jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mona Abdel-Fadil

Mona Abdel-Fadil (født 1976) er en norsk forsker innen religion, medier og kultur, som har arbeidet etnografisk med flere problemstillinger innenfor dette feltet i både Midtøsten og Norden. Hun er seniorforsker ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter og har vært tilknyttet Senter for ekstremismeforskning (C-REX). Hun har også arbeidet som mangfoldsveileder i en årrekke.


== Utdanning ==
Hun tok hovedfag i flerkulturell og utviklingsrettet utdanning ved Høgskolen i Oslo i 2002 og doktorgraden ved UiO i 2012 med avhandlingen Living 'the Message' and Empowering Muslim Selves: A Behind the Screens Study of Online Islam.


== Forskning og arbeid ==
Hennes forskningsinteresser er blant annet rasisme og islamofobi, religiøse kontroverser, samtidsislam og kjønn, sosiale medier, følelsespolitikk, kristendom og høyrepopulisme, og religion, satire og humor. Mye av forskningen hennes søker å forstå politisering av følelser og hvordan følelser kan drive konflikter om identitet, religion og kultur, blant annet på internett. Hun er også en av kuratorene bak utstillingen U/Synlig – hverdagsrasisme i Norge ved HL-senteret. Hun har også arbeidet som mangfoldsveileder i en årrekke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mona Abdel-Fadils nettsted
Joel Waterman

Joel Robert Waterman (født 24. januar 1996) er en canadisk fotballspiller som spiller for Montréal.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Canadas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joel Waterman – Major League Soccer 
(en) Joel Waterman – Transfermarkt 
(en) Joel Waterman – national-football-teams.com 
(en) Joel Waterman – WorldFootball.net 
(en) Joel Waterman – FootballDatabase.eu 
(en) Joel Waterman – Soccerway 
(en) Joel Waterman – FBref
Diego Alonso

Diego Martín Alonso López (født 16. april 1975) er en uruguayansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for Uruguay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Diego Alonso – FIFA 
(fr) Diego Alonso – LÉquipe 
(en) Diego Alonso – Transfermarkt 
(en) Diego Alonso – Transfermarkt (manager) 
(en) Diego Alonso – national-football-teams.com 
(en) Diego Alonso – WorldFootball.net 
(en) Diego Alonso – FootballDatabase.eu 
(en) Diego Alonso – Soccerway 
(en) Diego Alonso – FBref
The Soul of Youth

The Soul of Youth er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av William Desmond Taylor.


== Handling ==
Historien følger en foreldreløs gutt som, på grunn av andres grusomhet, blir dratt inn i et syndig liv på gaten - frem til han møter en omsorgsfull fosterfamilie, som kan bli et vendepunkt i livet hans.


== Skuespillere ==
Lewis Sargent som Ed Simpson
Ernest Butterworth som Mike
Clyde Fillmore som Mr. Hamilton
Grace Morse som Mrs. Hamilton
Lila Lee som Vera Hamilton
Elizabeth Janes som Ruth Hamilton
William Collier, Jr. som Dick Armstrong
Claude Payton som Pete Moran
Betty Schade som Maggie
Fred Huntley som Mr. Hodge
Sylvia Ashton som Mrs. Hodge
Russ Powell som Patrolman Jones
Judge Ben Lindsey
Mrs. Ben Lindsey
Jane Keckley
Eunice Moore
Barbara Gurney


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Soul of Youth på Internet Movie Database 
(en) The Soul of Youth på AllMovie
The Spirit of Good

The Spirit of Good er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Paul Cazeneuve.


== Handling ==
Nell Gordon blir forlatt av ektemannen sin, og reiser deretter vestover til en liten ørken-by hvor hun begynner å arbeide ved Chuck Langs dansesal. Når pastor Josiah Calvin kommer til byen for å spre evangeliet, planlegger Nell og Lang - som føler at levebrødet deres blir truet - å bli kvitt denne pastoren så raskt som mulig.
Men ting går ikke som planlagt og Nell blir snart omvendt, samtidig som hun finner kjærligheten.


== Skuespillere ==
Madlaine Traverse som Nell Gordon
Fred R. Stanton som Neal Bradford
Dick La Reno som Chuck Lang
Charles Smiley som Reverend Josiah Calvin
Clo King som Jerusha Calvin
Buck Jones


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Spirit of Good på Internet Movie Database 
(en) The Spirit of Good på AllMovie
The Sporting Duchess (1920)

The Sporting Duchess er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av George Terwilliger.


== Handling ==
Major Roland Mostyn er veldig misunnelig på hertugen av Desboroughs og hans premiehest «Clipstone» og han planlegger derfor å ødelegge sin rival - og dermed få besittelse av hesten. Etter å ha anklaget hertugens kone Muriel i en falsk utroskapssak som resulterer i skilsmisse, ødelegger Mostyn den unge hertugen økonomisk. Han tvinger dermed hertugen til å auksjonere bort hesten sin for å betale gjelden sin.
Muriel, knust av separasjonen, overtaler sin gamle venn Kaptein Streatfield til å kjøpe hesten, og delta i en konkurranse med den. Mostyn satser deretter alle pengene sine på den samme hesten.


== Skuespillere ==
Alice Joyce som Muriel
Percy Marmont som Douglas
Gustav von Seyffertitz som Major Roland Mostyn
Edith Campbell som Mrs. Delmaine
Lionel Pape som Cyprian Streatfield
John Goldsworthy som Rupert Leigh
Dan Comfort som Harold
May McAvoy som Mary Alymer
Robert Agnew som Dick Hammond
William H. Turner som Joseph Aylmer
Edward Keenan som Jockey
C. T. Elmer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Sporting Duchess på Internet Movie Database 
(en) The Sporting Duchess på AllMovie
The Stage Hand

The Stage Hand er en amerikansk stumfilm fra 1920 regissert av Norman Taurog og Larry Semon.


== Skuespillere ==
Larry Semon
Lucille Carlisle
Frank Alexander
Thelma Percy
Al Thompson
William Hauber
Jack Duffy
Frank Hayes
Oliver Hardy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Stage Hand på Internet Movie Database
The Stealers

The Stealers er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Christy Cabanne.


== Handling ==
Pastor Robert Martin, etter å ha blitt forlatt av sin kone flere år tidligere, griper denne urettferdigheten som en unnskyldning for å begynne et liv i kriminalitet. Han slår seg derfor sammen med en gjeng som livnærer seg med lommetyveri. Men datteren hans Joan er klar over farens kriminelle levemåte, og pastoren bestemmer seg for å slutte med kriminalitet.
Men den natten sveiper et stort tordenvær gjennom hele området, og mens pastor står ved vinduet blender et lyn ham og setter fyr på hjemmet hans.


== Skuespillere ==
William H. Tooker som Rev. Robert Martin
Robert Kenyon
Myrtle Morse som Mrs. Martin
Norma Shearer som Julie Martin
Ruth Dwyer som Mary Forrest
Eugene Borden som Sam Gregory
Jack Crosby som Raymond Pritchard
Matthew Betz som Bert Robinson
John B. O'Brien
Downing Clarke som Major Wellington
Walter Miller som Stephen Gregory


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Stealers på Internet Movie Database 
(nl) The Stealers på MovieMeter
The Stolen Kiss

The Stolen Kiss er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av Kenneth Webb.


== Handling ==
Felicia Day blir oppdratt i tilbaketrukkethet av sin kjærlige - men trangsynte - bestefar, major Trenton. En dag kaster Dudley Hamilt, en korgutt, ballen sin over gjerdet som skiller prestegården fra Trenton-gården. Der møter han Felicia, som han stjeler et kyss fra. Men den sjokkerte Trenton legger merke til dette, og sender snart Felicia til Canada. 
Årene går og Felicia, som nå er voksen, bestemmer seg for å reise til New York og livnære seg som syerske. Men hun lengter fremdeles etter Dudley. Felicia har et naturlig talent for dans, og blir tilbudt en jobb av den lystige teater-sjefen Allen Graemer - og hun takker ja. Dudley, som deltar på en av hennes forestillinger, gjenkjenner hans for lengst tapte kjærlighet.


== Skuespillere ==
Constance Binney som Felicia Day / Octavia
Rod La Rocque som Dudley Hamilt
George Backus som Maj. Trenton
Bradley Barker som John Ralph
Robert Schable som Allen Graemer
Frank Losee som Peter Alden
Richard Carlyle som James Burrell
Edyna Davies som Dulcie
Ada Neville som Mlle. D'Ormy
Agnes Everett som  Marthy
Eddie Fetherston som Jack Hall
Jean Lamb som Mrs. Hall
Joseph Latham som Tom Stone


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Stolen Kiss på Internet Movie Database
Sebastián Sosa

Carlos Sebastián Sosa Silva (født 19. august 1986) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den argentinske klubben Independiente.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sebastián Sosa – Transfermarkt 
(en) Sebastián Sosa – national-football-teams.com 
(en) Sebastián Sosa – WorldFootball.net 
(en) Sebastián Sosa – FootballDatabase.eu 
(en) Sebastián Sosa – Soccerway 
(en) Sebastián Sosa – FBref
Mathías Olivera

Mathías Olivera Miramontes (født 31. oktober 1997) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Napoli.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathías Olivera – FIFA 
(en) Mathías Olivera – Transfermarkt 
(en) Mathías Olivera – national-football-teams.com 
(en) Mathías Olivera – WorldFootball.net 
(en) Mathías Olivera – Soccerway 
(en) Mathías Olivera – FBref
Matías Viña

Matías Nicolás Viña Susperreguy (født 9. november 1997) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Bournemouth, på lån fra den italienske klubben Roma.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Matías Viña – LÉquipe 
(en) Matías Viña – Transfermarkt 
(en) Matías Viña – national-football-teams.com 
(en) Matías Viña – WorldFootball.net 
(en) Matías Viña – FootballDatabase.eu 
(en) Matías Viña – Soccerway 
(en) Matías Viña – PlaymakerStats.com 
(en) Matías Viña – FBref 
(es) Matías Viña – as.com
Stolen Moments (film)

Stolen Moments er en amerikansk stumfilm fra 1920, regissert av James Vincent.Historien følger en roman-forfatter som forsøker å utpresse sin tidligere kjæreste, som nå er gift med en annen mann, til å innlede en ny affære med ham.


== Skuespillere ==
Marguerite Namara som Vera Blaine
Rudolph Valentino som José Dalmarez
Albert L. Barrett som Hugh Conway
Henrietta Simpson
Arthur Earle som Carlos
Walter Chapin som Richard Huntley
Aileen Pringle som Inez Salles
Alex K. Shannon som Campos Salles
Gene Gauthier som Alvarez Salles


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stolen Moments på Internet Movie Database 
(en) Stolen Moments på AllMovie 
(en) Stolen Moments på Rotten Tomatoes
Bertharius av Monte Cassino

Bertharius av Monte Cassino (italiensk: San Bertario di Montecassino, født ca. 810, død 22. oktober  883) var en benediktinerabbed av klosteret Monte Cassino som er æret i den katolske kirke og i ortodokse kirker som helgen og martyr. Han var også dikter og forfatter. Han var medlem av den langobardiske adel.


== Liv og virke ==


=== Munk ===
Bertharius foretok som ung mann en pilegrimsreise til Monte Cassino på den tid da Bassacius var klosterets abbed, og bestemte seg som et resultat av dette for å bli munk.


=== Abbed ===
Han ble selv abbed i 856, som etterfølger etter Bassacius i den stillingen. Han ble abbed på et kritisk tidspunkt, da muslimske angrep truet det sentrale og det sørlige Italia. Basilikaene utenfor Romas bymurer var blitt plyndret i år 846.
Bertharius befestet klosteret med massive murer og tårn mellom 856 og 873, mens Ludvig II av Italia gjennomførte forskjellige ekspedisjoner mot de muslimske styrkene, og slo dem midlertidig tilbake.Abbed Bertharius grunnla en by som han kalte Eulogimenopoli, senere omdøpt til San Germano, og så senere kalt Cassino. Bertharius fremmet studiet av de gamle tekster og forskjønnet abbedikirken med dyrebare møbler. Han etablerte et nytt kloster for kvinner i Teano og opprettholdt gode forbindelser med byen Capua.I 873 gjenopptopk muslimene sine raid i Campania og Latium gjenopptatt, og en bande med raidere som var betalt av hertugen av Napoli, Athanasius, etablerte en base i Appenninene i 882. De brente klosteret San Vincenzo al Volturno, drepte noen av munkene der, og den 4. september 882 angrep raidere Monte Cassino, som de brente og ødela. Bertharius og munkene klarte å rømme, og fant tilflukt ved foten av fjellet Monte Cassino, i klosteret San Salvatore. Angelarius, en prior av Monte Cassino, tok med seg de fleste av munkene til Teano. Imidlertid forble Bertharius på Monte Cassino.


=== Død ===
I 883 ble klosteret igjen angrepet, og abbed Bertharius ble drept sammen med noen andre munker ved St. Martinsalteret den 22. oktober samme år i kirken San Salvatore ved foten av fjellet.Bertharius ble etterfulgt av Angelarius, som gjenoppbygde kirken San Salvatore (senere kalt San Germano).


=== Ihukommelse ===
Bertharius’ kropp ble umiddelbart overført til Monte Cassino og i 1486 flyttet til abbediskirken der, foran gravene til de hellige Benedikt og Scholastica. I 1514 ble et kapell innviet til hans ære; hans levninger ble plassert under alteret. Forskjellige kunstneriske skildringer av Bertharius ble laget i løpet av de påfølgende århundrene, men disse gikk tapt under slaget om Monte Cassino i 1944 under andre verdenskrig.Hans kult ble bekreftet 26. august 1727 av pave Benedikt XIII.Han er også æret i den østlige ortodokse kirke; hans festdag er den 22. oktober.


== Referanser ==
Snurre Sprett og vennene hans

Snurre Sprett og vennene hans (tidligere kjent som Sprett! En Looney Tunes-serie) (engelsk: New Looney Tunes, opprinnelig kalt Wabbit: A Looney Tunes Production i USA og Bugs! noen steder under 1 sesong) er en amerikansk animert komiserie fra 2015, produsert av Warner Bros. Animation. 
I Norge er serien blitt sendt på Boomerang og er tilgjengelig på HBO Max, begge med norsk tale.


== Handling ==
Snurre Sprett og vennene hans er en animert komiserie som fokuserer på den klassiske personligheten og karismaen til Snurre Sprett og slipper ham løs i dagens moderne samfunn.
Serien følger i veldig stor grad samme handling som de originale Looney Tunes-kortfilmene.


== Norske stemmer ==
Espen Reboli Bjerke som Snurre Sprett
Trond Teigen som Daffy Duck
Espen Sandvik som Pelle Pigg
Johannes Joner som Sylvester
Hallvard Lydvo som Barte-Sam
Kari-Ann Grønsund som Besta
Sanna Bjerketvedt som Lola Sprett
Even Bergan som Per Ulv og Marvin Marsmann
Ivar Nørve som Hannibal Hanefar
Magnus Skjegstad som Speedy Gonzales
Erik Skøld som Squeak
Petter Sommer som StorfotHarald Mæle som diverse roller
Per Skjølsvik som diverse roller
Simen Sand som diverse roller
Tommy Karlsen Sandum som diverse rollerFra listen mangler de norske stemmeskuespillerne til tittel oppleseren, Elmer Midd og Pipp
Bippe Stankelbein har ingen vanlig dialog, og dermed ingen norsk stemmeskuespiller


== Engelske/originale stemmer ==
Jeff Bergman som Snurre Sprett, Elmer Midd, Sylvester og Hannibal Hanefar
Dee Bradley Baker som Daffy Duck og Squeak
Kath Soucie som Lola Sprett
Bob Bergen som Pelle Pigg, Pipp
Maurice LaMarche som Barte-Sam (sesong 1)
Fred Tatasciore som Barte-Sam (sesong 2 og 3)
John Paul Karliak som Per Ulv
Paul Julian som Bippe Stankelbein
Jim Cummings som Taz
Dino Andrade som Speedy Gonzales
Eric Bauza som Stinkdyret Pepe og Marvin Marsmann


== Eksterne lenker ==
(en) Snurre Sprett og vennene hans på Internet Movie Database
Salomon av Bretagne

Salomon av Bretagne (også kalt Salomon de Poher, bretonsk: Salaun; født i 825 eller 835; død 25. juni 874 i La Martyre i Bretagne) var en fyrste av bretonerne på 900-tallet og som uavhengig konge førte landet til det største maktvelde i dets historie.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Salomon var en nevø av den bretonske herskeren Nominoë (død 851). Han fikk herredømme over bretonerne i 857 ved å myrde sin fetter Erispoë. Hans far het formodentlig Rivallon.


=== Hertug ===
Selv om han allerede hadde fått en tredjedel av Bretagne av den vestfrankiske kong Karl den skallede i 852, kan hans tilranelse av mer makt ha vært et svar på Erispoës tilnærming til frankerne, ved det at den var basert på hans datters forlovelse med den frankiske konges sønn. Ludvig Stammeren hadde fulgt etter. Hertugtittelen ble enerkjent av frankerne etter at bretornerne hadde gått seirende ut av slaget ved Jengland den 22. august 851.
I de påfølgende årene var han involvert i flere opprør fra den frankiske adelen mot Karl den skallede, som svarte med å utnevne Robert den modige til markgreve av den neustriske Mark.


=== Konge, hertug, alt etter hvem som skriver ===
I år 863 oppnådde Salomon kontraktsmessig anerkjennelse fra Karl den skallede. Han fikk landet mellom elvene Sarthe og Mayenne, muligens som frankisk vasall. I frankiske krøniker (som Regino og Annales Bertiniani) kalles han fortsatt «hertugen av bretonerne» (dux Brittonum) på denne tiden, mens han allerede ble anerkjent som «konge» av bretonske forfattere. 
I 866 frigjorde han seg helt fra frankisk styre, og vervet en hær av Loire-normannere, overveiende norske vikinger, ledet av Hasteinn (Hastingo), som han sendte ut for å plyndre vestlige Neustria (tilsvarende Anjou og Maine). I slaget ved Brissarthe vant normannerne en fullstendig seier over en frankisk styrke ledet av markgreve Robert den modige, som ble drept i slaget. I freden som ble fremforhandlet med Karl den skallede i 867, oppnådde Salomon den største territoriale utvidelse av det bretonske herredømme, ved at frankerne avstod Cotentin og Avranchin til ham.


=== Konge av Bretagne ===
Også i de frankiske krønikene ble han fra nå av kalt «konge», noe som anerkjente hans likestilling med frankernes konge.
Salomon presset på med utviklingen av en egen bretonsk kirkelig størrelse, og fra pave Nikolaus I, som også anerkjente ham som konge, oppnådde han dannelsen av et erkebispedømme i Dol som markerte den bretonske kirkes egen gang. Han forsvarte landet mot normanniske plyndringstokter, og støttet Karl den skallede side da vikingene beleiret Angers i 873.


=== Død ===
Bretagnes politiske stabilitet brøt sammen ved mordet på Salomon i juni 874. Han ble drept av sin svigersønn, grev Pascweten av Vannes, og av grev Gurvant av Rennes, som deretter begynte å kjempe mot hverandre og dermed åpnet landet for normannernes plyndringsangrep.Siden den gang er Salomon blitt hedret som en helgen og martyr i nasjonal bretonsk historieskrivning. I den katolske kirkes helgenkalender er 25. juni, den antatte datoen for hans død, navngitt som hans minnedag.


== Referanser ==
Simone Mocellini

Simone Mocellini (født 5. mai 1998) er en italiensk langrennsløper som representerer Gruppi Sportivi Fiamme Gialle. Han debuterte i verdenscupen på sprinten på Lillehammer 3. desember 2021 med en 34.-plass, mens hans beste plassering er 2.-plass på sprinten på Beitostølen 9. desember 2022.Han endte på en 50.-plass på sprinten i Ski-VM 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simone Mocellini – FIS (langrenn) 
(en) Simone Mocellini – TheSports.org 
Simone Mocellini på Instagram
Kvensk språkpris

Kvensk språkpris (kvensk: Kieliraajin kielipalkinto) er en språkpris som deles ut hvert andre år av Språkrådet. Prisen deles ut for å fremme, utvikle og bevare det kvenske språket, og består av en pengesum og et diplom. Kvensk språkpris ble delt ut for første gang i 2017. 
Språkprisen kan tildeles enkeltpersoner, grupper, organisasjoner, foreninger og institusjoner som har gjort en betydningsfull innsats for å fremme kvensk språk skriftlig, muntlig eller i annen form. Den kan også deles mellom flere prismottakere og deles ut posthumt.


== Prisvinnere ==
2017 – Eira Söderholm og Agnes Eriksen
2019 – Liisa Koivulehto
2021 – Kvääninuoret – Kvenungdommen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Statutter for Språkrådets kvenske språkpris – Kieliraatin kielipalkinto
Kvensk språkpris 2017 til Agnes Eriksen og Eira Söderholm
Liisa vant den kvenske språkprisen
Kvääninuoret vant årets kvenske språkpris
Diani Beach

Diani Beach er lang strand i Kenya ved kysten av Indiahavet. Den nærmeste større byen er Mombasa som ligger 30 km lenger nord. Hovednæringen er turisme og det finnes en rekke hoteller i området.
Stranden strekker seg fra Kongo-elven i nord og 17 kilometer sydover, og området er et av de mest kjente feriestedene i Kenya. Diani Beach er et populært sted for kitesurfing, vannscooter og snorkling. Området er kjent for sine korallrev, svart-hvite kolobusaper, og i nærheten ligger også dyre-reservatet Shimba Hills. Diani Beach har blitt kåret til Afrikas beste strandområde (Africa's leading beach destination) hele nitten ganger, frem til 2022.
Diani Beach har restauranter, hoteller og flere kjøpesentre. Diani er et byområde innenfor stranden og 2 km lenger inn i landet, ved hovedveien A14, ligger Ukunda. Bebyggelsen i Diani og Ukunda har vokst sammen og har en befolkning på over 100 000. Urbefolkningen i området er Digo, et av de ni etniske samfunnene kjent som Mijikenda. Det er i dag mange Kenyanere fra andre deler av landet som har flyttet til Diani for å jobbe med turisme. På nordspissen av Diani Beach, hvor Kongo-elven renner ut i havet, ligger Kongo-moskeen fra 1500-tallet.
Det ligger også en flystripe ved Diani Beach, Ukunda Airport.

		
		


== Referanser ==
Norsk Gardsost

Norsk Gardsost er en landsdekkende ideell organisasjon for norske handverksysteri og gardsmeieri. Organisasjonen ble stiftet 8. mai 1997 på Sogn Jord- og Hagebruksskule etter initiativ fra Pascale Baudonnel, og oppstod som et grasrotinitiativ for å få utnytte mulighetene som lå i lokal foredling av melk fra gården. Den gang fantes det ingen regelverk spesielt tilpasset småskalaproduksjon, og upasteurisert ost var ikke tillatt.
Idag organiserer Norsk Gardsost de fleste som jobber med småskala melkeforedling i Norge, og arbeider for å bedre rammevilkårene for denne næringen. Organisasjonen skal ivareta og fremme medlemmenes felles interesser innenfor kvalitet og økonomi, samt representere medlemmene opp mot styresmaktene, andre organisasjoner og samfunnet forøvrig. Norsk Gardsost arbeider også med å synliggjøre hvordan håndverksmeieriene er viktige i verdiskapning og som tradisjonsbærere.
Norsk Gardsost arrangerer NM i Ost og Ostesymposium.
Bakkekroen

Bakkekroen ligger på Smestad i Oslo, ved Smestadkrysset i Riksvei 150 (Ring 3), rett ved Smestad stasjon. Bakkekroen ble åpnet i 1934, og ble tegnet av Peter Daniel Hofflund i funksjonalistisk stil.


== Bakgrunn ==
Bakkekroen er et frittstående bygg, oppført og åpnet i 1934, tegnet av arkitekt Peter Daniel Hofflund (1897–1967).


== Se også ==
Liste over kulturminner i bydel Vestre Aker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Facundo Torres

Facundo Daniel Torres Pérez (født 13. april 2000) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Orlando City.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Uruguays tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Facundo Torres – Major League Soccer 
(en) Facundo Torres – Transfermarkt 
(en) Facundo Torres – national-football-teams.com 
(en) Facundo Torres – WorldFootball.net 
(en) Facundo Torres – FootballDatabase.eu 
(en) Facundo Torres – Soccerway 
(en) Facundo Torres – FBref
For en tegnefilm!

For en tegnefilm! (engelsk: What a Cartoon!, senere kjent som The What a Cartoon! Show og The Cartoon Cartoon Show) er en programblokk som opprinnelig gikk på Cartoon Network fra 1995-1997.
Den besto av originale kortfilmer som i mange tilfeller seg til å bli TV-serier på kanalen.
Kortfilmene ble først dubbet til norsk i mars 2001, samtidig som resten av de innenlandske Cartoon Network-programmene gikk over til norsk tale. Dermed har alle kortfilmene som er pilotepisoder til seriene samme stemmeskuespillere som de norske dubbene av seriene.


== Historie ==
Her hadde mange Cartoon Network-serier sin første opptreden før de senere ble plukket opp og fikk serier. 
Cartoon Network seriene som begynte her er: 

Ku og Kylling
Dexters Laboratorium
Powerpuffjentene
Johnny Bravo
Tapper Den pysete hundenMange kortfilmer var også kun selvstendige kortfilmer som ikke ble plukket opp senere.


== Eksterne lenker ==
(en) For en tegnefilm! på Internet Movie Database