jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Landgrevskapet Hessen-Darmstadt

Landgrevskapet Hessen-Darmstadt (tysk: Landgrafschaft Hessen-Darmstadt) var et landgrevskap i Tyskland som eksisterte fra 1567 til 1806. Dets sterkt oppdelte og uregelmessige territorium lå overveiende nord og sør for Frankfurt am Main i den nåværende tyske delstaten Hessen. Landgrevskapet var et riksumiddelbart territorium i Det tysk-romerske rike. Det ble regjert av en sidelinje av Huset Hessen. Landgrevenes hovedresidens lå i Darmstadt.


== Historie ==
Landgrevskapet oppstod i 1567 ved arvedelingen av landgrevskapet Hessen mellom landgrev Filip den edelmodiges fire sønner. Grev Filip lot Hessen-Darmstadt tilfalle sønnen Georg den fromme (død 1598). I 1583 ble Hessen-Rheinfels innlemmet i landgrevskapet. Sønnen og etterfølgeren Ludvig V av Hessen-Darmstadt grunnla i 1607 universitetet i Giessen og innførte i 1623 en arvefølgeordning basert på førstefødselsrett. I hans område ble i 1604 også Hessen-Marburg innlemmet. Til tross for at han var lutheraner stod Ludvig likesom sønnen Georg II på keiserens side i trettiårskrigen.Ernst Ludvig og Ludvig VIII av Hessen-Darmstadt kopierte den franske hoffordning og skyldsatte landet, mens den sparsomme Ludvig IX av Hessen-Darmstadt, som tjente i Fredrik den stores prøyssiske hær, restituerte økonomien. Hans hustru Karolina av Birkenfeld-Zweibrücken samlet tidens skjønnånder ved sitt hoff.I 1792 ble Hessen-Darmstadt innblandet i koalisjonskrigen mot Frankrike, men ble begunstiget av Napoleon, opptatt i Rhinforbundet og utvidet, særlig på bekostning av de sekulariserte områdene Mainz og Worms. Ludvig X av Hessen-Darmstadt fikk suverenitet over riksridderne, og senere under Napoleonskrigene ble landgrevskapet opphøyet til storhertugdømme etter oppløsningen av Det tysk-romerske rike i 1806. Det fortsatte deretter som Storhertugdømmet Hessen, som eksisterte frem til monarkiene ble avskaffet i Tyskland i 1918.


== Eksterne lenker ==
(en) House of Hesse-Darmstadt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Niels Lyhne

Niels Lyhne er en roman skrevet av den danske forfatteren Jens Peter Jacobsen som ble utgitt i 1880. Boken regnes for å være et av den nordiske naturalismens viktigste verk og knyttes gjerne til det moderne gjennombrudd litteraturen. 
Historien skildrer hovedpersonen Niels Lyhnes liv. Sentralt står hans intellektuelle og sjelelige utvikling, og da særlig hans forhold til kristendommen.
En hel generasjon av norske diktere var svært opptatt av Jacobsen, fra Amalie Skram til Henrik Ibsen, Alexander Kielland og Sigbjørn Obstfelder. Den tyske dikteren Rainer Maria Rilke var også en stor beundrer av Jacobsen og Niels Lyhne. I Brev til en ung dikter skriver Rilke følgende:
"Nu vil også 'Niels Lyhne' åpne seg for Dem, denne herlige og dype bok. Jo oftere man leser den, desto klarere synes alt å være til stede: fra livets sarteste dufter til den fulle smak av de tyngste frukter. Her er intet som ikke er forstått, grepet, erfart og erkjent som i erindringens sitrende efterklang. Ingen opplevelse er her for spe, den minste hendelse utfolder seg som skjebne, og skjebnen selv er som en vidunderlig bred vev hvori hver tråd blir ført av en uendelig varsom hånd og lagt ved siden av en annen og båret og fastholdt av hundre andre. De vil erfare den store glede å lese denne boken for første gang og De kommer til å gjennom dens utallige overraskelser som gjennom en ny drøm."


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jacobsen, J.P. (1971). Niels Lyhne. [Oslo]: Cappelen.
Panamerikansk mesterskap i turn for junior 2018

Panamerikansk mesterskap i turn for junior 2018 ble arrangert i Lima i Peru fra 13. til 15. juni 2018.


== Medaljevinnere ==


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
My Worlds: The Collection

My Worlds: The Collection er det første samlealbumet utgitt av den kanadiske sangeren Justin Bieber. Som et internasjonalt alternativ til det Walmart og Sam's Club-eksklusive My Worlds Acoustic (2010), var My Worlds: The Collection utgitt i en rekke europeiske land den 19. november 2010. Albumet består av to disker; den første er en litt endret versjon av My Worlds Acoustic, og den andre er My Worlds, som selv er en samling av My World (2009) og My World 2.0 (2010). I tillegg har albumet også en ny sang, en inspirerende ballade med tittelen «Pray», et samarbeid med Jaden Smith, «Never Say Never», og remixer av «Somebody to Love». De nye versjonene av sangene var produsert av Biebers musikkregissør, Dan Kanter, hans vokalprodusent Kuk Harrell og også produsenten Rob Wells.


== Sporliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) My Worlds - The Collection på MusicBrainz
Britisk mesterskap i friidrett 2018

Britisk mesterskap i friidrett 2018 ble arrangert fra 30. juni til 1. juli 2018, på Alexander Stadium i Birmingham i England. 


== Resultater ==


=== Herrer ===


=== Kvinner ===


== Se også ==
Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2018


== Kilder ==
Resultater Arkivert 6. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) UK Athletics
My Worlds Acoustic

My Worlds Acoustic er det første remixalbumet av den kanadiske sangeren Justin Bieber. Det var utgitt den 26. november 2010 og ble først solgt eksklusivt hos butikkene Walmart og Sam's Club. Albumet inneholder ni akustiske versjoner av sanger fra debut-EP-platen hans, My World (2009) og hans første album, My World 2.0 (2010), og også en ny sang «Pray». De nye versjonene av sangene var produsert av Biebers musikkregissør, Dan Kanter, vokalprodusenten hans Kuk Harrell og produsenten Rob Wells. Internasjonalt sett er settet inkludert som en del av samlealbumet My Worlds: The Collection (2010), som inkluderte sanger fra de to tidligere utgivelsene. My Worlds Acoustic var utgitt på iTunes den 8. februar 2011.


== Sporliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) My Worlds Acoustic på MusicBrainz 
(en) My Worlds Acoustic på AllMusic
Pinnekart

Pinnekart var en maritim oppfinnelse laget og utnyttet av marshalleserne til å navigere i Stillehavet ved kano utenfor kysten av Marshalløyene. Pinnekart ble ikke laget og brukt av alle øyboerne på Marshalløyene. Bare noen få forsto kartene, og kunnskapen ble videreført i arv fra far til sønn. For å utnytte kunnskapen til disse navigatørene seilte femten eller flere kanoer sammen i en skvadron. 
Det var ikke før på 1800-tallet kunnskapen ble nedtegnet. En stedlig misjonær rapporterte om kartene i 1860-årene, og i 1890-årene ble de grundig beskrevet av en marineoffiser, kaptein Winkler av den tyske keiserlige flåte. Winkler var sjef på SMS Bussard, stasjonert i 1896 på Marshalløyene, som på den tiden var under tysk styre; Winkler beskrev senere systemet i en publikasjon i 1898. Winkler ble så fascinert av pinnekartene at han gjorde en stor innsats for å finne ut navigasjonsprinsippene bak dem, og overbeviste marshallesiske navigatører om å fortelle ham hvordan pinnekart ble brukt.


== Referanser ==
Katzenelnbogen

Katzenelnbogen er en by i Rhein-Lahn-Kreis i det tyske forbundslandet Rheinland-Pfalz. Katzenelnbogen, som er kjent for sin borg med aner fra 1000-tallet, hadde 2 183 innbyggere i 2012.


== Etymologi ==
Hvordan navnet Katzenelnbogen er oppstått, er ikke defibnitivt avklart. Det kunne komme fra det latinske Cattimelibocus. Catti eller Chatti betegner det germanske folk chatterne, hvorfra kommer dagens Hessen, mens Melibocus betyr fjell. Tett på Katzenelnbogen er det flere gravhaugfelt, som vitner om en meget tidlig bosetting. 
Denne tolkningen mente i 1783 historikeren Helfrich Bernhard Wenck var uholdbar. I 1952 underbygde Karl E. Demandt tolkninger av Adolf Bach (1927) og Wilhelm Kapsers (1937), om at navnet kunne oversettes «kleine/gewinkelte (Bach-)krümmung» (liten/vinklet (bekke)krumning).Det forhold at navnet, i gjenkjennelig form, først dukker opp i middelalderdokumenter, kunne tyde på at det ikke har noen eldre historie, altså ikke noen fra romertiden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Jeske: Der Name Katzenelnbogen. I: Beiträge zur Namenforschung Ser. NS, Bd. 24 (1989) s. 332–347


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Katzenelnbogen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carlota Joaquina av Spania

Doña Carlota Joaquina av Spania (født 25. april 1775 i Aranjuez i Spania, død 7. januar 1830 i Queluz i Portugal) var en spansk infantinne som var dronning av Portugal fra 1816 til 1822 som ektefelle til kong Johan VI av Portugal. 


== Liv og virke ==
Hun var datter av kong Karl IV av Spania og prinsesse Maria Luisa av Bourbon-Parma. I 1785 ble hun som ti-åring gift med kong Johan VI av Portugal.  Ekteskapet ble fullbyrdet 9. januar 1790.
Carlota ble beskrevet som ambisiøs, stygg og brutal, og ganske kort. Hun reiste til Brasil med resten av den portugisiske kongefamilien i 1807. Carlota anså seg å være arvtager til den spanske trone, etter at Spania var blitt okkupert av Napoleon I og hennes foreldre og søsken hadde abdisert, og planla å ta kontroll over spansk Sør-Amerika: det område som senere ble Uruguay ble erobret som et ledd i dette. 
I 1816 ble hun Portugals dronning,  men vendte ikke tilbake til Portugal før i 1821. Landet hadde imens fått en konstitusjon. I 1824 utførte hun med sønnen Miguel et kupp, tok ektemaken tilfange og forsøkte å få ham til å abdisere for sønnen. Ektemaken fikk imidlertid britisk hjelp og Miguel og Carlota måtte forlate landet. 
Hun returnerte imidlertid snart. Da ektemannen døde i 1826 og den mindreårige Maria da Glória ble monark, hadde han utnevnt sin eldste datter Isabella Maria av Portugal til formynderregent i stedet for Carlota. Carlota levde så frem til sin død på slottet i Queluz nær Lisboa.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Azevedo, Francisca Nogueira de. Carlota Joaquina na Corte do Brasil. Rio de Janeiro: Civilização Brasileira, 2003.
Azevedo, Francisca Nogueira de. Carlota Joaquina: cartas inéditas. Rio de Janeiro, Casa da Palavra, 2007.
Cassotti, Marsilio. Carlota Joaquina – o Pecado Espanhol. Lisboa, A Esfera dos Livros, 2009.
Cheke, Marcus. Carlota Joaquina: Queen of Portugal. London: Sidgwick & Jackson,  1947
(Portugisisk:) Carlota Joaquina, a Rainha Intrigante; tradução de Gulnara Lobato de Morais Pereira. Rio de Janeiro: José Olympio, 1949.
Lima, Oliveira. D. João VI no Brasil. Topbooks.
Pereira, Sara Marques (1999), D. Carlota Joaquina e os Espelhos de Clio: Actuação Política e Figurações Historiográficas, Livros Horizonte, Lisboa, 1999.
Pereira, Sara Marques (2008), D. Carlota Joaquina Rainha de Portugal, Livros Horizonte, Lisboa, 2008.
Carl Konow

Carl Konow (født 20. februar 1806, død 6. november 1876) var en norsk kjøpmann og stortingsrepresentant.


== Liv ==
Han var sønn av kjøpmannen Wollert Konow (1779–1839) og Cecilie Catharina Krogh (1777–1821). I 1832 ble han gift med Modesta Grieg (1812–1880), datter av stadshauptmann Joachim Susemehl Grieg. Han var farfar til maleren Karl Konow.
Etter skolegang i Bergen ble han utdannet ved Mr. Willinks institutt i Brixton fra 1821 til 1823. Siden var han i handelsvirksomhet i Bergen, hvor han i 1832 etablerte seg som kjøpmann. Han foretok senere flere utenlandsreiser, blant annet til England, hvor han besøkte medlemmer av aristokratiet som han var blitt kjent med i Norge. Om besøket hos hertugen av Rutland på Belvoir Castle utga han senere et lite skrift.
Konow var medlem av formannskapet i Bergen i åtte år fra 1840. I 1847 førte han forhandlingene med den engelske ingeniøren Robert Stephenson angaaende byens planer om å anlegge et vannverk ved Starefossen, som aldri ble ført ut i livet. I 1848, 1851 og 1857 var han stortingsrepresentant fra Bergen. Han var direktør for Bergens Privatbank fra 1856 til 1870. Under handelskrisen i Bergen i 1857 var han medlem av «undersøkelseskomiteen til gjensidig betryggelse», som skulle undersøke de forskjellige vekselutstedernes i Bergens solvens. I 1851 fikk han i oppdrag av regjeringen å bistå den norsk-svenske legasjonen i Madrid under forhandlingene om fisketollen i Spania. Han var en av stifterne av sjøforsikringsselskapet Neptun.
Han var en religiøst interessert mann og en av dem som ble grepet av Lyder Bruns vekkelse i Bergen på 1840-tallet.
Konow eide landstedet Frydenbø på Laksevåg, hvor en gate senere er oppkalt etter ham.


== Utmerkelser ==
Konow var konsul for hertugdømmet Parma og medlem i styret av Bergens Museum. I 1852 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Halvorsen, J.B. (1892). Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880. Kristiania: Den Norske Forlagsforening. 
Bruenech, G. W. (1937). Konow. Oslo: Grøndahl. 


== Eksterne lenker ==
(no) Carl Konow hos Norsk senter for forskningsdata
Adler Vogt

Ludvig Adler Lie Vogt (født 21. november 1870 i Moss, død 1948) var en norsk jurist.


== Liv ==
Han var sønn av havnefogd Johan Vogt og Dorothea Heidemann Lie. I 1893 ble han cand. jur. og var deretter fullmektig hos borgermesteren i Drammen. Fra 1896 til 1897 studerte han i Tyskland med et stipend. Fra 1899 var han praktiserende sakfører i Drammen, inntil han i 1917 ble utnevnt til sorenskriver i Malangen. I 1923 ble han sorenskriver i Sør-Gudbrandsdal, med bolig på Lillehammer, og ble værende i denne stillingen til han tok avskjed i 1940.
Vogt var formann i Drammen høyreforening og riksmålforening. På Lillehammer var han medlem av bystyret og av styret for De Sandvigske Samlinger. Han interesserte seg for historie og utga flere slektshistoriske arbeider. Ved sin død etterlot han seg manuskriptet til en biografi over juristen Bernhard Getz, som ble utgitt i 1950 av Eilif Moe.


== Litteratur ==
Olafsen, Arnet (1945). Våre sorenskrivere. Oslo.
Ilselil Larsen

Ilselil Tove Larsen (født 1. juli 1934 i Aarhus) er en dansk skuespiller og sanger.


== Bakgrunn ==
Ilselil Larsen var datter av operasanger Alexander Larsen og skuespiller Ilse Henriksen. Bare fem år gammel debuterte hun som skuespiller på Aarhus Teater, i stykket Tre små piger, som også hennes mor spilte i.


== Sanger ==
Som sanger har hun spilt inn en rekke grammofonplater.


== Filmskuespiller ==
Hun debuterte på film i hovedrollen i Barnet, som hadde premiere i 1940. Manuskriptet var egentlig skrevet med en gutt i hovedrollen, men etter at Ilselil Larsen hadde prøvespilt ble rollen skrevet om.På 1940-tallet var hun en av dansk films største barnestjerner, men som voksen skuespiller ble hun sjelden å se på filmlerretet. Hun spilte inn sin siste film i 1958, og bestemte seg fra den ene dagen til den andre for å slutte som skuespiller. Hun var da 25 år gammel, og skaffet seg en stilling som resepsjonist på Tre Falke Hotel.I 1953 hadde hun en av hovedrollene i den norske filmen Cirkus Fandango, som var skrevet og regissert av Arne Skouen.


== Scenekunstner ==
Hun var stod ofte på danske scener frem til hun flyttet til Sverige med sin svenske ektemann Göran Norlander. Som scenekunstner har hun opptrådt både på Aarhus Teater og Nørrebros Teater. Hun hadde også roller på Apollo Teatret, Andels-Teatret, Arte, Dansk Skolescene, Landsskolescenen og Dansk Folkescene. Også Radioteatret benyttet henne ofte i sine hørespill.
I de senere år har hun vært bosatt i Senlis i Frankrike.


== Filmografi ==
Barnet – 1940
Vi kunde ha' det saa rart – 1942
Familien Gelinde – 1944
Mit liv er musik – 1944
Affæren Birte – 1945
En ny dag gryer – 1945
Det gælder os alle – 1949
Kärleken segrar – 1949
Dorte – 1951
Vejrhanen – 1952
Far til fire – 1953
Cirkus Fandango - 1954
Mig og min familie – 1957
Skovridergaarden – 1957
Lyssky transport gennem Danmark – 1958


== Referanser ==


== Kilder ==
Svend Kragh-Jacobsen: Teaterårbogen. Jul. Gjellerups Forlag.


== Eksterne lenker ==
(en) Ilselil Larsen på Internet Movie Database 
(sv) Ilselil Larsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Ilselil Larsen på Filmdatabasen 
(da) Ilselil Larsen på danskefilm.dk 
(da) Ilselil Larsen på danskfilmogtv.dk 
(da) Ilselil Larsen på Scope 
(en) Ilselil Larsen hos The Movie Database
Schwannomatose

Schwannomatose er en nervesykdom hvor celledelingen går for fort, så cellene som blir til overs dannes som kuler rundt nerver. Disse kulene/svulstene kaller for flere schwannomer eller ett schwannom. Schwannomatose er en sjelden nevrologisk sykdom i form av nevrofibromatose, og det forekommer ett nytt tilfelle i Norge, hvert år. 

Smerten er stor ved at svulster, presser nerver mot beinstrukturer, blant annet ryggmargen.
Det fører til lammelse, lokale smerter og utstrålinger i armer og ben.
Sykdommen er arvelig og kronisk.


== Eksterne lenker ==
Schwannomatose på frambu.no
Nevrofibromatose hos Norsk forening for nevrofibratomose
Ingeniøretikk

Ingeniøretikk er de moralske spørsmål som oppstår i ingeniørarbeid.
Ingeniøretikk dreier seg «1) om studiet av de moralske spørsmål og beslutninger som møter personer og organisasjoner som er involvert i ingeniørarbeid, og 2) studiet av spørsmål om moral, idealer, verdier og forhold mellom personer og organisasjoner som er involvert i teknisk utvikling.» Sentralt i ingeniøretikk er problemer som oppstår i ingeniørarbeid hvor etiske og andre verdiene står på spill når problemer skal løses samt hvilke verktøy som trengs for å forstå og løse disse problemene.Ingeniørprofesjonens organisasjoner har utarbeidet egne ingeniør-etiske retningslinjer for sine medlemmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Code of Ethics (American Society of Civil Engineers
NSPE Code of Ethics for Engineers (National Society of Professional Engineers)
Etikk – for ingeniører og teknologer (NITO)
Yrkesetikk for bioingeniører (NITO)
Puletempelet

Pule Si eller Pule-tempelet (tradisjonell kinesisk: 普樂寺, forenklet kinesisk: 普乐寺, pinyin: Pǔlè Sì; «Den universelle freds tempel» eller «den almenne lykkes tempel», på folkemunne ogsåYuán Tíngzi 圆亭子, «den runde paviljong»), er et betydningsfullt buddhistisk tempel fra Qingdynastiets tid i Chengde (provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina). Det tilhører grupperingen de åtte ytre templer (Waibamiao) og står siden 1961 på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.
Tempelet ble bygget for mottakelsen av de årlige mongolske tributtdelegasjoner.
Bygningen i bakre del av tempelkomplekset er en forminsket utgave av den runde hall for høstofringene i Himmeltempelet i Beijing.


== Billedgalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
中国承德市文物局, Universitetet i Leiden (utg.): 承德普乐寺 / Pule Temple Chengde. 中国旅游出版社, Beijing 2003, ISBN 7503221402.
Aslak Brimi

Aslak Opsahl Brimi (født 1983) er en norsk folkemusiker og komponist fra Garmo i Lom.Han har vunnet Folkelarmprisen to ganger: i 2009 i klassen gammaldans / tradisjonalist for Duo sammen med Erlend Viken og i 2016 i klassen årets folkemusiker. Han har i tillegg vært nominert til Folkelarmprisen i 2017 i klassen solo for Ette lykkja og i 2018 i åpen klasse for Vev. Han har vunnet A-klasse for vanlig fele på Landskappleiken fire ganger (2006, 2007, 2014, 2018). Han og hans kvartett ble nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk for albumet Vev. Sammen med Mari Midtli ble han nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen barnemusikk  for Huldra Hildur.Han er sønnesønn av Hans W. Brimi og platen Blå september (2006) inneholder opptak av bestefaren.


== Diskografi ==
Aslak Brimi Kvartett, Vev, plateselskapet ta:lik. 2018
Aslak O. Brimi, solo, ette´ Lykkja, plateselskapet ta:lik. 2017
Sulheim/Odde/Brimi, Atterljomen, plateselskapet ta:lik. 2016
Aslak O. Brimi & Erlend Viken, Ho venta på rock, plateselskapet ta:lik. 2011
Aslak O. Brimi & Erlend Viken, Duo, plateselskapet ta:lik. 2009
Aslak O. Brimi & Hans W. Brimi, Blå september, plateselskapet ta:lik. 2006


=== Deltar på ===
Tor Jonsson Orkester med Aasmund Nordstoga, Einseto, Just for the Records. Med som musiker, produsent og komponist. 2016
Rolv Brimi og Aslak Brimi, Nå skal eg sulle, bok og CD. Med som prosjektleder, noteskriver, skribent og produsent. Utgitt på selskapet ta:lik. 2016
Gudbrandsdølenes spelemannslag, OSLO, talik records. Rolle som musikalsk leder og produsent. 2015
Rimrose, med Hildegunn Hovde, Ole Jonny Bekkemellem og Geir Thorud, eget forlag. Viseplate. Rolle som musiker og komponist. 2014
Svermere, Tonekratt, plateselskapet ta:lik. Folkjazz. 2013
Diverse artister, W. - musikk av Hans W. Brimi, Heilo / Grappa. Folkemusikkplate. Hadde rolle som produsent og prosjektleder, samt musiker sammen Erlend Viken, og som musikalsk leder i Gudbrandsdølenes spelemannslag. 2012
Reidar Svare med Svermere, Fjellblomen, Svermere Musikk. Viseplate. Rolle som co-produsent, komponist og musiker. 2011
Svermere, Sylfest Mork, Svermere musikk. Folkjazz. 2010
Diktarplager, På gjengrodde stier, Grammofon. Viseplate/Kaberet. Rolle som musiker og komponist. 2009
Diktarplager, Evig er ordet, Grammofon. Viseplate/Kabaret. Rolle som musiker og komponist. 2008
Snaustrinda spelemannslag, Raataluupii, egen utgivelse. Rolle som produsent, prosjektansvarlig og musikalsk leder. 2006


== Referanser ==
Paranyssicus

Paranyssicus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, slanke, blankt rødbrunlige trebukker, dekkvingene med to par store, runde, gulhvite flekker. Antennene er noe kraftige og lengre enn kroppen, i alle fall de midtre leddene med skarpe pigger i spissen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og ender i en lang tann. Beina er nokså lange, lårene litt fortykkede.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Artene er kjent fra Fransk Guyana, Brasil, Bolivia og Peru.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864
Slekten Paranyssicus Martins, 2005
Paranyssicus conspicillatus (Erichson, 1847)
Paranyssicus quadriguttatus (Buquet, 1860)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Paranyssicus i Encyclopedia of Life 
(en) Paranyssicus i Global Biodiversity Information Facility 
Paranyssicus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alicianella

Alicianella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
En middelsstor, slank, halvmatt brun trebukk, dekkvingene med to par runde, oransje flekker. Oversiden er nokså tett kledt med korte hår. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede, rundede i spissen. Beina er middels lange, lårene litt fortykkede.


== Levevis ==
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Mexico (Chiapas).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864
Slekten Alicianella Nogueira, 2005
Alicianella quadrimaculata (Nogueira, 2005)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter Arkivert 16. september 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri Arkivert 11. april 2016 hos Wayback Machine.
(en) Alicianella i Encyclopedia of Life 
(en) Alicianella i Global Biodiversity Information Facility 
Alicianella – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Elaphidiini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons