jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Fredrik Jakobsen Aaros

Johan Fredrik Jakobsen Aaros, kjent som Fredrik Aaros (født 11. januar 1911, død 12. august 1943) var en norsk telegrafist og motstandsmann.
Han var utdannet telegrafist og hadde fullført styrmanns- og skipperskole. Aaros oppholdt seg i Norge under angrepet på Norge 9. april 1940  I mai samme år seilte han med seilbåten «Lady Nancy» til England, der han tilsluttet seg Den kongelige norske marine.  Aaros deltok i flere eskorteoppdrag ombord i jageren «Mansfield».  I juni 1941 ble han medlem av Kompani Linge.  Der ble Aaros trenet til å drive spionasje. I Norge hjalp han norske flyktninger å komme over til England eller til Sverige.  Han krysset Nordsjøen med Shetlandsgjengen til Ålesund-distriktet med oppdrag som instruktør for lokale telegrafister.
I februar 1942 fikk Aaros i oppdrag å avløse Linge-karen Odd Starheim som telegrafist på Helle i Flekkefjord. Shetlandsskøyta måtte imidlertid gjøre vendereis på grunn av omfattende havis og heftige angrep fra tyske fly.
Vinteren 1943 deltok Aaros i Operasjon Carhampton som telegrafist.  Opereasjonen viste seg å være en av de mest krevende operasjonene for Kompani Linge.  Operasjonen gikk ut på å kapre noen tyske båter og føre dem over til Storbritannia.  Etter at operasjonen var over, fikk Aaros og Tor Hugo van der Hagen i oppdrag å videreføre senderen i Kvås.  Senderen ble lokalisert til ei hytte på Rudjordsheia, og oppdraget var å melde fra om skipstrafikk som passerte Lista og om ubåter i Farsund by.  12. august ble Aaros og van der Hagen overrumplet av Gestapo.  Van der Hagen klarte å flykte, mens Aaros tok sitt eget liv for å unngå å bli arrestert.


== Ettermæle ==
For sin krigsinnsats ble Aaros tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren post mortem.Dokumentarboka «Dø, om så det gjelder! : Linge-telegrafist Fredrik Aaros» av forfatteren Magne Haugland ble utgitt i 2019 og handler om Aaros' dramatiske liv og virke.Stortingsrepresentant Hans Fredrik Grøvan avduket et bronserelieff av Aaros på Årosstranda i Søgne i Kristiansand, preget av kunstneren Erik Pirolt, 12. august 2020.


== Referanser ==
Ludivine Reding

Ludivine Reding (født 6. februar 1997) er en skuespiller fra Montréal i Canada. Hun spilte hovedrollen i TV-serien Farleg kjærleik (Fugueuse/Runaway).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ludivine Reding – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ludivine Reding på Internet Movie Database 
(en) Ludivine Reding hos The Movie Database 
Ludivine Reding på Twitter 
Ludivine Reding på Facebook 
Ludivine Reding på Instagram
Royal Lancers

The Royal Lancers (Queen Elizabeths’ Own) er et regiment i British Army. Det tilhører kavaleriet (Royal Armoured Corps) og viderefører lansenértradisjoner.
Regimentet ble dannet 2. mai 2015 gjennom en sammenslåing av The Queen's Royal Lancers og 9th/12th Royal Lancers (Prince of Wales’s), som ble kunngjort i juli 2012. Opprettelsen av det nye regimentet ble markert med en parade ved Richmond Castle. I en seremoni på Windsor Castle 5. april 2017 tildelte dronning Elizabeth II hederstittelen «Queen Elizabeths’ Own» som anerkjennelse for regimentets tjeneste overfor dronningen og dronningmoren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal Lancers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Canarina canariensis

Canarina canariensis er en flerårig urt i klokkefamilien.
Stengelen blir opptil tre meter høy og vokser opp fra en tykk jordstengel. Planten inneholder melkesaft. Bladene er trekantede og tannete. Blomstene sitter enkeltvis, og krona er hengende, rødoransje, 40–70 mm lang og like bred. Pollineringen gjøres av fem ulike fuglearter og noen virvelløse dyr. Frukten er et eggformet, kjøttfullt bær som er 3–4 cm i diameter og rødlig til svart som modent.
Canarina canariensis er endemisk for Kanariøyene der den vokser i laurbærskog, skogkanter og Erica-kratt 300–1100 moh. Arten er vanlig på Tenerife og Gran Canaria og mer sjelden på La Palma, Gomera og Hierro.


== Litteratur ==
D. Bramwell og Z.I. Bramwell (1974). Wild flowers of the Canary Islands. London og Burford: Stanley Thornes (Publishers) Ltd. s. 204. ISBN 0-85950-010-1. 
Jens M. Olesen m.fl. (2012). «Pollination, biogeography and phylogeny of oceanic island bellflowers (Campanulaceae)». Perspectives in Plant Ecology, Evolution and Systematics. 14 (3): 169–182. ISSN 1433-8319. doi:10.1016/j.ppees.2012.01.003. 
«Canarina canariensis». Flora Vascular de Canarias. Besøkt 23. august 2020. 


== Eksterne lenker ==
(en) Canarina canariensis i Encyclopedia of Life 
(en) Canarina canariensis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Canarina canariensis hos NCBI 
(en) Canarina canariensis hos The International Plant Names Index 
(en) Canarina canariensis hos Tropicos 
(en) Kategori:Canarina canariensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Canarina canariensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Canarina canariensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1759

Musikkåret 1759 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1759.


== Hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Wesley Koolhof

Wesley Koolhof (født 17. april 1989 i Zevenaar) er en nederlandsk profesjonell tennisspiller, som er dobbelspesialist og var i november 2019 ranket som den 12. beste dobbelspilleren på ATPs verdensranking.
Han har vunnet fem titler på ATP-touren og har kvartfinale fra Wimbledon-turneringen 2019 som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wesley Koolhof – Olympedia 
(en) Wesley Koolhof – ATP-touren 
(en) Wesley Koolhof – ITF Tennis 
(en) Wesley Koolhof – Davis-cupen
Nikola Mektić

Nikola Mektić (født 24. desember 1988 i Zagreb) er en kroatisk profesjonell tennisspiller, som er dobbelspesialist og var i april 2019 ranket som den 5. beste dobbelspilleren på ATPs verdensranking.
Han har vunnet syv titler på ATP-touren og har semifinale fra både Wimbledon-turneringen 2017 og French Open 2018 som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikola Mektić – Olympedia 
(en) Nikola Mektić – ATP-touren 
(en) Nikola Mektić – ITF Tennis 
(en) Nikola Mektić – Davis-cupen
Raven Klaasen

Raven Klaasen (født 16. oktober 1982 i Cape Town) er en sørafrikansk profesjonell tennisspiller, som er dobbelspesialist og var i august 2019 ranket som den 7. beste dobbelspilleren på ATPs verdensranking.
Han har vunnet 16 titler på ATP-touren og har finale fra både Australian Open 2014 og Wimbledon-turneringen 2018 som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raven Klaasen – ATP-touren 
(en) Raven Klaasen – ITF Tennis 
(en) Raven Klaasen – Davis-cupen
Campionato Sammarinese di Calcio 2018–2019

Campionato Sammarinese di Calcio 2018–2019, var den 34 sesongen av den sanmarinske topp divisjonen. Sesongen begynte 17. august 2018 og ble avsluttet 28. april 2019. Regjerende mestere La Fiorita klarte ikke å forsvare tittelen, og Tre Penne vant sitt fjerde seriemesterskap.


== Klubbinfo ==


== Ordinær sesong ==
De 15 klubbene ble delt inn i to grupper; en med åtte klubber og en annen med syv klubber. Alle lag spilte en gang mot lagene i sin egen gruppe. På slutten av den ordinære sesongen avanserte topp fire fra hver gruppe til gruppe 1 i andre del. Alle andre lag gikk videre til gruppe 2 i andre del.


=== Gruppe A ===


==== Tabell ====


==== Resultattabell ====


=== Gruppe B ===


==== Tabell ====


==== Resultattabell ====


== Runde 2 ==
De femten klubbene spilte mot hverandre to ganger i sin egen gruppe. På slutten av andre runde gikk nr en til sjetteplass klubbene fra gruppe 1 videre til siste runde. Fra gruppe 2 gikk de førsteplasserte laget videre, mens det andre og tredjeplasserte laget spilte play-off om den siste plassen.


=== Gruppe 1 ===


==== Tabell ====


==== Resultattabell ====


=== Gruppe 2 ===


==== Tabell ====


==== Resultattabell ====


==== Play–off ====
Vinneren av play–off, Juvenes/Dogana, avanserer til finale runde.


== Finale runde ==
Første kamp i kvartfinalene ble spilt fra  25 til 28. april 2019 og kamp nummer to ble spilt fra 2 til 5. mai 2019. Kampen om 5-8 plass ble spilt 10. mai 2019, etterfulgt av kamp 16. mai for å avgjøre plasseringene. 
Første kamp i semifinalene ble spilt 11–12. mai 2019 og kamp nummer to ble spilt 17–18. mai 2019.


=== 7 plass ===


=== 5 plass ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===

Tre Penne kvalifiserte seg for Champions League førkvalifisering La Fiorita kvalifiserte seg for Europa League førkvalifisering.


== Referanser ==
Mikronesiaføderasjonens visepresident

Mikronesiaføderasjonens visepresident er det nest høyeste politiske embetet i landet etter presidenten.


== Valg, betingelser og funksjon ==
Visepresidenten blir valgt for en embetsperiode på fire av et flertall av Kongressens medlemmer. I likhet med Mikronesiaføderasjonens president må han/hun være medlem av Kongressen for en mandatperiode på fire år, statsborger gjennom fødsel og ha vært bosatt i landet de seneste 15 årene. Han/hun kan ikke være bosatt i samme delstat som presidenten. Etter at presidenten og visepresidenten har blitt valgt, skal deres plasser i Kongressen bli erklært som ledige.
Dersom presidentembetet er ledig, eller presidenten er ute av stand til å utføre sine plikter, overtar visepresidenten som president.


== Liste ==
      Uavhengig


== Referanser ==
Jorunn Steinhamar

Jorunn Steinhamar (født 7. september 1896 i Lier, død 12. august 1986 i Oslo) var en norsk journalist og redaktør som ble mest kjent gjennom sitt virke som redaksjonssekretær og redaktør for tidsskriftet Urd. 


== Liv og virke ==
Jorunn Steinhamar tok examen artium i 1917. Samme høst hadde hun sin læretid i Nidaros i Trondheim, før hun i 1918–1919 arbeidet som journalist i Haugesunds Dagblad. Sommeren 1919 arbeidet hun i Dagbladet. Redaktør Einar Skavlan anbefalte henne for søstrene Bøe, som drev tidsskriftet Urd. Der ble hun i 1919 ansatt som redaksjonssekretær under Conny Juell, en stilling hun innehadde inntil hun i 1947 ble bladets redaktør. I bladet signerte hun ofte sine artikler J.S. elle Jo. Hun sluttet i 1954.
Hun foretok en lang rekke pressereiser utenlands, blant annet til Danmark (1919), Tyskland, Sveits, Østerrike og Ungarn (1922), England (1930) samt flere opphold i Finland og reiser til Paris og London.
Steinhamar var styremedlem i Oslo Periodiske Presse og Norsk Illustrert Presse, samt medlem av rådet for De unges akademi..


== Familie ==
Jorunn Steinhamar var datter av lærer og redaktør Hans August Steinhamar (opprinnelig Halvorsen) og lærer og redaktør Anna Steinhamar og søster til journalisten Halldis Stenhamar. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Kvaale, Reidun (1986). Kvinner i norsk presse gjennom 150 år. Gyldendal. ISBN 8205167214. 
Pressefolk. Oslo: Norsk presseforbund. 1950. 
Studentene fra 1917. Bokkomitéen. 1947. s. 256.
Prva Liga 2018–2019

Prva Liga 2018–2019, var den 27 sesongen av den nord makedonske topp divisjonen. Sesongen begynte 11. august 2018 og ble avsluttet 26. mai 2019. Regjerende mestere Shkëndija forsvarte tittelen, og vant sitt tredje seriemesterskap.


== Klubbinfo ==


== Tabell ==


== Resultattabell ==
Hvert lag spiller to hjemme og 2 borte kamper mot hvert av de andre lagene, totalt 36 kamper hver.


=== Kamper 1–18 ===


=== Kamper 19–36 ===


== Kvalifisering ==
Laget som kom på åttende plass i Prva Liga, møter laget som vant kampen mellom andre plassene i vest og øst avdeling i Vtora Liga. Der vinneren av kampen spiller i Prva Liga 2019–2020.

Sileks vant 3-2 og beholdt plassen i Prva Liga 2019–2020; Tikvesh ble værende igjen Vtora Liga


== Toppscorer ==


== Referanser ==
NHO Idrett

NHO Idrett er en norsk arbeidsgiverforening som inngår i Abelia. Foreningens vedtektsfestede formål er å profesjonalisere flere idrettsorganisasjoner gjennom kompetanseutvikling i arbeidsgiverrollen og gode medlemstjenester.I lønnsoppgjør og inngåelse av overenskomster er NHO Idrett en sentral motpart til Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon.


== Referanser ==
Atractonotus

Atractonotus  er en slekt av biller i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.


== Utseende ==
En middelsstor (11-17 millimeter), slank, halvblank, svart løpebille. Arten eterligner trolig maur. Hodet er langt og smalt med små fasettøyne, antennene drøyt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er langt og smalt, smalere enn hodet, tønneformet. Dekkvingene er rundede, tilsmalnende bakover, ligner bakkroppen til en maur. Dekkvingene har noen tegninger dannet av hvite skjell.


== Utbredelse og økologi ==
Arten er utbredt i det sørlige Afrika (Tanzania, Angola, Mosambik, Botswana, Zambia, Zimbabwe, Namibia, Sør-Afrika). De lever på tørre, sandete områder.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Anthiinae Bonelli, 1813
stammen Anthiini - 90 arter
slekten Atractonotus Perroud, 1846
Atractonotus mulsanti Perroud, 1846


== Referanser ==
J. Hlava og O. Hovorka (2007) Contribution to the knowledge of genus Atractonotus Perroud, 1846 (Coleoptera: Carabidae: Anthiini). Veröffentlichungen Naturkundemuseum Erfurt [1] 26 (2007): 229-232.


== Eksterne lenker ==
Bilde av arten
(en) Atractonotus i Encyclopedia of Life 
(en) Atractonotus i Global Biodiversity Information Facility 
Atractonotus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hernán Pinto

Hernán Eduardo Pinto Miranda (født 17. januar 1953, død 29. juli 2020 i Viña del Mar i Chile) var en chilensk advokat og politiker, tilhørende Partido Demócrata Cristiano (PDC). 


== Biografi ==
Han virket som borgermester i Chiles nest største by Valparaíso fra mars 1990 til mars 1992, og igjen fra 26. september 1992 til 6. desember 2004. Under Pinto ble  Valparaíso erklært som Chiles «kulturhovedstad» i mai 2003 og et verensarvsted av UNESCO i juli 2003.I 2009 stilte Pinto til Senatet i Chile for valgkretsen Quinta Costa, men tapte valget.Pinto stilte så til sitt tidligere vervet som borgermester i Valparaíso i 2012. Han vant nominasjonsvalget foran Paula Quintana for å bli kristeligdemokratenes kandidat til borgermestervalget. Han ble slått under valget av den sittende borgermester Jorge Castro Muñoz.Den 3. juli 2020 ble Pinto innlagt på Clínica Reñaca i Viña del Mar for pusteproblemer forårsaket av covid-19. Han finn respiratorbehandlig fra 3. juli og til sin død, den 29. juli 2020, i en alder av 67 år.


== Referanser ==
Adotela

Adotela er en slekt av løpebiller som særlig finnes i sandete områder, der de lever som predatore i utgravde ganger.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne og moderat forstørrede kjever, antennene nokså korte. Pronotum er rundet, dekkvingene rundede uten regelmessige punktrader.


== Levevis ==
Sandgraverne er knyttet til områder med løs sandjord, der de graver tunneler der de sitter og venter på bytte, selv om de også kan spise noe åtsler og av og til litt plantekost.


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien sandgravere, Broscinae, [=Broscini]
delgruppe Creobiina Jeannel, 1941 [=Creobiini]
slekten Adotela Laporte de Castelnau, 1867
Adotela apicalis (Sloane, 1893)
Adotela atronitens Sloane, 1890
Adotela australis Sloane, 1890 
Adotela bicolor (Castelnau, 1867)
Adotela carbonaria (Castelnau, 1867)
Adotela carenoides Putzeys, 1873
Adotela concolor Castelnau, 1867
Adotela esmeralda Castelnau, 1867
Adotela frenchi Sloane, 1890
Adotela grandis (Castelnau, 1867)
Adotela howitti (Castelnau, 1867)
Adotela laevigatta (Sloane, 1893)
Adotela nigerrima MacLeay, 1873 
Adotela noctis (Sloane, 1893)
Adotela striolata Putzeys, 1873
Adotela violacea (Castelnau, 1867)
Adotela viridis (MacLeay, 1871) 


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Adotela [1]
(en) Adotela i Global Biodiversity Information Facility 
Adotela – detaljert informasjon på Wikispecies
Darío Ramón Vivas Velasco

Darío Ramón Vivas Velasco (født 12. juni 1950 i San Cristóbal i Táchira i Venezuela, død 13. august 2020 i Caracas) var en venezuelansk politiker. Han var medlem av Asamblea Nacional Constituyente mellom 2006 og 2020. Han var leder for regjeringen i Distrito Capital, hovedstadsområdet i Venezuela, fra januar 2020 til sin sin død.
Vivas døde 13. august 2020 av covid-19 i Caracas i en alder av 70 år.


== Referanser ==
Omus

Omus er en slekt av løpebiller (Carabidae).


== Utseende ==
Middelsstore til ganske store (12-21 millimeter), nokså brede, svarte sandjegere. Hodet er stort og bredt med store, runde fasettøyne og store, sigdformede overkjever (mandibler), som de bruker til å gripe byttet. Antennene er forholdsvis korte og trådformede. Munnskjoldet (clypus) er bredere enn avstanden mellom antennene. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som hodet eller noe smalere, avrundet trapesformet (bredest foran) med markerte sidekanter og bakhjørner. Dekkvingene er forholdsvis korte og rundede, flygevinger mangler. Beina er middels lange og tynne.
Larvene er pølseformede med kraftige ryggplater på bryst (thorax)-segmentene og en kraftig hodekapsel med lange, sigdformede kjever. Beina er middels lange og kraftige. På det åttende kroppsleddet sitter det på ryggen et par kroker som tjener til å forankre larven i sjakten den sitter i.


== Levevis ==
Disse billene finnes gjerne i overgangssonen mellom skog og enger. De jakter om natten og gjemmer seg om dagen. De kan ikke fly. Livssyklusen tar trolig for det meste tre år.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, fra det sørlige British Columbia i nord til California i sør.


== Systematisk inndeling ==
Det finnes ulike artsinndelinger i denne slekten, ulike kilder operer med 5-15 arter.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilie  Sandjegere, Cicindelinae Latreille, 1802
Stammen Megacephalini
Slekten Omus Eschscholtz, 1829
Omus ambiguus Schaupp, 1884
Omus angustocylindricus W. Horn, 1913
Omus audouini Reiche, 1838
Omus californicus Eschscholtz, 1829
Omus cazieri Van den Berghe, 1994
Omus dejeanii Reiche, 1838
Omus edwardsii Crotch, 1874
Omus hornii LeConte, 1875
Omus intermedius Leng, 1902
Omus laevis G. Horn, 1866
Omus laticollis Casey, 1916
Omus puncitfrons Casey, 1897
Omus sequoiarum Crotch, 1874
Omus submetallicus G. Horn, 1868
Omus tularensis Casey, 1909
Omus vanlooi Nunenmacher, 1940


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske arter
(en) Omus i Encyclopedia of Life 
(en) Omus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Omus hos Fossilworks 
(en) Omus hos ITIS 
(en) Omus hos NCBI 
(en) Kategori:Omus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Omus – detaljert informasjon på Wikispecies
Musikkåret 1660

Musikkåret 1660 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1660.


== Hendelser ==


== Opera ==
Antonio Bertali – La magia delusa
Francesco Cavalli – Xerxès
Juan Hidalgo de Polanco – Celos aun del aire matan
Francesco Manelli – La filo
Francesco Rossi – L'Arianna
Giuseppe Tricarico – L'Oronie
Filippo Vismarri – L'Orontea
Pietro Andrea Ziani – L'Antigona delusa da Alceste


== Fødsler ==

		
		
		


== Referanser ==
Musikkåret 1730

Musikkåret 1730 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1730.


== Hendelser ==


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Antipionycha

Antipionycha er en slekt av løpebiller. Gruppen lever i Afrika og Asia.


== Utseende ==


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Sør-Amerika (Brasil).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Ctenodactylinae Castelnau, 1834
Slekten  Antipionycha Liebke, 1928
Antipionycha puncticollis Liebke, 1928


== Eksterne lenker ==
(en) Antipionycha i Encyclopedia of Life 
(en) Antipionycha i Global Biodiversity Information Facility 
Antipionycha – detaljert informasjon på Wikispecies
Ancystroglossus

Ancystroglossus  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange og litt flate, mørke løpebiller, antenner og bein gjerne delvis lysere. Hodet er forholdsvis stort, bredere enn langt, med rundede bakhjørner og rundede, litt utstående fasettøyne. Kjevene er ikke spesielt forstørrede. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen, de innerste leddene gjerne svarte, de ytterste kan være hvitgule. Det er en markert "hals" mellom hode og pronotum, dette er mer eller mindre hjerteformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er rundede med fine punktstriper, nokså tvert avskåret bak, dekker ikke bakkroppspissen. Beina er tynne og middels lange, lårene gjerne gulaktige.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Artene er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Dryptinae  Bonelli, 1810
delgruppe Galeritina LeConte, 1853
slekt Ancystroglossus Chaudoir, 1862
Ancystroglossus deplanatus Reichardt, 1967
Ancystroglossus dimidiaticornis Chaudoir, 1863
Ancystroglossus gracilis Chaudoir, 1863
Ancystroglossus ovalipennis Reichardt, 1967
Ancystroglossus punctatus Reichardt, 1967
Ancystroglossus strangulatus Chaudoir, 1863


== Eksterne lenker ==
Entomofauna Guyane - Ancystroglossus dimidiaticornis
(en) Ancystroglossus i Encyclopedia of Life 
(en) Ancystroglossus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ancystroglossus hos NCBI 
Ancystroglossus – detaljert informasjon på Wikispecies