jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cornelius Warmerdam

Cornelius «Dutch» Warmerdam (født 22. juni 1915, død 13. november 2001) var en amerikansk  friidrettsutøver som konkurrerte i grenen stavhopp. Han innehadde verdensrekorden i stavhopp fra 1940 til 1957. Han fikk ikke vært med OL siden både sommer-OL i 1940 og 1944 ble avlyst grunnet andre verdenskrig.
Warmerdam satte tre verdensrekorder i løpet av sin karriere, henholdsvis 4,60 meter i 1940, 4,72 meter i 1941 og 4,77 meter i 1942. Han var den første stavhopperen noensinne til å hoppe over 15 fot (4,572 meter), en høyde han mestret 43 ganger gjennom karrieren til tross for at ingen andre klarte å oppnå denne høyden mens Warmerdam var aktiv. Warmerdam hoppet med stive bambusstaver hele karrieren sin. Disse stavene bøyde ikke, i motsetning til stavhoppere nå som hopper med bøyelige staver fremstilt av fiberglass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Cornelius Warmerdam – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Cornelius Warmerdam – World Athletics 
(en) Cornelius Warmerdam – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Cornelius Warmerdam – Track and Field Statistics
Ruteskip

Ruteskip er skip som går i fast rute fra ett sted til et annet (til forskjell fra trampfart), emnet dekker blant annet:

Bilferge
Hurtigbåt
Hurtigruteskip
Atlanterhavsskip
Linjeskip (handelsskip)
Efren Arroyo

Angel Efren Arroyo (født 18. juni 1953 i San Juan i Puerto Rico, død 2. september 2021) var en puertoticansk journalist og radio- og TV-nyhetsoppleser. 
Han var kjent som  gravejournalist for Televicentro de Puerto Ricos nyhetsprogram Noticentro 4, hvor han arbeidet i til sammen 32 år. Arroyo jobbet også ved Telemundo Telenoticias en Accion og var reporter for avisen El Reportero. Arroyo jobbet som TV-journalist i totalt 40 år.
Arroyo ble født i Santurce i San Juan, og var bosatt i Río Piedras. Arroyo studerte i en kortere periode skuespill, tok dramaklasser ved University of Puerto Ricos Rio Piedras-campus, under veiledning av den kjente skuespiller, regissør, forfatter og skuespillerlærer Dean Zayas. Han var del av en skuespillertrupp som deltok i forskjellige internasjonale skuespillerkonkurranser. I 1978 ble han i en alder av 25 år ansatt av WKAQ-AM for å arbeide ved deres radionyhetsavdeling før han gikk videre til Televicentro Puerto Ricos (den gang kjent som WAPA-TV) TV-nyhetsshow, Noticentro 4.
Efren Arroyo, som ikke var vaksinert mot covid-19, følte seg uvel i to uker før han døde 2. september 2021. En obduksjon viste at han hadde dødd av viruset.


== Referanser ==
Edmundo Romero da Silva

Edmundo Dilthey Romero Da Silva (født 29. juli 1951 i Tumbes i Peru, død 1. april 2021 samme sted) var en peruansk politiker. 
Han var ordfører i provinsen Zarumilla i tre perioder mellom 1987 til 1989, 1993 til 1995 og 2011 til 2014.
Han studerte barne- og ungdomsskole i hjembyen, og tok ikke høyere utdanning.Hans første politiske virke var med i kommunevalget i 1986, da han ble valgt til provinsordfører i Zarumilla av det peruanske Apristapartiet. Han stilte til gjenvalg uten hell i 1989. I parlamentsvalget i 2001 var han kandidat til kongressen for Tumbes. Han deltok i regionalvalgene i 2002 som kandidat til presidentskapet for den regionale regjeringen i Tumbes for Peru Posible, og fikk nest flest stemmer. I kommunevalget i 2006 prøvde han igjen uten hell å bli valgt til ordfører i provinsen Zarumilla, men rykket inn for andre gang i kommunevalget i 2010.Han døde i Tumbes 1. april 2021 av covid-19.


== Referanser ==
The Equalizer 2

The Equalizer 2 (noen ganger promotert som «The Equalizer II») er en amerikansk vigilante-actionfilm fra 2018. Regissør var Antoine Fuqua. Dette var en oppfølger til actionfilmen The Equalizer fra 2014, som var basert på TV-serien med samme navn.
Hovedrollene spilles av blant andre Denzel Washington, Pedro Pascal, Ashton Sanders, Melissa Leo, og Bill Pullman. Filmen følger Robert McCall, en pensjonert US Marine og tidligere agent for Defense Intelligence Agency. Han søker hevn etter at vennene hans blir myrdet. Denzel Washington har tidligere spilt i flere andre filmer regissert av Antoine Fuqua, etter Training Day (fra 2001) The Equalizer (fra 2014) og The Magnificent Seven (fra 2016)
Equalizer 2 var produsert av Columbia Pictures, og ble først publisert i USA den 20. juli 2018.


== Handling ==
Tidligere soldat og DIA-agent Robert McCall (spilt av Denzel Washington) bor nå i et stort leilighetskompleks i Roxbury, Boston. McCall reiser til Istanbul for å hente den ni år gamle datteren til en bokhandel-eier, Grace Braelick (spilt av Tamara Hickey) som har blitt kidnappet av hennes voldelige tyrkiske far (spilt av Adam Karst) for å straffe Grace.
McCall hjelper også Sam Rubinstein (spilt av Orson Bean) en eldre Holocaust-overlevende som leter etter et maleri av søsteren sin. Disse søsknene ble separert i nazistenes dødsleire under andre verdenskrig, og maleriet deres ble deretter solgt ved en auksjon. Samtidig blir CIA-agent Susan Plummer og DIA-offiser Dave York, en av McCalls tidligere partner, blir sendt for å etterforske et tilsynelatende mord og selvmord i Brussel.
Men kort tid etter at de kommer til hotellet de skal overnatte ved, blir Susan myrdet på hotell-rommet sitt. Det antas først at hun døde under et mislykket ran. Når han mottar denne nyheten, begynner Robert McCall å etterforske både dødsfallet hennes og saken hun arbeidet med. Han oppdager snart at Susans dødsfall sannsynligvis var knyttet til saken hun etterforsket.


== Skuespillere ==
Denzel Washington som Robert McCall
Pedro Pascal som Dave York. DIA-offiser
Ashton Sanders som Miles Whittaker
Orson Bean som Sam Rubinstein
Bill Pullman som Brian Plummer, Susans ektemann
Melissa Leo som Susan Plummer. Agent fra CIA
Jonathan Scarfe som Resnik
Sakina Jaffrey som Fatima
Kazy Tauginas som Ari
Garrett Golden som Kovac
Tamara Hickey som Grace Braelick
Rhys Cote som datteren til Grace
Adam Karst som Grace sin tyrkiske tidligere ektemann


== Eksterne lenker ==
(en) The Equalizer 2 på Internet Movie Database 
(no) The Equalizer 2 hos Filmfront 
(da) The Equalizer 2 i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Equalizer 2 på Allociné 
(nl) The Equalizer 2 på MovieMeter 
(en) The Equalizer 2 på AllMovie 
(en) The Equalizer 2 på Rotten Tomatoes 
(en) The Equalizer 2 på Metacritic 
(en) The Equalizer 2 på Box Office Mojo
Mesterligaen i banesykling

Mesterligaen i banesykling (offisielt UCI Track Champions League) er en serie av konkurranser i banesykling, for første gang arrangert av det internasjonale sykkelforbundet i 2021. De tidligere bansyklistene Kristina Vogel og Chris Hoy er offisielle ambassadører, og har rådgitt konkurranseformatet.
Den første utgaven består av fem runder, hvor rytterne kan få poeng i to kategorier; sprint og utholdenhet. Sprintkategorien består av sprintløp og keirin, mens utholdenhet består av eliminasjonsritt og scratch. 18 ryttere av hvert kjønn deltar i hver kategori; totalt 72 ryttere. Det blir dermed kåret fire mestere.


== Utgaver ==


== Se også ==
Nasjonscupen i banesykling
Verdenscupen i banesykling
Verdensmesterskapet i banesykling


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Wilgefortis

Wilgefortis er en katolsk helgen. I følge legenden var hun datter av en hedensk portugisisk konge. Hun bad til Gud om å få slippe å giftet seg med kongen av Sicilia, som faren hadde utsett til henne. Gud velsignet henne da med et skjegg og bart, og bryllupet ble avlyst.
Faren spurte til hvordan dette var gått til, hvorpå Wilgefortis svarte at det var hennes gud som hadde reddet henne. Faren ble rasende og svarte at hun så ogå skulle få dø som den gud hun dyrker, hvoretter han lot henne korsfeste.Wilgefortis tiltrekkes av mennesker som søker lindring fra trengsler, spesielt av kvinner som ønsker å frigjøre seg fra voldelige ektemenn. Hun feires den 20. juli. I 1969 ble hun fjernet fra den offisielle generalkalender i 1969, men opptrer stadig i standard, katolske oppslagsverk.


== Navnet ==
Navnet Wilgefortis kommer formentlig enten fra latin Virgo-Fortis (sterk kvinne), eller fra gammeltysk Hilge Vartz (det hellige ansikt). Hun bærer  lokale navn på flere forskjellige språk, og i Danmark ble hun i 1405 i et brev fra Margrethe I, omtalt som Hjælper eller Skt. Hjælp .


== Referanser ==
Perú Posible

Perú Posible er et politisk parti i Peru. Det ble stiftet i 1994 av Alejandro Toledo Manrique (Perus president fra 2001 til 2006).
Opprinnelig het partiet País Posible da det første gang stilte kandidater til parlamentsvalgene i 1995. Det fikk da inn to representanter i Kongressen. Så endret det navnet, og deltok ved valgene i år 2000. Før andre valgomgang trakk det seg, og anklaget regjeringen Fujimori for valgfusk, og arangerte protestdemonstrasjoner.
Etter Fujimoris fall utrop overgangsregjeringen til nyvalg i 2001. Da ble partiformannen Alejandro Toledo kåret til president i andre valgomgang. I parlament ble Posible det største partiet, med 45 av 120 seter, og inngikk i allianse med Frente Independiente Moralizador (FIM) (11 mandater).


== Eksterne lenker ==
Nettsiden til Perú Posible
Bund Deutscher Frauenvereine

Bund Deutscher Frauenvereine, BDF (norsk: Forbundet for tyske kvinneforeninger) ble stiftet i 1894 som en paraplyorganisasjon for den borgerlige kvinnebevegelsen i Tyskland. Den ble nedlagt ved nasjonalsosialistenes maktovertakelse i 1933. BDF omfattet på det meste en million medlemmer.Ved stiftelsen avslo BDF å inkludere sosialdemokratiske kvinneforeninger, da de ikke delte sosialdemokratenes samfunnspolitiske syn.


== Se også ==
Helene Lange
Bertha Pappenheim
Anita Augspurg
Anna von Gierke


== Referanser ==
Elsa Pataky

Elsa Lafuente Medianu (født 18. juli 1976 i Madrid), kjent som Elsa Pataky, er en spansk modell og skuespillerinne. Hun er kjent for sin rolle som Elena Neves i serien The Fast and the Furious, og har i tillegg hatt sentrale roller i filmene Snakes on a Plane, Giallo og Give 'Em Hell, Malone. Hun spilte også hovedrollen i den spanske filmen Di Di Hollywood.
Hun har siden 2010 vært gift med den australske skuespilleren Chris Hemsworth, og de har tre barn sammen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Elsa Pataky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elsa Pataky på Internet Movie Database 
(sv) Elsa Pataky i Svensk Filmdatabas 
(da) Elsa Pataky på Scope 
(fr) Elsa Pataky på Allociné 
(en) Elsa Pataky på AllMovie 
(en) Elsa Pataky hos Rotten Tomatoes 
(en) Elsa Pataky hos The Movie Database 
Elsa Pataky på Twitter 
Elsa Pataky på Instagram
Art Paleczny

Arthur «Art» Paleczny (født 3. april 1929 i  Waterloo i Ontario i Canada, død 6. april 2020 i Kitchener i Ontario) var en kanadisk politiker.


== Liv og virke ==
Paleczny ble født i 1929 som ett av 13 barn. I 1960 ble han første gang valgt inn i bystyret i  Waterloo og var medlem av dette de neste seks årene. Han var borgermester i byen fra 1966 til 1967.Fra 1961 til 1962 var han president i  Waterloo Region Home Builders' Associations (WRHBA).Paleczny, som hadde demens, havnet på et sykehjem i Kitchener i Ontario. I løpet av covid-19-pandemien i Canada oppsto det første sykdomstilfellet på sykehjemmet 1. april 2020. Den 4. april begynte Paleczny å oppvise de første symptomer på sykdommen. Han døde to dager senere. Paleczny var den andre beboeren der som døde av covid-19. Per 7. april hadde totalt ni beboere og en omsorgsperson testet positivt for coronavirus SARS-CoV-2. Paleczny var gift og hadde barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
'We didn't want to say goodbye': Former Waterloo mayor, 91, dies of COVID-19, 7. april 2020, CTV News
Anita Langerød

Anita Langerød er en norsk forsker som er ansatt ved seksjon for kreftgenetikk ved Oslo universitetssykehus.Langerød har deltatt i en rekke forskningsprosjekter sammen med den internasjonalt anerkjente kreftforskeren Anne-Lise Børresen-Dale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Anita Langerød i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin 
(en) Anita Langerød – profil hos ResearchGate 
Anita Langerød i Scholia
Presidentveita

Presidentveita er en 63 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som går vestover fra krysset Vår Frue Strete og Schultz gate mot Munkegata og Torvet. Veita er brosteinsbelagt og fungerer som tilkomst til flere bygårder i mur mot sør. Mot nord ligger Hornemansgården med åpen bakgård mot Presidentveita, og mot nordøst ligger det sørvestlige hjørnet av Tordenskioldsparken med Vår Frue kirke.


== Historie ==
Veita er en del av et mye eldre gateløp som gikk i retning øst-vest sør for Vår Frue kirke og som støtte sammen med Smidesgeilan sørvest for Torvet. Navnet kommer av byens presidentembete, som var en statlig embetsmann som fra 1666 var leder for magistraten og som i tillegg hadde i oppgave å holde overoppsyn med byens handel. 
To av disse magistratpresidentene har nær tilknytting til veita, uten at det kan avgjøres hvem av disse som har gitt opphavet til navnet. Peder Tønder Nordahl (1727–1788) fikk embetet i 1756 og hadde en bygård ved nåværende Schultz gate 8, mens Jan Blom (1771–1829) var byens siste innehaver av embetet og hadde bopel i Lysholmgården i Vår Frue gate 3.


== Bygninger og annet langs Presidentveita ==
3: Boligbygg fra 2013, vinner av Trondheim kommunes byggeskikkpris i 2014. Erstattet en åpen parkeringsplass som ble til etter riving av tidligere tregårder i nummer 5b og 7 som brant ned i 1965.


== Bildegalleri ==

		
		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 429. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 165. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Alfred Kucharczyk

Alfred Kucharczyk (født 2. november 1937 i Radlin i Polen, død 2. desember 2020 i Wodzisław Śląski) var en polsk turner.


== Sportskarriere ==
Alfred Kucharczyk deltok i Sommer-OL i 1960 og 1964 for Polen. Han deltok også på World Championships 1966 i Dortmund, der han endte på femteplass i team-all-around-konkurransen.
Etter sin aktive karriere trente han Leszek Blanik og satt i styret for «Klub Gimnastyczny Radlin».
Alfred Kucharczyk døde 2. desember 2020 i en alder av 83 år under covid-19-pandemien i Polen som et resultat av en SARS-CoV-2-infeksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Kucharczyk – Olympedia 
(en) Alfred Kucharczyk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Alfred Kucharczyk – Polens olympiske komité
Dieter Hofmann

Dieter Hofmann (født 12. mars 1941 i  Altenberg i Tyskland, død 18. april 2020 i Freiburg im Breisgau) var en tysk turntrener.
I Den tyske demokratiske republikk var Hofmann frem til det politiske vendepunkt 1898/90 hovedtrener for herrelaget til Det tyske turnforbundet i DDR. Under hans ledelse vant ladet 52 gull-, sølv- og bronsemedaljer ved store internasjonale begivenheter. Ved  Sommer-OL 1988 i Seoul vant DDR-troppen sølvmedaljen i lagkonkurransen, Holger Behrendt gull på ringer og bronse på svingstang, Sylvio Kroll sølv på hopp og Sven Tippelt bronse på skranke og ringer.
Fra 1991 bygde han et nytt treningssenter i Liestal (Sveits).
Han døde i april 2020 under covid-19-pandemien i Baden-Württemberg på  Freiburg universitetssykehus av lungesykdommen covid-19.


== Referanser ==


== Kilder ==
http://www.gymmedia.de/Geraetturnen/Dieter-Hofmann-feiert-75-Geburtstag
Erfolgs-Turntrainer Hofmann an Covid-19 gestorben Arkivert 17. mai 2020 hos Wayback Machine.
Laura Bueno

Laura Bueno Ferńandez (født 25. mai 1993) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.I 2021 representerte hun Spania på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laura Bueno – Olympedia 
(en) Laura Bueno – World Athletics
Bernat Erta

Bernat Erta Majo (født 15. februar 2001) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
2021Ham representerte Spania på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
2022Erta representerte Spania under VM i friidrett innendørs 2022, der han deltok på laget som vant sølv på 4x400 stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bernat Erta – Olympedia 
(en) Bernat Erta – World Athletics
Enevold Skaktavl

Enevold Torbensen Skaktavl, til Nordvie i Stange (1627-1702) var en norsk adelsmann. 
Han tjente Norges stattholder Hannibal Sehested, reiste utenlands med fenriks gasje og var i 1657 fenrik ved Det oplandske regiment. I 1661 underskrev han suverenitetsakten for Norge. I 1664 var han løytnant.Skaktavl giftet seg i 1672 med Dorte Joachimsdatter Budde (d. 1696). Paret fikk i alt 11 barn, og Skaktavl var ødsel med pengene. I 1686 pantsatte han gården Samsal, og han klaget senere over fattigdom og at han ikke hadde råd til tjenere og såkorn. I 1701 overgav han gården Nordvie til svigersønnen Stockmann, mot at gården ble holdt i stand og at denne ville fravike ved eventuelle krav fra odelsberettiget arving. Datteren Anna Elisabeth pleiet ham i hans langvarige sykdom.Skaktavl døde i 1702, og ble bisatt i Stange kirke.


== Referanser ==
Victoria Abril

Victoria Mérida Rojas (født 4. juli 1959), bedre kjent som Victoria Abril, er en spansk filmskuespiller og sanger. Hun er blant annet kjent for sine roller i flere av den spanske regissøren Pedro Almodóvars filmer, blant annet i  ¡Átame! (Bind meg! Elsk meg!) fra 1990.


== Filmografi ==


== Diskografi ==
1979: Enciende mi pasión
2005: Putcheros do Brasil
2007: Olala!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Victoria Abril – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Victoria Abril på Internet Movie Database 
(no) Victoria Abril hos Filmfront 
(sv) Victoria Abril i Svensk Filmdatabas 
(da) Victoria Abril på Filmdatabasen 
(da) Victoria Abril på Scope 
(fr) Victoria Abril på Allociné 
(en) Victoria Abril på AllMovie 
(en) Victoria Abril hos TV Guide 
(en) Victoria Abril hos The Movie Database 
(en) Victoria Abril på Apple Music 
(en) Victoria Abril på Boomplay 
(en) Victoria Abril på Discogs 
(en) Victoria Abril på MusicBrainz 
(en) Victoria Abril på SoundCloud 
(en) Victoria Abril på Spotify 
(en) Victoria Abril på Last.fm 
(en) Victoria Abril på AllMusic
Angstens timer

Angstens timer, (originaltittel: The Reckless Moment) er et amerikansk drama fra 1949 regissert av Max Ophüls. Filmen bygger på Elisabeth Sanxay Holdings roman The Blank Wall.


== Handlingsreferat ==
Når ektemannen hennes er bortreist på forretningsreise, konfronterer Lucia Darby, en forbryter fra Los Angeles, og krever at han slutter å møte hennes 17 år gamle datter: Bea. Darby sier enig, men med det forbehold at Lucia gir ham penger først. Når Lucia kommer hjem blir hun konfrontert av datteren Bea, fordi Darby allerede hadde ringt henne for å fortelle henne om morens besøk. Bea nekter å tro at Darby ville nevne penger, på den måten moren antyder at det skjedde. Lucia forbyr datteren hennes å møte Darby igjen. Men den samme kvelden sniker Bea seg ut til familiens naust for å møte ham. Bea forsikrer ham om at hun ikke godtar morens versjon av hendelsene. Men de havner snart i en konflikt, og under en påfølgende slåsskamp slår hun Derby.
Kort tid senere faller Darby om ved et uhell, og dør kort tid etterpå. Neste morgen blir Derby oppdager av Lucia, liggende død i nærheten av en brygge. Hun bruker en motorbåt, og frakter liket til en myr i området. Kroppen blir funnet kort tid senere, og en etterforskning fra politiet begynner. En annen kriminell, Donnelly fra Los Angeles, er partneren til Nagel - en brutal lånehai. Han dukker opp i besittelse av brevene Bea tidligere hadde skrevet til Darby. Han krever at Lucia skal betale ham 5 000 dollar, for å hindre Beas forhold til Derby blir offentligjort. Samtidig som Lucia sliter med å få tak i alle disse pengene, blir Donnelly raskt forelsket i Lucia. Etter å ha pantsatt mange av smykkene hennes, har Lucia bare 800 dollar. Samtidig blir en mann arrestert på grunn av mordet på Darby.
Lucia blir rammet av skyldfølelse, fordi hun vet at Darby faktisk ikke ble myrdet. Hun forsøker å overbevise Donnelly om at hun var den egentlige morderen. Han nekter å akseptere historien hennes, og at det uansett ikke spiller ingen rolle for ham. Dessuten må Lucia tenke på familien hennes. Senere får Donnelly vite at den mistenkte allerede er løslatt fra politiets varetekt. Senere angriper Donnelly partneren sin, og han kveler Nagel til døde.


== Medvirkende ==
James Mason - Martin Donnelly
Joan Bennett - Lucia Harper
Geraldine Brooks - Bea Harper
Henry O'Neill - Tom Harper
Shepperd Strudwick - Ted Darby
David Bair - David Harper
Roy Roberts - Nagel
Frances E. Williams - Sybil (uncredited)
William Schallert - a police lieutenant (uncredited)
Kathryn Card - a loan processor (uncredited)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Angstens timer på Internet Movie Database 
(sv) Angstens timer i Svensk Filmdatabas 
(fr) Angstens timer på Allociné 
(nl) Angstens timer på MovieMeter 
(en) Angstens timer på AllMovie 
(en) Angstens timer på Turner Classic Movies 
(en) Angstens timer på Rotten Tomatoes
Imaobong Nse Uko

Imaobong Nse Uko (født 20. februar 2004) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.I 2021 representerte hun Nigeria på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Imaobong Nse Uko – Olympedia 
(en) Imaobong Nse Uko – World Athletics
Ifeanyi Emmanuel Ojeli

Ifeanyi Emmanuel Ojeli (født 10. oktober 1998) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.I 2021 representerte han Nigeria på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ifeanyi Emmanuel Ojeli – Olympedia 
(en) Ifeanyi Emmanuel Ojeli – World Athletics
Samson Oghenewegba Nathaniel

Samson Oghenewegba Nathaniel (født 29. august 1997) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.I 2021 representerte han Nigeria på 4 × 400 meter blandet stafett under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget deltok i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samson Oghenewegba Nathaniel – Olympedia 
(en) Samson Oghenewegba Nathaniel – World Athletics