steve Morse som gitarist.Coverversjoner er utgitt av Axel Rudi Pell, Metallica og Stuart Smith sammen med Richie Sambora fra Bon Jovi. I tillegg har Ian Gillan gitt den ut på soloalbumet Gillan’s Inn (2006) med Jeff Healey på gitar.


== Referanser ==
Arna Fahlstrøm Hamlander

Arna Lunde (født Arna Fahlstrøm Hamlander i 1900, død 27. februar 1953) var en av Norges første filmskuespillere.
I 1922 medvirket hun i den norske stumfilmen Farende folk, som var regissert av Amund Rydland og innspilt på Elverum, der Arna Lunde var bosatt. At innspillingen ble lagt til Elverum skyldtes trolig Arnas far. Magnus Hamlander (1877–1951) var redaktør i avisen Glåmdalen og museumsbestyrer for Glomdalen museum, men han var også kinobestyrer på Elverum og ivrig opptatt av det relativt nye mediet.I tillegg til Arna Lunde medvirket også hennes foreldre og brødrene Dagfinn og Kåre Hamlander i Farende folk.


== Familie ==
Hun var datter av avismannen og museumsmannen Magnus Hamlander (1877–1951) og Johanna Serene født Sørenssen (1851–1913); mellomnavnet Fahlstrøm hadde hun etter farmoren, som var født Fahlstrøm.I 1919 giftet hun seg med daværende premierløytnant Ingvald Magne Lunde (1891–1944). Ektemannen ble sendt til tysk fangenskap i Polen i september 1943, som en av 1100 som ble pågrepet og internert den 5. august 1943 under okkupasjonsmaktens massearrestasjon av norske offiserer. Han døde i fangeleiren i 1944.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arna Fahlstrøm Hamlander på Internet Movie Database 
(en) Arna Fahlstrøm Hamlander hos The Movie Database
Markus Büchel (biskop)

Markus Büchel (født 9. august 1949 i Rütli i  Sveits) er en sveitsisk katolsk prelat og biskop av Sankt Gallen.


== Biografi ==
Büchel studerte filosofi og teologi på Universitetet i Fribourg. Han ble presteviet i St. Gallen. Den 17. september 2006	ble Büchel ordinert til biskop av Sankt Gallen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
Pave Pius XI (1857-1939) *1919
Kardinal Alfredo Ildefonso Schuster (1880-1954) *1929
Kardinal Gustavo Testa (1886-1969) *1934
Biskop Joseph Hasler (1900-1985)  *1957
Biskop Otmar Mäder (1921-2003) *1976
Biskop Ivo Fürer (1930- ) *1995
Biskop Markus Büchel (1949- ) *2006 


== Referanser ==
Nio ET5

Nio ET5 er en mellomklassebil utviklet og produsert av den kinesiske bilfabrikanten Nio, lansert 18. desember 2021.
Bilen får tre batterialternativer: 75 kWh, 100 kWh og 150 kWh. Bilens batteri er utbyttbart, og tilbys som en abonnementstjeneste (battery-as-a-service) som gir lavere kjøpspris i bytte mot en månedlig abonnementsavgift. Kjøpsprisen er 328 000 renminbi før elbilincentiver; med batteriabonnement er prisen 258 000 renminbi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) NIO ET5 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Suresh Bansal

Suresh Bansal (født 31. januar 1943 i Ghaziabad i Britisk India, død 29. januar 2022) var en indisk politiker.


== Biografi ==
Han ble utdannet ved  Meerut College og Dr. B. R. Ambedkar University og tok mastergrad i Science.Suresh Bansal var medlem av den lovgivende forsamling i Indiai én valgperiode, som representant for valgkretsen Ghaziabad. Hans var medlem av Bahujan Samaj Party. Han var også folkevalgt til den lovgivende forsamling i delstaten Uttar Pradesh. I 2017 tapte han gjenvalg dit mot Atul Garg mot Bharatiya Janata Party.Han døde 29. januar 2022 av covid-19.


== Referanser ==
Kleivan kraftverk

Kleivan kraftverk er et vannkraftverk i Kvinesdal kommune i Agder.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 240 meter i Kleiveåna.
Installert effekt er 1,8 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 5,7 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase


== Eksterne lenker ==
Nationen: Tyskere kjøper norske småkraftselskaper
Russlands paralympiske komité

Russlands paralympiske komité (russisk: Паралимпийский комитет России) er den nasjonale paralympiske komité for Russland, grunnlagt i 1996. President er Vladimir Ljukin. Komiteen bruker forkortelsen RPC internasjonalt. 


== Historie ==
Komiteen ble i 2016 utestengt av Den internasjonale paralympiske komité (IPC), i forbindelse med Utestengelsen av Russland fra internasjonal idrett på grunn av brudd på dopingreglementet.Den 9. desember 2019 utestengte World Anti-Doping Agency (WADA) Russland fra all internasjonal idrett i fire år, etter at det ble avdekket at RUSADAs data om utøvere hadde blitt manipulert av russiske myndigheter. Utøvere fra Russland kunne i denne perioden delta i internasjonale mesterskap under nøytralt flagg, men kun dersom den enkelte deltaker kunne bevise at han eller hun ikke var en del av de funnene McLaren-rapporten avdekket, og har tilstrekkelig med dopingtester i den aktuelle perioden. Russland anket denne dommen til Den internasjonale voldgiftsretten for sport (CAS), og i desember 2020 endret CAS utestengelsen til to år, slik at utøvere kan delta under RPCs flagg, og tillates å bruke russiske farger på draktene. Russlands nasjonalsang tillates ikke brukt i utestengelsesperioden, dersom russiske utøvere vinner under Paralympiske sommerleker 2020 eller Paralympiske vinterleker 2022 skal Pjotr Tsjajkovskijs klaverkonsert nr. 1 spilles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Russian Paralympic Committee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Karoline Brændjord

Karoline Brændjord (født 1990) er en norsk poet. Hun debuterte med diktsamlingen Jeg vil våkne til verden i 2020 på Kolon Forlag. 
Diktsamlingen fikk stor oppmerksomhet og strålende kritikker, og Brændjord vant både Tarjei Vesaas' debutantpris og Kritikerprisen for boken.


== Referanser ==
Skohylle

En skohylle er et møbel som ofte finnes ved dørmatten i inngangspartiet på hus, og har som formål å holde orden på sko. Ofte er den plassert i nærheten av en hattehylle, stumtjener, garderobestang eller knagger hvor man kan henge fra seg ytterklær. Noen skohyller er utformet som benk man kan sitte på når man tar på seg skoene.
En kjent svensk formgiver av skohyller er Gunnar Bolin. IKEA har hatt skohyller i sitt sortiment siden 1950, om ikke tidligere.


== Referanser ==
32 mm-systemet for møbelsnekring

Innen møbelsnekring er 32 mm-systemet en standard for design og produksjon av møbler som blant annet muliggjør en felles metode for å montere hyllebærere, ekspansjonsbeslag for skuffer og hengsler for skapdører ved at møbelet har en rekke hull med 5 mm diameter plassert med 32 mm senteravstand i hver rekke, og avstand mellom rekkene i multipler av 32 mm.
Systemet ble utviklet i samarbeid mellom verktøy-, maskin- og møbelprodusenter for å standardisere både komponentdimensjoner og produksjonsprosesser. Det har blitt popularisert blant annet gjennom IKEA sine hyller, og brukes i dag av møbelindustrien globalt. I tillegg til 32 mm-systemet finnes det flere lignende, men mindre brukte systemer (System 25, ip20, etc.).


== Design ==
Designet består av:

32 mm avstand mellom hullene innad i en rekke
5 mm diameter på hullene
37 mm avstand fra den fremre rekken av hull til møbelets fremre kant


== Fordeler ==


=== Boring ===
Ved boring av hullene gir systemet fordelen at avstanden fra det første hullet til undersiden av skapet tilsvarer avstanden fra det siste hullet til toppen av skapet. Denne symmetrien fører til en forenkling når man skal sette boremaskinene i produksjon.
En annen fordel under boringen av hullene til spesielt den bakre rekken av hull er at avstanden fra den bakre hullrekken til bakre kant er 37 mm, hvilket medfører at man ikke trenger å bytte verktøy på boremaskinen.


=== Montering ===
Systemet sikrer at det er plass til montering av støtte for bakveggen ved at avstanden fra hullene i den bakre rekken til den indre kanten på bakveggen er 37 mm.
Montering av ekspansjonsbeslag for skuffer lettes ved at avstanden mellom de to rekkene av hull er multipler av 32 mm, og ekspansjonsbeslagene kan dermed produseres med skruehull i passende multipler.


=== Tilbehør ===
Det fås tilbehør som passer i ett eller flere av 5 mm-hullene for å feste møbelet til gulv, vegger og tilstøtende møbler. Andre eksempler på tilgjengelig tilbehør er garderobestenger og skohyller.


== Historie ==
Det har blitt påstått at 32 mm-systemet ble utviklet etter andre verdenskrig for å hjelpe med å raskt bygge opp igjen det store antallet bygninger som hadde blitt ødelagt under krigen. Avstanden skal angivelig ha blitt valgt av ingen annen grunn enn at det var den minste avstanden man klarte å montere flere bor på siden av hverandre med de maskinene man hadde for hånd på den tiden på grunn av størrelsen på girene.


== Bibliografi ==
Buckley, Bob (1999). True32 Flow Manufacturing. ISBN 9780967356105
Proulx, Danny (2003). Building Frameless Kitchen Cabinets. ISBN 9780973186901ISBN 9780973186901
Christ, Jim (1995). Modern Cabinetry: European Design & Construction Techniques. ISBN 9780806931890ISBN 9780806931890


== Referanser ==
Villa Sorgenfri

Villa Sorgenfri er en tidligere herskapelig villa beliggende i Trondheimsveien 132 på Grünerløkka i Oslo. Eiendommen har siden fått gateadressen Jørgen Løvlands gate 9. Statsrådinne Caroline Sørensen kjøpte Sorgenfri løkke i 1858. Hun fikk det gamle løkkehuset revet og fikk satt opp villaen i 1867. 
Eiendommen ble solgt til major Otto Fougner i 1894. Noen år senere, rundt århundreskiftet, ble eiendommen overført til Nationalbryggeriet som bygget bryggerianlegget rundt villaen som hovedbygg. Sophies Minde Hospital tok over eiendommen i 1927 og gjennomførte omfattende ombygninger på bryggeribygningene over de neste årene. Hospitalet utviklet ekspertise på ortopedi og funksjonsnedsetteler. Villa Sorgenfri ble gjort om til internatskole for barn med funksjonshemminger. Skolen ble avviklet på 1960-tallet og bygget ble barnehage for de ansatte ved Sophies Minde. I 2002 flyttet Sophies Minde sine tjenester bort fra tomten. 
Fra 2004 ble den nye friskolen Nyskolen etablert i bygget. Nyskolen flyttet ut etter bare to år. Oslo kommune ved Omsorgsbygg tok over villaen i 2007. Bygget ble samtidig registrert på Byantikvarens gule liste og i 2008 ble den vernet etter plan- og bygningsloven.  
Omsorgsbygg, senere Oslobygg, har imidlertid latt bygget stå tomt, og til forfall. Per 2022 er planen at huset skal rives.


== Kilder ==
I 2007 kjøpte Oslo kommune Villa Sorgenfri. Nå skal den rives. Aftenposten, 12. januar 2022
Kommunen har bestemt seg for hva som skal skje med Villa Sorgenfri: – Beklagelig, Avisa Oslo, 14. desember 2021
Kommunen lot Villa Sorgenfri forfalle til riving: Bør vurderes solgt, mener næringsbyråd Victoria Marie Evensen (Ap), Vårt Oslo, 22. desember 2021
«Villa Sorgenfri». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Charles Morerod

Charles Morerod O.P. (født 28. oktober 1961 i Riaz i Sveits) er en sveitsisk katolsk prelat tilhørende dominikanerordenen, og biskop av Lausanne, Genève og Fribourg (Freiburg). 


== Biografi ==
Han avla timelige løfter som dominikaner den 10. februar 1984, og evige løfter den 20. februar 1987.  Den 30. april 1988 ble han presteviet.
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 3. november 2011 til biskop av Lausanne, Genève et Fribourg, og han ble bispeviet den 11. desember samme år av  sin dominikanske medbror kardinal Georges Marie Martin Cottier, O.P. Medkonsekrantene var kardinal William Joseph Levada og titulærbiskop Pierre Farine. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Kardinal Raffaele Scapinelli di Leguigno (1858-1933) *1912
Kardinal Friedrich Gustav Piffl  (1864-1932) *1913
Biskop Michael Memelauer (1874-1961) *1927
Kardinal Franz König (1905-2004) *1952
Kardinal Hans Hermann Groër (1919-2003) *1986
Kardinal Christoph Schönborn (1945-) *1991
Kardinal Georges Cottier (1922-2016) *2003
Biskop Charles Morerod (1961-) *2011


== Referanser ==
Trilok Gurtu

Trilok Gurtu (født 30. oktober 1951 i Bombay, India) er en indisk perkusjonist og vokalist. Han er bosatt i den tyske havnebyen Hamburg, men har samarbeidet med flere norske musikere i årenes løp, deriblant Jan Garbarek.
Gurtu medvirker blant annet på Garbareks album Living Magic (1991), og sammen med Garbarek fremførte han musikken i Erik Byes TV-programmer Jakten på Mangas Coloradas, som ble vist på NRK i 1992 og 1993. Musikken var spesialskrevet av Garbarek for serien.
Gurtu var også en av musikerne på konsertplaten Grace (2001), sammen med Ketil Bjørnstad, Anneli Drecker, Bendik Hofseth, Arild Andersen og Eivind Aarset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Trilok Gurtu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Trilok Gurtu på Internet Movie Database 
(en) Trilok Gurtu på Discogs 
(en) Trilok Gurtu på MusicBrainz 
(en) Trilok Gurtu på Songkick 
(en) Trilok Gurtu på Last.fm 
(en) Trilok Gurtu på Last.fm 
(en) Trilok Gurtu på AllMusic
Kløsa

Kløsa er en innsjø 172 meter over havet sørøst i Rakkestad kommune, Viken. Sjøen ligger i småkupert terreng i øvre del av Rakkestadvassdraget. Her er mange viker og holmer, og omgivelsene er preget av halvåpen furuskog.
Isen legger seg vanligvis relativt tidlig, og vannet er velegnet for skøyteturer.Enkleste atkomst er via parkeringsplass i nordenden av vannet.


== Referanser ==