Peloniinae

Peloniinae er en underfamilie av bmauriller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore (2 – 20 mm) biller, tydelig delt i tre kroppsavsnitt (hode, bryst, bakkropp). De er aktive i solskinn, løper rundt og kan ha en fjern likhet med maur. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.
Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.


== Levevis ==
Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen. Mange lever av treborende insekter. Stor maurbille (Thanasimus formicarius) og liten maurbille (T. femoralis) er vanlige i barskog og lever av særlig av barkbiller (Scolytinae). De er lette å kjenne på fargene: hodet og den fremre del av brystkjoldet er svarte, bakre del av brystskjoldet og fremre del av dekkvingene klart røde, bakre del av dekkvingene svarte med to bølgete, hvite tverrbånd. En voksen bille spiser gjerne 3-5 barkbiller om dagen, og larvene er også grådige. De er derfor regnet som nyttedyr i skogbruket, fordi de hjelper til å holde bestandene av barkbiller i sjakk. Man ser ofte disse billene løpe omkring på nyfelte tømmerstokker. Sannsynligvis blir de tiltrukket av barkbillenes feromoner, siden de ofte går tallrikt i feromon-feller satt ut for å fange barkbiller. Stor maurbille har blitt innført til Nord-Amerika i et forsøk på å kontrollere skadedyr i skogen.
De slanke, brunlige artene i slekten Opilo lever av treborende insekter på løvtrær, særlig eik og bøk. De kan også finnes innendørs i hus angrepet av tyvbiller og borebiller (Anobiidae). Den fargerike arten bikubebille (Trichodes apiarius) er ikke funnet i Norge, men finnes i Mellom-Europa nord til Sør-Sverige. Den er mørk blåfiolett med tre oransjerøde tverrbånd på dekkvingene. De voksne billene finnes på blomster, larvene lever i bolene til ulike slags bier, også honningbier.
Skinkebiller (slekten Necrobia) lever ulikt de fleste artene i familien mest av dødt materiale. De kan finnes på tørket kjøtt og fisk, og spiser også på inntørkede kadavere. De kan noen ganger være svært tallrike i hønsehus.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i den Nye verden, på Madagaskar, Ny-Guinea og Australia.


== Systematisk inndeling ==
Arten har inntil nylig vært plassert i Enopliinae

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien Gnag- og maurbiller, Cleroidea
Familien maurbiller, Cleridae
Underfamilien Peloniinae Opitz, 2010
Slekten Akonesis Opitz, 2014
Slekten Ambitus Opitz, 2016
Slekten Amphelissus Opitz, 2017
Slekten Ampleris Opitz, 2016
Slekten Antennactis Opitz, 2017
Slekten Antennosus Opitz, 2014
Slekten Apolopha Spinola, 1841
Slekten Australoclerus Opitz, 2017
Slekten Boschella Barr, 1980
Slekten Chariessa Perty, 1832
Slekten Corinthiscus  Fairmaire & Germain, 1861
Slekten Cornimolossus Opitz, 2017
Slekten Cregya LeConte, 1861
Slekten Crusbatus Opitz, 2014
Slekten Diutius Opitz, 2014
Slekten Enoplioides Fairmaire, 1886
Slekten Eriviriosus Opitz, 2017
Slekten Falsoeurymanthus Pic, 1941
Slekten Gnidmus Bartlett, 2013
Slekten Goyasanum Pic, 1936
Slekten Hautenerus Bartlett, 2013
Slekten Inconnexus Opitz, 2017
Slekten Isoparis Opitz, 2017
Slekten Katacompsus Opitz, 2017
Slekten Labasiella Spinola, 1849
Slekten Lasiodera Gary, 1832
Slekten Macilentus Opitz, 2017
Slekten Merickelus Opitz, 2017
Slekten Muisca Spinola, 1844
Slekten Neotenerus Schenkling, 1906
Slekten Oncochelyna Opitz, 2017
Slekten Pelmatus Opitz, 2017
Slekten Pelonium Spinola, 1844
Slekten Phymatophaea Pascoe, 1876
Slekten Pichincha Opitz, 2017
Slekten Pseudichnea Schenkling, 1901
Slekten Pujoliclerus Pic, 1950
Slekten Pyticeropsis Schenkling, 1916
Slekten Ramosus Opitz, 2017
Slekten Salarium  Fairmaire, 1903
Slekten Silvanoclerus Opitz, 2017
Slekten Sirpa Opitz, 2016
Slekten Stenoplium Fairmaire, 1903
Slekten Tanycorpus Opitz, 2017
Slekten Thomasius Opitz, 2017
Slekten Troxoides Opitz, 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabse over nordamerikanske insekter [1]
(en) Kategori:Peloniinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Peloniinae – detaljert informasjon på Wikispecies