Martin John Spalding

Martin John Spalding (født 23. mai 1810 i Rolling Fork i Kentucky, død 7. februar 1872 i Baltimore) var en amerikansk katolsk prelat og erkebiskop av Baltimore.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Martin John Spalding gikk raskt og med utmerkelse gjennom de akademiske stadier. I en alder av 16 år begynte han på seminaret ved det daværende bispesetet Bardstown. Fra 1830 til 1834 arbeidet han ved Congregatio de Propaganda Fide i Roma og ble ordinert til prest der den 13. august 1834. Han tok også doktorgraden i Roma. 
Da han kom tilbake ble han prest ved Bardstown Cathedral og redaktør for et katolsk tidsskrift. I 1844 ble bispesetet flyttet fra Bardstown til Louisville. Der var Spalding generalvikar.


=== Biskop av Louisville ===
Den 9. mai 1848 ble han koadjutor for biskopen av Louisville, og titulærbiskop av Lagania. Han ble ordinert til biskop den 10. september 1848 av Benedict Joseph Flaget, biskop av Louisville; Medkonsekratorer var biskopen av Philadelphia, Francis Patrick Kenrick, og Richard Pius Miles, biskop av Nashville (Tennessee). Han etterfulgte Flaget som biskop av Louisville i Kentucky den 11. februar 1850.
I Louisville utvidet Spalding det katolske skolesystemet og brakte Frans Xaver-brødrene inn i bispedømmet. Han begynte en intensiv virksomhet som forfatter av kirkehistorie, kateketikk og apologetikk. Samtidig hadde han lærerstillinger ved forskjellige universiteter.


=== Erkebiskop av Baltimore ===
Den 6. mai 1864 ble Spalding utnevnt til erkebiskop av Baltimore. Han tiltrådte den 31. juli samme år og satt i dette embetet til sin død. Under borgerkrigen klarte han å avverge splittelse av den katolske kirken i USA. I 1866 ledet han en nasjonal synode av biskoper i Baltimore. På sitt nye post fremmet han også katolske skoler, utdanning og avissystemet og fremmet planer om å grunnlegge et katolsk universitet i USA. Han fikk ferdigstilt interiøret i basilikaen i Baltimore, som var den første romersk-katolske kirken som ble bygget i USA, og administrerte en rekke konfirmasjoner med en høy andel konvertitter. 
Ved Det første Vatikankonsil var han en aktiv tilhenger av dogmatiseringen av pavelig ufeilbarlighet og jurisdiksjonens forrang. Han kombinerte sin kirkelige stilling med et engasjement for landets samfunnsutvikling.
Da han ble bisatt fra Baltimore-basilikaen var folk fra alle samfunnslag tilstede under seremonien, herunder mange ikke-katolikker.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
Kardinal Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1773) *1732
Biskop Charles Walmesley (1722-1797) *1756
Erkebiskop John Carroll (1735-1815) *1790
Biskop Benedict Joseph Flaget, P.S.S. (1763-1850) *1810
Erkebiskop Martin John Spalding (1810-1872) *1848


== Referanser ==