Jefferson Caffery

Jefferson Caffery (født 1. desember 1886 i Lafayette i Louisiana, død 13. april 1974) var en amerikansk diplomat. Han var ambassadør i El Salvador (1926–1928), Columbia (1928–1933), Cuba (1934–1937), Brasil (1937–1944), Frankrike (1944–1949) og Egypt (1949–1955).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jefferson Caffery var sønn Charles Duval Caffery og Mary Catherine (født Parkerson) Caffery.Han fikk skoletiden på grunn- og ungdomsskolenivå ved privatundervisning. Han var med i den første avgangsklassen fra University of Louisiana at Lafayette og tok bachelorgrad ved Tulane University i New Orleans i 1906.


=== Karriere ===
Caffery begynte sin karriere i internasjonalt diplomati i 1911, under William Howard Tafts presidentperiode, da han ble annensekeretær ved den amerikanske ambassade i Caracas i Venezuela.
Han reiste i 1916 til Persia, og var etter første verdenskrig i Paris sammen med president Woodrow Wilsons fredsforhandlere, og deretter hjemmepostert i Washington, D.C. for å arbeide med detaljene med de forestående offisielle besøk av den belgiske konge og av fyrsten av Wales. I 1920 ble han ambassadørens stedfortreder ved ambassaden i Madrid.I 1933 var Caffery en kortere tid som assisterende utenriksminister under Cordell Hull. Han var (i alfabetisk orden) postert i Belgia, Hellas, Japan, Persia, Sverige, Tyskland og Venezuela, før han ble ambassadør.
I det hele virket Caffery i utenrikstjenesten i 43 år og under ytterligere fem presidenter: Calvin Coolidge, Herbert Hoover, Franklin D. Roosevelt, Harry S. Truman og Dwight D. Eisenhower. Han var ambassadør i El Salvador (1926–1928), Columbia (1928–1933), Cuba (1934–1937), Brasil (1937–1944), Frankrike (1944–1949) og Egypt (1949–1955).
I Colombia var han involvert under bananarbeiderstreiken i 1928, da arbeidere krevde bedre lønns- og arbeidsforhold fra United Fruit Company, og som endte med henrettelser, den såkalte bananmassakren, i desember.På Cuba kom han i 1934 uskadet fra et attentat utført av fire angripere som ventet på ham utenfor hans residens i Havanna.Han var i Egypt under militærkuppet som førte til kong Farouks abdikasjon 23. juli 1952. Militærjuntaens ledere Mohammed Naguib og Gamal Abdel Nasser krevde at britene trakk seg fra Suezkanalsonen. Caffery ble da mellommann ved forhandlingene mellom den britiske og den egyptiske regjering og klarte å få arrangert en gradvis og trykk britisk avreise. I 1954 gikk britene med på å forlate sine militærbaser ved kanalen innen sommeren 1956, men med rett til å komme tilbake i tilfelle et angrep utenfra mot noe land i Den arabiske liga eller mot Tyrkia.I 1971 ble han tildelt Foreign Service Cup av sine kolleger. Han fikk en rekke andre æresbevisninger, som Leatre-medaljen fra University of Notre Dame i Indiana i 1954.


=== Privatliv ===
Mens han var stasjonert i Rio de Janeiro giftet han seg i 1937 med Gertrude McCarthy fra Evansville i Indiana. De fikk ingen barn.
I 1955 ble han pensjonist, og han og hans kone bosatte seg i Roma. Der ble han honorær kammerherre for pavene Pius XII, Johannes XXIII og Paul VI. I 1973 vendte paret, kort før hustruens død, tilbake til Lafayette. Han døde selv litt senere, 13. april 1974.


== Referanser ==


== Kilder ==
A Dictionary of Louisiana Biography: Jefferson Caffery; Louisiana Historical Association, New Orleans, ISBN 0940984377; Seite 141
Dur, Philip F. (1974). «Jefferson Caffery of Louisiana: Highlights of His Career, Part I: 1911-1933». Louisiana History. Louisiana Historical Association. XV. 
Dur, Philip F. (1974). «Jefferson Caffery of Louisiana: Highlights of His Career, Part II: 1933-1944». Louisiana History. Louisiana Historical Association. XV. 
Corrigan, Robert Foster (1967). «An Appreciation of a Diplomat». Foreign Service Journal. Washington: American Foreign Service Association.