jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pier Giacomo De Nicolò

Pier Giacomo De Nicolò (født 11. mars 1929 i Cattolica i provinsen Rimini i Italia, død 3. april 2021 i Roma) var en italiensk prelat, katolsk erkebiskop og diplomat for Den hellige stol.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Pier Giacomo De Nicolò ble ordinert til prest den 12. april 1952. Fra 1956 til 1958 ble han uteksaminert fra Det pavelige diplomatakademi. 


=== Biskop, nuntius ===
Den 14. august 1984 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop av Martanae Tudertinorum og apostolisk nuntius til Costa Rica. Kardinal Agostino Casaroli bispeviet ham den 20. oktober samme år; medkonsekratorer var kuriebiskop Eduardo Martínez Somalo og Giovanni Locatelli, biskop av San Marino-Montefeltro og Rimini.
Den 11. februar 1993 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Syria. 
Den 21. januar 1999 ble han utnevnt til apostolisk nuntius til Sveits og Liechtenstein. 
Den 8. september 2004 aksepterte pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedsøknad.
Hans brødre Paolo og Mariano ble også biskoper.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Pave Paul VI (1897-1978) *1954
Kardinal Agostino Casaroli (1914-1998) *1967
Erkebiskop Pier Giacomo De Nicolò (1929-2021) *1984


== Referanser ==
SFI Foundation

SFI Foundation, Inc. (SFI), tidligere kjent under navnet SEMA Foundation, Inc., er en idell organisasjon som administrerer standarder for utstyr til motorsport, inkludert kjøredresser, veltebur og andre tekniske komponenter. Organisasjonen ble grunnlagt for å forebygge skader blant utøvere, og spiller i dag en viktig rolle for standardisering, sertifisering og kvalitetssikring av utstyr. Det internasjonale bilsportforbundet (FIA) godkjenner eller krever i visse tilfeller SFI-godkjent utstyr i konkurranser.


== Historie ==
I 1963 gikk en rekke produsenter av reserprodukter sammen og grunnla Speed Equipment Manufacturers Association (SEMA) for å utvikle produktspesifikasjoner som skulle føre til tryggere racing. Etterhvert ble mange av disse spesifikasjonene en del av kravene i regelbøkene til organisasjonene som sanskjonerte billøp.I 1970-årene endret SEMA fokuset over til lovgivning og regulering fra myndigheter, markedsføring, SEMA Show og diverse aktiviteter i forbindelse med bransjeforeninger i motorsportindustrien. Produktspesifikasjoner og -testing ble dermed ansvaret for en underavdeling som het SEMA Service Bureau.
I 1978 så man behovet for fokus på mer avanserte produktspesifikasjoner, og SEMA Service Bureau ble skilt ut som en egen organisasjon under navnet SEMA Foundation, Inc. (forkortet SFI). Navnet har siden blitt endret til SFI Foundation, Inc. Selv om SFI startet som en del av SEMA (som siden har byttet navn til Specialty Equipment Marketing Association) er disse organisasjonene i dag helt uavhengig av hverandre, og SFI står ikke lenger for forkortelsen SEMA Foundation, Inc..


== Standarder ==


=== Kjøredresser ===
SFI sine standarder for brannvern på kjøredresser brukes av en rekke bilsportorganisasjoner, særlig i USA, inkludert NASCAR, IndyCar, National Hot Rod Association (NHRA), Sports Car Club of America (SCCA) og United States Auto Club (USAC). FIA har egne standarder for de fleste av sine serier som Formel 1 og FIA World Endurance Championship, bortsett fra FIA-sanksjonerte løp i dragracing som bruker SFI-standarder. SFI- og FIA-standarder for kjøredresser brukes også av andre organisasjoner utenfor deres jurisdiksjon, for eksempel Confederation of Australian Motor Sport (CAMS).
I 2015 i NASCAR ble det fra og med Axalta-løpet et krav at også mekanikerne måtte ha hansker, balaklava og undertøy sertifisert av SFI. Inntil da måtte bare den som fylte drivstoff ha slike plagg.


=== Nakkekrage ===
Siden 2008 har mange mange bilsportorganisasjoner godkjent nakkebeskyttere i henhold til standarden SFI Foundation Specification 38.1, som i starten inkluderte HANS-krager og Hutchens-seler. Fra 2009 gjorde FIA HANS-kragen påbudt i internasjonale løp, og noen år etterpå ble dette krav i det meste av bilracing. Hutchens-seler er stort sett ikke godkjent lengre.


== Referanser ==
Galloisiini

Galloisiini er en gruppe av snutebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, brede, matte, mørke snutebiller. Snuten er utvidet ytterst, noe klubbeformet. Pronotum er avrundet, noe bredere enn langt, dekkvingene rundede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Øst-Asia (Kina, Japan) og i Sentral-Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien skogsnutebiller, Molytinae Schönherr, 1823
Stammen Galloisiini Morimoto, 1962Slekten Galloisia Hustache, 1920 - 2 arter:
Galloisia inflata Hustache, 1920 - Japan
Galloisia sinica Voss, 1958 - Kina (Fujian)
Slekten Microgalloisia Voss, 1962 - én art, Kongo:
Microgalloisia dewittei Voss, 1962


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skogsnutebiller, s. 386-392.


== Eksterne lenker ==
Modell (tredimensjonal) av Galloisia inflataGalloisiini – detaljert informasjon på Wikispecies
Horizon Forbidden West

Horizon Forbidden West er et action-rollespill fra 2022. Spillet ble utviklet av Guerrilla Games og utgitt av Sony Interactive Entertainment til Playstation 4 og Playstation 5 den 28. februar 2022.
I Horizon Forbidden West følger vi Aloy videre fra hendelsene som fant sted i forgjengeren Horizon Zero Dawn og utvidelsespakken The Frozen Wilds. Spilleren kan utforske en stor, åpen verden hvor det er mange ulike sideoppdrag og områder.
Selve spillet finner sted i en dystopisk fremtidsversjon av de amerikanske statene California, Nevada og Utah. Spilleren må jakte robotdinosaurer og fiendtlige mennesker i jakten på å finne en kur mot en smittsom sykdom som dreper alle menneskene på planeten.
Noen nye forbedringer i Horizon Forbidden West er forbedret undervannsnavigasjon, mer varierte terreng og økosystemer, og friere klatring.


== Mottakelse ==
Horizon Zero Dawn fikk god mottakelse, med en samlet vurdering på 88 på Metacritic. Anmeldere peker på en vakker verden, god grafikk og spennende historie som positive sider, men påpeker kinkig dialog, tekniske problemer og mangel på utvikling fra forrige spill som negative sider.
Hos de norske spillanmelderne fikk den terningkast 5 av NRK, 6/10 hos Gamer.no, og 8/10 av Gamereactor Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Horizon Forbidden West – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Horizon Forbidden West hos MobyGames 
(en) Horizon Forbidden West på Metacritic 
(en) Horizon Forbidden West på Metacritic 
(en) Horizon Forbidden West på OpenCritic 
(en) Horizon Forbidden West på Internet Movie Database 
(en) Horizon Forbidden West på Behind The Voice Actors 
(en) Horizon Forbidden West hos Giant Bomb 
(en) Horizon Forbidden West hos Internet Game Database 
(en) Horizon Forbidden West hos GameSpot 
(en) Horizon Forbidden West hos IGN
Nigel Benson

Nigel Benson er en britisk forfatter og illustratør.


== Bibliografi ==
Introducing Psychology (1998)
Introducing Psychotherapy (2003)
Introducing Psychiatry (2004)
The Psychology Book (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Paolo De Nicolò

Paolo De Nicolò (født 24. januar 1937 i Cattolica i provinsen Rimini i Italia) er en italiensk katolsk prelat og emeritert kuriebiskop. Hans eldre brødre, Pier Giacomo og  Mariano, ble også biskoper.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Biskopen av Rimini, Emilio Biancheri, presteviet ham den 19. mars 1960 for bispedømmet Rimini.


=== Titulærbiskop ===
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 10. mars 1994 til regent for prefekturet for Det pavelige hushold. Pave Benedikt XVI eleverte ham til biskops rang ved den 24. mai 2008 til titulærbiskop til Mariana in Corsica.  Kardinalstatssekretær Tarcisio Bertone S.D.B. bispeviet ham den 12. juni samme år; medkonsekratorene var kardinal Antonio María Rouco Varela, erkebiskop av Madrid, og hans bror Pier Giacomo De Nicolò, emeritert apostolisk nuntius til Sveits og Liechtenstein.
Den 4. august 2012 innvilget Benedikt XVI biskop Paolo De Nicolò aldersrelaterte avskjedssøknad.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1797-1878) *1827
Kardinal Gustav Adolf von Hohenlohe-Schillingsfürst (1823-1896) *1857
Erkebiskop Salvatore Magnasco (1806-1892) *1868
Kardinal Gaetano Alimonda (1818-1891) *1877
Kardinal Agostino Richelmy (1850-1923) *1886
Biskop Giuseppe Castelli (1871-1943) *1911
Biskop Gaudenzio Binaschi (1883-1968) *1930
Erkebiskop Albino Mensa (1916-1998) *1960
Kardinal Tarcisio Bertone (1934-) *1991
Biskop Paolo De Nicolò (1937-) *2008


== Referanser ==
Den Lille Dyrehage

Den Lille Dyrehage er en dyrepark som ligger på Brokelandsheia i Gjerstad kommune i Agder. Parken er åpen i sommermånedene, i fellesferier og i helger gjennom året. Den åpnet i mai 2009.


== Regnskogen ==
Hovedattraksjonen i Den Lille Dyrehage er regnskogen, en tropisk regnskog med ulike tropiske dyr som går fritt. Her kan man blant annet komme tett på iguaner, hjelmvaktel, hvithodesaki, ringhalelemur, rødfotet skogskilpadde, springtamariner, trebåndet beltedyr og mer. Inne i regnskogen er det også et område hvor man kan gå sammen med frittgående slanger. Det er også utstilling av verdens giftigste slanger, og et stort akvarium med enorme fisker. Blant annet er det sølvarowana, oscarciklide og rødhalet malle.Selve regnskogen er inne i et stort drivhus som varmes opp til nesten 30 grader. 


== Andre dyr i Den Lille Dyrehage ==
Det er også andre attraksjoner i Den Lille Dyrehage. 
Kenguruområdet er åpent for publikum, og man kan komme tett på grå kjempekenguruer og wallabyer. Selv om man kan gå inn i buret er det ikke tillatt å gå utenfor stien. 
Gårdsdyrene består av minigris, afrikanske geiter og vanlige geiter. Her kan man gå inn for å hilse på dyrene. 
Det er et eget hegn til surikater. 
På området er det også lekestativ, store skilier og hinderløyper for barn. 


== Referanser ==
Maid o’ the Storm

Maid o' the Storm er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Raymond B. West.


== Skuespillere ==
Bessie Barriscale - Ariel
George Fisher - Franklin Shirley
Herschel Mayall - Abe Strohman
Joseph J. Dowling - Andy MacTavish
Myra Davis - MacTavish


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
The Make-Believe Wife

The Make-Believe Wife er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av John S. Robertson.


== Handling ==
Phyllis Ashbrook arrangerer en fest i Adirondacks for sin forlovede, Roger Mason, og deres forlovede venner: John Manning og Anita Webb. Men i løpet av en klatre-ekspedisjon blir Phyllis og John skilt fra de andre på grunn av en storm.
De søker tilflukt i en hytte. For å redde ryktet hennes, insisterer foreldrene til Phyllis på at hun burde gifte seg med John umiddelbart - hvoretter de kan ta ut en skilsmisse kort tid senere, og deretter gifte seg med deres respektive partnere.


== Skuespillere ==
Billie Burke som Phyllis Ashbrook
Alfred Hickman som Roger Mason
Ida Darling som Mrs. Ashbrook
David Powell som John Manning
Wray Page som Anita Webb
Isabel O'Madigan som Mrs. Harbury
Frances Kaye som Eileen Harbury
Bigelow Cooper som Mr. Ashbrook
Howard Johnson som Donald Ashbrook
F. Gatenbery Bell som Mr. Harbury


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Make-Believe Wife på Internet Movie Database
Firebyrd

Firebyrd er et studioalbum fra 1984 av Gene Clark. Albumet var enda et album av Clark som fikk strålende kritikk da det kom ut, men som solgte særdeles dårlig, hovedsakelig på grunn av dårlig distribusjon. I tillegg til originale sanger spilte Clark inn to gamle The Byrds-sanger, «Mr. Tambourine Man» og «Feel a Whole Lot Better», i tillegg til Gordon Lightfoot sin låt, «If You Could Read My Mind».
Clark flytta til Hawaii i 1980 med Jesse Ed Davis for å prøve å overvinne narkotikamisbruket og var der til slutten av 1981. Da han kom tilbake til Los Angeles samlet han et nytt band og produserte et album som han kallte Firebyrd (tittelen henviser til at han var bmedlem i bandet The Byrds). Mens han ventet på at Firebyrd skulle komme ut, slo Clark seg sammen med Chris Hillman og andre i et mislykket prosjekt kalt "Flyte", som ikke klarte å få platekontrakt og som derfor raskt ble oppløst. Firebyrd kom til slutt ut i 1984 samtidig som med album av R.E.M. og Tom Petty, som hadde tent en ny interesse for The Byrds. I 1995 ble en utvidet version av Firebyrd gitt ut i Storbritannia med tittelen This Byrd Has Flown.


== Sporliste ==
1.  «Mr. Tambourine Man» (Bob Dylan) 5:37
2.  «Something About You Baby» (Gene Clark / Andy Kandanes) 2:50
3.  «Rodeo Rider» (Gene Clark / Andy Kandanes) 4:00
4.  «Rain Song» (Gene Clark) 3:01
5.  «Vanessa» (Thomas Jefferson Kaye / A. Taylor) 3:07
6.  «If You Could Read My Mind» (Gordon Lightfoot)
7.  «Feel a Whole Lot Better» (Gene Clark) 2:46
8.  «Made for Love» (Gene Clark) 3:18
9.  «Blue Raven» (Gene Clark) 4:58


== Personell ==
Musikere

Gene Clark – sang, gitar
Chris Hillman, sang
Thomas Jefferson Kaye - sang
Andy Kandanes - trommer, bakgrunnsang
Bret Bloomfield – bassgitar
Bud Shank - fløyte
Herb Pedersen - sang
David Ossie Ahlers – keyboard, synthesizer
Greg Douglas – sologitar, slidegitarProduksjon

Jerome Work – produsent
Andy Kandanes - produsent, innspilling, arrangering
Thomas Jefferson Kaye – produsent
Howard Johnston – innspilling
Lawrence W. Wendelken - Innspilling
Phil Smee – design
Barry Ballard - kunst
Gary Nichamin - foto


== Eksterne lenker ==
Firebyrd på Discogs
Firebyrd på Allmusic
Pacholenini

Pacholenini er en gruppe av snutebiller. 


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien skogsnutebiller, Molytinae Schönherr, 1823
Stammen Pacholenini Lacordaire, 1863
Slekten Antilophus Kuschel, 1952 - én art, Chile
Slekten Lenopachus Vanin & Reichardt, 1976 - 2 arter
Slekten Pacholenus Schönherr, 1826 - 6 arter, Brasil
Slekten Pileophorus Schönherr, 1843 - 3 arter, Fransk Guyana


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skogsnutebiller, s. 386-392.


== Eksterne lenker ==
Pacholenini – detaljert informasjon på Wikispecies
Guioperini

Guioperini er en gruppe av snutebiller. 


== Utseende ==
Middelsstore, brede, matte, gråbrune snutebiller. 


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien skogsnutebiller, Molytinae Schönherr, 1823
Stammen Guioperini Lacordaire, 1866
Slekten Guioperus Perty, 1832
Guioperus circumdatus Champion, 1905
Guioperus eques Pascoe, 1872
Guioperus gerstaeckeri (Jekel, 1862)
Guioperus griseus Perty, 1832
Guioperus klugi Gerstäcker, 1860
Guioperus niveiventris Chevrolat, 1878
Guioperus sexsignatus Champion, 1905
Guioperus subpalliatus Pascoe, 1870
Guioperus trifasciatusChampion, 1905
Guioperus variolosus Pascoe, 1870


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.
Zahradník, J. og Chvála, M. 1991. Teknologisk forlags store bok om insekter. N.W. Damm. Om skogsnutebiller, s. 386-392.


== Eksterne lenker ==
Guioperini – detaljert informasjon på Wikispecies
Johann Georg August Wirth

Johann Georg August Wirth (1798–1848) var en tysk jurist og journalist. Han var blant de viktigste initiativtakerne til Hambachfesten i 1832, og var overbevist om pressefrihetens grunnleggende betydning for et fritt samfunn. Wirth utga tidsskriftene Kosmopolit og Die Tribüne der han kritiserte regjeringen og arbeidet for et konstitusjonelt monarki. Han kjempet mot sensuren og fikk god nytte av sine juridiske kunnskaper til å komme fri av den.Die Tribüne er i ettertid vurdert som en av de viktigste liberaldemokratiske aviser i den tyske og europeiske Vormärz. Avisen analyserte ikke bare utviklingen av den tyske stat, men også den til andre europeiske land. I 1832 avisen forbudt av Forbundsdagen. Wirth og Philipp Jacob Siebenpfeiffer ble tiltalt for høyforræderi, men frifunnet. Kort tid etter ble de to arrestert på ny for å ha fornærmet offentlig myndighet og dømt til to års fengsel. Siebenpfeiffer klarte å rømme, men Wirth sonet straffen ferdig i Kaiserslautern. Wirth ble etter løslatelsen satt under politiovervåkning, men lyktes å flykte via Frankrike til Thurgau i Sveits.I Wirths forsvarstale i 1833 hevdet han mer radikale posisjoner. Han krevde en fri republikk med alminnelig stemmerett for menn og uten privilegier for byene, alt dette i en tysk enhetsstat. Senere, mellom Vormärz og revolusjonen i 1848/49, dreide hans oppfatninger seg i nasjonalistisk og delvis rasistisk retning. Den tyske folkesjel (Volkstum) anså han overlegen den til så vel kolonier som nabostaten Frankrike. Mot slutten av livet vendte hans synspunkter seg i retning av et reelt monarki, med atskilte rådgivningsorganer hentet fra henholdsvis adel og borgerskap.Han utga i 1840 i Konstanz avisen Deutsche Volkshalle og skrev Geschichte der Deutschen (Tyskernes historie). I 1847 flyttet han til Karlsruhe og ble innvalgt til Frankfurtparlamentet fra fyrstedømmet Reuß-Schleiz-Lobenstein, en del av dagens Bayern.
Wirth regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
		
		
		


== Se også ==
Det tyske demokratiets pionerer


== Referanser ==
Gukčajohka

Gukčajohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er ei sideelv til Čársejohka, og er 10,8 kilometer lang. Elva har utspring fra østsiden av fjellet Nuvvos-Áitevárri og renner først mot sør før den snur mot øst og fortsetter ned til samløpet med Čársejohka.


== Referanser ==
Qlik

Qlik (uttales "klikk") er et selskap som leverer programvare for forretningsinnsikt. Selskapet ble grunnlagt i 1993 i Lund i Sverige, og har i dag hovedkontor i USA. To av hovedproduktene er Qlik Replicate og Qlik Sense. Selskapet leverer programvare for forretningsinnsikt og dataintegrasjon med stordata, datasjøer og datavarehus.Selskapets første produkt var QuickView som kom ut i 1994. Quik stod for quality, understanding, interaction and knowledge (kvalitet, forståelse, interaksjon og kunnskap. I 1996 ble navnet byttet til QlikView.


== Referanser ==
Store Sandgrovvatnet

Store Sandgrovvatnet (også Storvatnet, Sandgrovvatn) er en regulert innsjø i Rauma i Møre og Romsdal. Store Sandgrovvatnet ligger på ca 1 091 meter over havet og dekker 2,1 kvadratkilometer, med rundt 4,5 km fra nord til sør og 1,1 km fra øst til vest. Innsjøen er regulert mot Aursjøen og vannkraftproduksjon for Aura kraftverk. 
Området rundt Store Sandgrovvatnet består av lyng og gressletter. Den høyeste toppen i området, Sandgroveggen har en høyde på 1 959 meter og ligger 5,8 km øst for Store Sandgrovvatnet. Det er tilkomst til området via Sandgrovbotnvegen, en anleggsvei bygget i forbindelse med reguleringene av flere vann i området. 
Innsjøen har følgende koordinater: 62.399121, 8.104114


== Eksterne lenker ==
NVE: Atlas
Statsforvalteren Vassdrag i Rauma Nesset
Anleggsvei

Anleggsvei er en veitype om bygges i forbindelse med større utbygginger for å sikre tilgang av nødvendig utstyr. Bygging av demninger, vindmøller eller kraftledninger til vann- og vindkraftverk skjer gjerne utenfor områder med veitilgang. Med byggingen følger behov for transport av materialer, utstyr og mannskap og det må bygges tilgang via anleggsvei. I anleggsarbeidet er det viktig å forebygge terrengskader ved kjøring og transport. En anleggsvei vil ofte være midlertidig og planlegges fjernes når anleggsarbeidet er avsluttet. 
Ved bygging av anleggsveier kreves det god planlegging. Bevisst valg av arbeidsmetoder er avgjørende for å minimere inngrep og terrengskader både i forbindelse bygging og fjerning. Skal veien fjernes planlegges det for å tilbakeføre området så likt det opprinnelig som mulig. Noen anleggsveier vil ha varig behov for service og reparasjon av installasjonene. Det vil variere i hvilken grad en anleggsvei åpnes for publikum. I noen tilfeller kan det kombineres med grunneiers behov for tilkomst til skog eller fjell, men det kan også være i kombinasjon av utbygging av hytter og fritid. Bygging av anleggsveier i nasjonalparker og fredede områder stiller større krav til utbygger. 


== Anleggveier i Norge ==
Aursjøvegen er et eksempel på anleggsvei bygget for Aura-utbyggingen og Aursjøen og som siden er siden er åpner for ferdsel som fjellvei og turistvei.


== Referanser ==
EM i friidrett 2018 – Lengdehopp kvinner

Lengdehopp for kvinner under EM i friidrett 2018 arrangeres på Olympiastadion 9. og 11. august 2018.


== Rekorder ==


== Tidsplan ==
Alle tider er lokal tid (UTC+2)


== Resultater ==


=== Kvalifisering ===
Kvalifisering: Direktekvalifiserte utøvere som klarte 6,67 m (Q) eller som minst var blant de 12 beste (q) gikk til finalen.


=== Finale ===
Resultatene var som følger:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
The Man and the Moment (1918)

The Man and the Moment er en britisk stumfilm fra 1918, regissert av Arrigo Bocchi.


== Handling ==
En amerikansk arving gifter seg med en skotsk herre for å oppfylle vilkårene i et testamente.
Men hun velger å forlate ham kort tid senere, for å reise til Italia. Men hun kommer snart tilbake etter at babyen hennes har dødd.


== Skuespillere ==
Manora Thew som Sabine Delburg
Hayford Hobbs som Lord Michael Arranstoun
Charles Vane som Lord Henry Fordyce
Maud Cressall som Prinsesse Morava
Peggy Carlisle som Miss Van der Water
Jeff Barlow som Armstrong
Kenelm Foss som Prins Torniloni


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Man and the Moment på Internet Movie Database 
(en) The Man and the Moment på AllMovie