jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rylan Wiens

Rylan Wiens (født 2. januar 2002) er en canadisk stuper.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 19 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rylan Wiens – Olympics.com 
(en) Rylan Wiens – Olympedia 
(en) Rylan Wiens – Canadian Olympic Committee 
(en) Rylan Wiens – FINA 
(en) Rylan Wiens – TheSports.org
Ture Sventon och jakten på Ungdomens källa

Ture Sventon och jakten på Ungdomens källa er en svensk TV-serie på 10 episoder, med premiere på den svenske betalingskanalen C More i 2021. Serien er regissert av Gustaf Åkerblom og produsert av produksjonsselskapet Jarowskij AB.Serien handler om den fiktive privatdetektiven Ture Sventon, som er en barnebokfigur skapt av den svenske forfatteren Åke Holmberg. Det er en frittstående oppfølger til TV-serien Ture Sventon och Bermudatriangelns hemlighet, som hadde premiere på C More i 2019.


== Handling ==
I denne serien blir Ture Sventon oppsøkt på sitt kontor av barna Ylva og Dante, som trenger hjelp til å få tilbake sine kidnappede foreldre. Foreldrene er arkeologer, og har funnet bevis på at den sagnomsuste Ungdommens kilde faktisk eksisterer i virkeligheten. Ture Sventon innser med det samme at vann som har evnen til å gjøre mennesker unge igjen, for all del ikke må havne i feil hender. Etter hvert viser det seg at forbryteren Ville Vessla dukker opp også i denne saken, slik han pleier å gjøre i alle Ture Sventons saker.


== Rolleliste ==
Robert Gustafsson – Ture Sventon, privatdetektiv (10 episoder)
Johan Glans – Ville Vessla, forbryter (10 episoder)
Helena Bergström – Matilda Jansson, Ture Sventons sekretær (10 episoder)
Björn Gustafsson – Agent-Pär (10 episoder)
Maja Kin – Joanna Silver (10 episoder)
John Òsterlund – Dante (10 episoder)
Hannes Meidal – Dan (10 episoder)
Lycke Martin – Ylva (10 episoder)
Anna Thiam – Marie (10 episoder)
Marika Lagercrantz – fengselsdirektøren (3 episoder)
Noghor Jemide Aibueku – Håkansson
Veronica Carlsten – Doc
Johan Carlqvist – Långeman
Antonio Di Ponziano – Don Collatore
Elina Du Rietz – Astrid
Jesper Linde – Esbjørn
Victor Gaddius – Ennio
Mia Långö – Nettan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ture Sventon och jakten på Ungdomens källa på Internet Movie Database
Isaac Souza

Isaac Souza (født 23. juni 1999) er en brasiliansk stuper.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 20 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isaac Souza – Olympics.com 
(en) Isaac Souza – Olympedia 
(en) Isaac Souza – FINA 
(en) Isaac Souza – TheSports.org 
(de) Isaac Souza – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping)
Jaden Eikermann

Jaden Eikermann (født 14. februar 2005) er en tysk stuper.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 21 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaden Eikermann – Olympics.com 
(en) Jaden Eikermann – Olympedia 
(en) Jaden Eikermann – FINA 
(en) Jaden Eikermann – TheSports.org 
(de) Jaden Eikermann – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping)
Óscar Ariza

Óscar Ariza (født 25. september 1999) er en venezuelansk stuper.
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 22 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Óscar Ariza – Olympedia 
(en) Óscar Ariza – TheSports.org
Reo Nishida

Reo Nishida (født 16. juli 2000) er en japansk stuper.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 25 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reo Nishida – Olympedia 
(en) Reo Nishida – TheSports.org
Jonathan Chan

Jonathan Chan (født 10. mai 1997) er en singaporsk stuper.
Han representerte Singapore under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 26 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Chan – Olympics.com 
(en) Jonathan Chan – Olympic.org 
(en) Jonathan Chan – Olympedia 
(de) Jonathan Chan – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping)
Noah Williams

Noah Williams (født 15. mai 2000) er en britisk stuper.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 27 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noah Williams – Olympedia 
(en) Noah Williams – Storbritannias olympiske komité 
(en) Noah Williams – FINA 
(de) Noah Williams – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (stuping)
Sam Fricker

Sam Fricker (født 4. mai 2002) er en australsk stuper.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 28 i 10 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sam Fricker – Olympics.com 
(en) Sam Fricker – Olympedia 
(en) Sam Fricker – Australian Olympic Committee 
(en) Sam Fricker – FINA
Ture Sventon och Bermudatriangelns hemlighet

Ture Sventon och Bermudatriangelns hemlighet er en svensk TV-serie på seks episoder, med premiere på den svenske betalingskanalen C More i 2019. Programmet vant den svenske prisen Kristallen i 2020, i kategorien «Årets barnprogram».Serien handler om den fiktive privatdetektiven Ture Sventon, som er en barnebokfigur skapt av den svenske forfatteren Åke Holmberg.


== Rolleliste ==
Robert Gustafsson – Ture Sventon
Helena Bergström –  Frøken Jansson
Johan Glans – Ville Vessla
Isa Aouifia – Herr Omar
Maria Karpathakis – Katrin Danestig
Maja Kin – Joanna Silver
Melina Lindskog Pascalidou – Siv
Cornelia Riddez – GittanVeronica Bergström Carlsten – Doc
Jannike Grut – megler Jonsson
Victor von Schirach – lærer
Suzanne Reuter – Ville Vesslas mor
Michael Segerström – Ville Vesslas far
Björn Gustafsson – SÄPO-agent
Nanna Blondell – SÄPO-agent


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ture Sventon og Bermudatriangelets hemmelighet på Internet Movie Database
Maja Plisetskaja

Maja Plisetskaja (født 20. nov. 1925, død 2. mai 2015) var en russisk ballettdanser ved Bolsjojballetten, senere ballettsjef både i Madrid og Roma. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maya Plisetskaya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maja Plisetskaja på Internet Movie Database 
(en) Maja Plisetskaja hos The Movie Database 
(en) Maja Plisetskaja på Discogs 
(en) Maja Plisetskaja på MusicBrainz 
(en) Maja Plisetskaja på AllMusic
Raya og den siste dragen

Raya og den siste dragen (originaltittel: Raya and the Last Dragon) er en amerikansk animasjonsfilm som hadde premiere 5. mars 2021. Filmen er regissert av Don Hall og Carlos López Estrada. Den er den 59. filmen som har blitt produsert av Walt Disney Animation Studios.
Filmen er i sin helhet dataanimert.


== Handling ==
Filmen utspiller seg i det fiktive universet Kumanda. Hovedpersonen Raya er en liten pike som leter etter dragen Sisu – den aller siste dragen i Kumanda. Ved dragens hjelp kan statene Heart (norsk: Hjerte), Tail (Hale), Spine (Ryggrad), Talon (Klo) og Fang (Huggtann) bli gjenforent; de utgjorde en gang en union, men fiendskap menneskene i mellom førte til at unionen ble splittet.Mange av elementene i filmen er hentet fra Sørøst-Asia, med mer eller mindre skjulte referanser til kulturen i henholdsvis Laos, Indonesia, Thailand, Vietnam, Kambodsja, Singapore og Malaysia. Eksempelvis er navnet Raya hentet fra malay, hovedspråket i Malaysia; det betyr fest eller feiring.


== Stemmer i originalversjonen ==
Kelly Marie Tran – Raya, en hissig og modig krigerprinsesse som har trent for å bli Guardian of the Dragon Gem. For å gjenopprette freden i hele Kumandra, legger hun ut på leting etter den siste dragen
Awkwafina – Sisu, den siste dragen som eksisterer. Hun har en klønete og litt usikker personlighet. Men hun er også modig, snill og klok
Izaac Wang – Boun, en karismatisk 10 år gammel gründer, som opprinnelig kommer fra Tail, og mistet familien sin på grunn av Druun
Gemma Chan – Namaari, kriger-prinsesse og Rayas motstander
Jona Xiao – Namaari som barn
Daniel Dae Kim – Rayas far, Chief Benja
Benedict Wong – Tong, en ruvende, godhjertet kriger fra Spine som mistet familien sin og andre landsbyboere på grunn av Druun
Sandra Oh – Virana, mor til Namaari og høvding av Fang
Thalia Tran – Lille Noi, en svindler fra Talon som mistet moren sin på grunn av Druun
Lucille Soong – Dang Hu, høvding av Talon
Alan Tudyk – Tuk Tuk, Rayas beste venn, og trofaste hest


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raya og den siste dragen på Internet Movie Database 
(no) Raya og den siste dragen hos Filmfront 
(sv) Raya og den siste dragen i Svensk Filmdatabas 
(da) Raya og den siste dragen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Raya og den siste dragen på Allociné 
(nl) Raya og den siste dragen på MovieMeter 
(en) Raya og den siste dragen på AllMovie 
(en) Raya og den siste dragen på Rotten Tomatoes 
(en) Raya og den siste dragen på Metacritic 
(en) Raya og den siste dragen på Box Office Mojo
IFK Göteborg i 2005

Dette er en oversikt over kampene som ble spilt av herrelaget til den svenske fotballklubben IFK Göteborg i 2005.


== Sesongresymé ==
Arne Erlandsen var ansatt som ny trener for IFK Göteborg. Erlandsen vektla en mer direkte spillestil enn sin forgjenger Bosse Johansson. Resultatet ble et sterkt kollektiv, særlig symbolisert i form av den hardtarbeidende veteranen Håkan Mild i lagets midtre.
Blandingen av erfarne spillere som Mild, Bengt Andersson og Niclas Alexandersson, og yngre krefter som Oscar Wendt og Mattias Bjärsmyr ga resultater. Landslagsspiss Stefan Selakovic viste seg som en nyttig tilvekst for laget, selv om det kom økonomiske uregelmessigheter fram for dagen knyttet til hans overgang fra Heerenveen som trakk klubben inn i en skattesvindelsak.Seriekampen mot Djurgården på Ullevi i den 22. serierunden ble oppfattet som avgjørende for gullstriden. Med fire serierunder igjen å spille var IFK Göteborg avhengig av poeng mot Djurgården for at håpet om seriemesterskapet skulle leve videre. Mot Djurgården fikk IFK Göteborg bryne seg på toppdivisjonens overlegent mest målglade lag. I kampens syttiførste minutt utlignet Selakovic scoringen til Tobias Hysén. Gøteborgerne kjempet og slett, men forgjeves. De protesterte seg til to gule kort, og fikk Magnus Johansson utvist etter 75 minutter. Siyabonga Nomvethe scoret etter 81 minutter og Hysén punkterte kampen på overtid med sin andre scoring.


== Tabell ==

Mal:Allsvenskan 2005 tabell


=== Tabellplassering per serierunde ===


== Kamper ==


=== Allsvenskan ===


=== Intertotocupen ===


== Spillerstatistikk ==


== Overganger ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Mike Hammond (2006). The European Book of Football 2006/2007. Storbritannia: Sports Projects Limited. s. 713–724. ISBN 095509433X. 
ifkdb.se
Brathinus

Brathinus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien punktøyekortvinger (Omaliinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (gjerne ca. 4 millimeter), avlange, brunlige kortvinger. De ligner overflatisk ikke så mye om typiske kortvinger, men kan ligne mer på familien sandbiller (Anthicidae).
Hodte er forholdsvis stort og rundet, fasettøynene middelsstore. Pronotum er forholdsvis smalt, rundet, lengre enn bredt. Dekkvingene er ovale og dekker nesten hele bakkroppen. Beina er nokså lange.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Kina og Japan.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien punktøyekortvinger (Omaliinae) Macleay, 1825
Stammen Anthophagini Thomson, 1859
Slekten Brathinus LeConte, 1852
Brathinus californicus Hubbard, 1893
Brathinus nitidus LeConte, 1852
Brathinus oculatus Lewis, 1886
Brathinus satoi Kishimoto & Shimada, 2003
Brathinus shikokuensis Watanabe & Satô, 1981
Brathinus varicornis LeConte, 1852


== Kilder ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Brathinus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brathinus hos NCBI 
(en) Kategori:Brathinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brathinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Charles Koechlin

Charles Koechlin (1867-1950) var en fransk komponist. Han skrev symfonier, balletter og verk for kor, samt teoretiske verk om musikk.
Blant hans mest kjente arbeider er Précis des règles du contrepoint som ble utgitt i 1926, Traité de l'harmonie som kom i tre bind fra 1927 til 1930 og Théorie de la musique fra 1935. Han skrev også biografier om den fransk komponist og organist Gabriel Fauré og den fransk komponist og pianist Claude Debussy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Koechlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gottetvárri (Porsanger og Lebesby)

Gottetvárri (nordsamisk) er et fjell i Lebesby og Porsanger kommune i Finnmark. Det danner en seks kilometer lang fjellrygg som er en nordlig utløper fra Gaissene. Fjellet har flere toppunkter, hvorav det høyeste ligger i sør og har en høyde på 568 meter over havet.


== Referanser ==
August Fick

August Fick (1833-1916) var en tysk språkforsker. Han var professor i Göttingen fra 1876 og i Breslau i årene 1887 til 1891.
Wörterbuch der indogermanischen Sprachen fra 1868 blir regnet som Ficks hovedverk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) August Fick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kandern

Kandern (alemannisk Chander eller Chandre) er en by i Landkreis Lörrach i Baden-Württemberg. 

Skjærtorsdag 20. april 1848 fant det sted et slag i Kandern, mellom revolusjonære republikanere under ledelse av Friedrich Hecker og regjeringstropper under ledelse av general Friedrich von Gagern. General Gagern falt i slaget, men de revolusjonære ble slått og jaget på flukt.
		


== Referanser ==
Anne Berit Lein

Anne Berit Lein (født 28. januar 1968) er en norsk politiker (Sp) som fra mars 2020 er ordfører i Steinkjer kommune.
Hun har vært medlem av Steinkjer kommunestyre og formannskap siden 2007. Fra 2007 til 2019 ledet hun også Senterpartiets kommunestyregruppe. I 2020 ble Lein valgt til å etterfølge sin partifelle Bjørn Arild Gram som ordfører, da Gram ble styreleder i kommunenes arbeidsgiver- og interesseorganisasjon KS.Anne Berit Lein er utdannet jordskiftekandidat med hovedkurs i regional planlegging fra NLH. Hun har arbeidet i Statens vegvesen i Østfold og Oslo og deretter ved landbruksavdelingen ved Nord-Trøndelag fylkesmannsembede og senere Trøndelag statsforvalterembede i Steinkjer.Hun vokste opp på slektsgården Sør-Brandsegg i Ogndal, som hun siden har overtatt.


== Referanser ==
Bosse Ringholm

Bo Ingvar Karchimirer «Bosse» Ringholm (1942-) er en svensk politiker for Socialdemokraterna.
Ringholm var leder for Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU) i årene 1967–1972.
Fra 1976 til 1982 arbeidet han som departementsråd i utdanningsdepartementet, deretter fra 1983 til 1997 som landstingsråd i Stockholm. Fra 1997 til 1999 hadde han stillingen som generaldirektør for Arbetsmarknadsstyrelsen. 
Fra 1999 til 2004 var Ringholm svensk finansminister og fra 2004 til 2006 satt han som visestatsminister og EU-samordningsminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bosse Ringholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(sv) Bosse Ringholm hos Sveriges riksdag
MS «Ro Sailor»

MS «Ro Sailor» er en norsk brønnbåt bygget i 2021 ved Larsnes Mekaniske Verksted som byggenummer 67. MS «Ro Sailor» ble levert til Rostein den 5. juli 2021.
MS «Ro Sailor» har en lengde på 79,27 meter og en bredde på 15,00 meter. Skipet frakter levende fisk, og har en lasteromskapasitet på 2800 kubikkmeter. Fisken blir lastet levende i to brønner.  
Skipet er utstyrt med en 6EY33W-motor med en ytelse på 2999 kW. Dette er den første motoren av denne typen som blir levert i Europa. Denne sørger for at skipet klarer en toppfart på 15 knop. Skipet er innredet for 12 personer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) «Ro Sailor» – DNVs skipsregister 
(en) «Ro Sailor» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) «Ro Sailor» – Maritimt Magasin
Amirkabir teknologiske universitet

Amirkabir teknologiske universitet (AUT) (persisk: دانشگاه صنعتی امیرکبیر), også kalt Teheran Polyteknisk, er et offentlig teknologisk universitet i Teheran i Iran. Universitet ble grunnlagt i 1928. AUT er det nest eldste tekniske universitet i Iran.
For å bli tatt opp til universitetet kreves det at studentene er blant den beste 1% av studentene ved opptaksprøven til iranske universiteter, kjent som 'Konkour'.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
AUT homepage
Richard Hughes (forfatter)

Richard Hughes (1900–1976) var en walisisk forfatter og dramatiker. Han skrev flere romaner, skuespill, noveller, barnebøker og dikt.
Hans mest kjente roman er A High Wind in Jamaica som kom i 1929. Den ble oversatt av Gunnar Reiss-Andersen og kom på norsk i 1931 i serien Gyldendals gule. Den ble filmatisert i 1958, med tittelen Passionate summer og med Anthony Quinn i en hovedrolle.


== Bibliografi (utvalg) ==
A high wind in Jamaica (Storm over Jamaica, Gyldendal 1931)
In hazard (Barometret faller : en fortelling fra sjøen, Gyldendal 1939)
The fox in the attic (Reven på loftet, Gyldendal 1962)
The wooden shepherdess


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Hughes på Internet Movie Database 
(en) Richard Hughes hos The Movie Database 
(en) Richard Hughes hos Internet Broadway Database 
(en) Richard Hughes hos The Peerage
Richard Hughes

Richard Hughes er navnet til flere personer:

Richard Hughes (forfatter) (1900–1976) - walisisk forfatter
Richard Hughes (musiker) (født 1975) - britisk musiker
Gámajohka

Gámajohka er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Luoppaljohka og er 10,5 kilometer lang. Elva har utspring på sørhellingen av fjellet Geahčaláš og renner i hovedsakelig sørlig retning gjennom dalen Gámajohleahki til samløpet med Luoppaljohka.


== Referanser ==
Plukking

Plukking er en form for breerosjon som består i at steinblokker løsnes og fjernes under en isbre. Dette skjer særlig på lesiden av knauser med sprekker som vannet kan trenge inn i og utvide seg ved frysing.


== Eksterne lenker ==
Gjessing, Just (1978). Norges landformer. Universitetsforl. s. 125. ISBN 8200017729.
Lewis Gilbert

Lewis Gilbert (1920–2018) var en britisk filmregissør, produsent og manusforfatter.
Etter å ha regissert en rekke kriminalfilmer fikk han stor suksess med filmen Alfie i 1966, der også Michael Caine fikk sitt gjennombrudd. Filmen vant juryens spesialpris på filmfestivalen i Cannes og ble nominert til Oscar-prisen for beste film.
Gilbert sto også for regien på James Bond-filmene You Only Live Twice i 1967, The Spy Who Loved Me i 1977 og Moonraker i 1979.


== Filmografi ==
Sailors Do Care (1944)
The Ten Year Plan (1945)
Under One Roof (1946)
Arctic Harvest (1946)
The Little Ballerina (1948)
Once a Sinner (1950)
There Is Another Sun (1951)
Scarlet Thread (1951)
Cosh Boy (1952)
Emergency Call (1952)
Time Gentlemen Please! (1952)
Johnny on the Run (1953)
Albert R.N. (1953)
The Good Die Young (1954)
The Sea Shall Not Have Them (1954)
Cast a Dark Shadow (1955)
Reach for the Sky (1956)
The Admirable Crichton (1957)
Carve Her Name with Pride (1958)
A Cry from the Streets (1958)
Ferry to Hong Kong (1959)
Light Up the Sky! (1960)
Sink the Bismarck! (1960)
The Greengage Summer (1961)
H.M.S. Defiant (1962)
The 7th Dawn (1964)
Alfie (1966)
You Only Live Twice (1967) På norsk: James Bond i Japan
The Adventurers (1970)
Friends (1971)
Paul and Michelle (1974)
Operation Daybreak (1975)
Seven Nights in Japan (1976)
The Spy Who Loved Me (1977) På norsk: Spionen som elsket meg
Moonraker (1979) På norsk: Måneraketten
Educating Rita (1983) På norsk: Rita
Not Quite Jerusalem (1986)
Shirley Valentine (1989)
Stepping Out (1991)
Haunted (1995)
Before You Go (2002)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lewis Gilbert på Internet Movie Database 
(sv) Lewis Gilbert i Svensk Filmdatabas 
(da) Lewis Gilbert på Filmdatabasen 
(da) Lewis Gilbert på Scope 
(fr) Lewis Gilbert på Allociné 
(en) Lewis Gilbert på AllMovie 
(en) Lewis Gilbert hos Turner Classic Movies 
(en) Lewis Gilbert hos The Movie Database
Samuel Giraldo

Samuel Giraldo (født 2004) er en norsk styrkeløfter som representerer Alta AK.
Han vant NM-gull i 74 kg utstyrsfritt i 2021.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(no) Samuel Giraldo – Norges Styrkeløftforbund
Trygve Sletten

Trygve Sletten (født 1993) er en norsk styrkeløfter som representerer Brumunddal Atletklubb.
Han vant NM-gull i 83 kg utstyrsfritt og kongepokalen i styrkeløft i 2021.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(no) Trygve Sletten – Norges Styrkeløftforbund
Eysteinn Oddgeirsson

Eysteinn Fannar Oddgeirsson (født 1993) er en islandsk styrkeløfter. Han kommer fra Kópavogur, men er bosatt i Oslo og representerer Drammen SI i Norge.
Han vant tre NM-gull i perioden 2021–2022.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(no) Eysteinn Fannar Oddgeirsson – Norges Styrkeløftforbund
Malin Narum Kvamsdal

Malin Narum Kvamsdal (født 1994) er en norsk styrkeløfter som representerer Odin SK.
Hun vant to NM-gull, ett NM-sølv og en NM-bronse i perioden 2018–2022.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Malin Narum Kvamsdal – Norges Styrkeløftforbund
Signe Elisabeth Belden

Signe Elisabeth Belden (født 1983) er en norsk styrkeløfter som representerer Stryn TIL.
Hun vant to NM-gull og to NM-sølv i perioden 2017–2022. Hun vant VM-gull i benkpress i 2021.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Signe Elisabeth Belden – Norges Styrkeløftforbund
Marte Kjenner

Marte Kjenner (født 1989) er en norsk styrkeløfter som representerer Nidarø SK.
Hun vant to NM-gull, ett NM-sølv og en NM-bronse i perioden 2018–2022. Hun vant kongepokalen i 2021.
Under VM i styrkeløft i Halmstad i 2021 vant hun VM-gull og satte verdensrekord i knebøy, mens hun fikk VM-sølv i benkpress og sammenlagt.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Marte Kjenner – Norges Styrkeløftforbund
Stine Hamre

Stine Hamre (født 1995) er en norsk styrkeløfter som representerer Sande Kraftsportklubb.
Hun vant to NM-gull, ett NM-sølv og tre NM-bronse i perioden 2017–2021.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(no) Stine Hamre – Norges Styrkeløftforbund
Lauri Honko

Lauri Honko (1932–2002) var en finsk religionsforsker og folklorist. 
Han tok fil.dr. i 1959. Fra 1963 var han professor i folkloristikk og religionsvitenskap ved Åbo universitet.
I 1972 tiltrådte han stillingen som direktør ved Nordisk institutt for folkediktning i Åbo. 
Han er kjent for sin innsats innen fagfelt som folkemedisin, mytologi, forestillinger om overnaturlige vesener og folkloristisk og religionsvitenskapelig metode.


== Bibliografi ==
Krankheitsprojektile. Untersuchung über eine urtümliche Krankheitserklärung (Helsinki 1959)
Geisterglaube in Ingermanland (Helsinki 1962)
Finnische Mythologie (Stuttgart 1965)
Illustreret Religionshistorie I: De finsk-ugriske folks religioner (København 1968)
Kulttuuriantropologia, sammen med J. Pentikäinen (1970)
Uskontotieteen näkökulmia (1972)
Science of Religion. Studies in Methodology, red. (Haag 1979)
Folklore och nationsbyggande i Norden, red. (1980)
Genre, Structure and Reproduction in Oral Literature, sammen med V. Voigt (Budapest 1980)
Tradition och miljö, red. sammen med O. Löfgren (Lund 1981)
Trends in Nordic Tradition Research, red. sammen med P. Laaksonen (1983)
Kalevala ja maailman eepokset, red. (1987)
The Kalevala and the World’s Epics (Berlin/ New York 1990)
Religion, Myth and Folklore in the World’s Epics, red. (Berlin/New York 1990)
The Great Bear. A Thematic Anthology of Oral Poetry in the Finno-Ugrian Languages, sammen med S. Timonen, M. Branch, K. Bosley (1993)
Intian päiväkirja (1995)
The Siri Epic I–II, sammen med C. Gowdan, A. Honko, V. Rain (1998)
Textualising the Siri Epic (Helsinki 1998)
Thick Corpus, Organic Variation and Textuality in Oral Tradition, red. (2000)
Textuality in Oral Epics (2000)
The Kalevala and the World’s Traditional Epics, red. (2002)
The Maiden’s Death Song & The Great Wedding. Anne Vabarna’s Oral Twin Epic Written Down by A.O. Väisiänen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Lauri Honko i BIBSYS