jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Park Ji-hyun

Park Ji-hyun (født 7. april 2000) er en sørkoreansk basketballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Park Ji-hyun – Olympedia 
(en) Park Ji-hyun – FIBA 
(en) Park Ji-hyun – eurobasket.com
Bae Hye-yoon

Bae Hye-yoon (født 10. juni 1989) er en sørkoreansk basketballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bae Hye-yoon – Olympedia 
(en) Bae Hye-yoon – FIBA 
(en) Bae Hye-yoon – eurobasket.com
Park Ji-su

Park Ji-su (født 6. desember 1998) er en sørkoreansk basketballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Park Ji-su – Olympedia 
(en) Park Ji-su – FIBA 
(en) Park Ji-su – eurobasket.com
Kim Dan-bi

Kim Dan-bi (født 27. februar 1990) er en sørkoreansk basketballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kim Dan-bi – Olympedia 
(en) Kim Dan-bi – FIBA 
(en) Kim Dan-bi – eurobasket.com
Jin An

Jin An (født 23. mars 1996) er en sørkoreansk basketballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jin An – Olympedia 
(en) Jin An – eurobasket.com
Oleksandr Pohorilko

Oleksandr Serhijovytsj Pohorilko (ukrainsk: Олександр Сергійович Погорілко; født 16. april 2000) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og som har spesialisert seg på 400 meter.I 2021 deltok han på Ukrainas lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter blandet lag under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oleksandr Pohorilko – Olympedia 
(en) Oleksandr Pohorilko – World Athletics 
(en) Oleksandr Pohorilko – TheSports.org
Kateryna Klymjuk

Kateryna Volodymyrivna Klymjuk (ukrainsk: Катерина Володимирівна Климюк; født 2. juni 1995) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og som har spesialisert seg på 400 meter.I 2021 deltok hun på Ukrainas lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter blandet lag under Sommer-OL 2020 i Tokyo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kateryna Klymjuk – Olympedia 
(en) Kateryna Klymjuk – World Athletics
Lykke (slekt fra Trondheim)

Lykke er en slekt som i mannslinje kan føres tilbake til Østen Ås, død i 1528, gårdbruker i Vingelen i Østerdalen. Dennes sønnesønns sønnesønns sønn Tore Jonsen drog til Kvikne og kjøpte en andel i gården Skogstad. Slekten har ingen forbindelse til uradelsslekten Lykke.


== Slektstre ==

Tore Jonsen Skogstad (1660–1735), gårdbruker på Skogstad på Kvikne.
Ole Toresen Skogstad (1699–1759), lensmann og gårdbruker på Skogstad på Kvikne, og gift med Goro Knutsdatter Hals.
Knut Olsen Nylykken (1733–1811), stiger (arbeidsleder) ved Kvikne kobberverk, senere gårdbruker på Jul på Nordmøre, gift med Kari Iversdatter Grøtli.
Iver Knudsen Lykke (1790–1865), kjøpmann og grunnlegger av firmaet I.K. Lykke i Trondheim, gift med Jacobina Michalie Pedersdatter Tangen.
Anna Birgitte Karine Lykke (1841–1919), gift med jernbaneingeniør Ingebrigt Solberg.
Peder Tangen Lykke (1843–1923), kjøpmann i I.K. Lykke, gift med Augusta Johanna Danielsdatter Wanvik.
Ivar Lykke (1872–1949), kjøpmann i I.K. Lykke, statsminister og stortingspresident, gift med Petra Anker Bachke.
Knut Lykke (1904–1994), ambassadør, gift 1. gang med Margrethe (Mosse) Sollied, 2. gang med Dorothea (Mollik) Torbjørnsen, født Robertson, datter av Charles Robertson.
Ivar Lykke (1910–1991), kjøpmann og disponent i I.K. Lykke, gift med Catharina Cappelen, datter av Johan Cappelen.
Ivar Lykke (1941–), arkitekt.
Nina Lykke (1965–), forfatter.
Trond Lykke (1946–2020), administrerende direktør i I.K. Lykke.
Christian Lykke (1974–), eier og styreleder i I.K. Lykke.
Ivar Edvard Lykke (1978–), eier i I.K. Lykke, skuespiller, filmprodusent og regissør.
Louise Marie Lykke (1873–1945), gift med ingeniør og arkitekt Christian August Anker.
Per Lykke Anker (1900–1983), høyesterettsdommer, gift med Aase Blix.
Birger Lykke (1875–1954), øyelege i Trondheim, gift med Dagmar Myhre.
Leif Lykke (1903–1988), skogsjef og disponent ved Værdalsbruket, gift med Ina Antonette Sibbern.
Cecilie (Ceci) Lykke (1905–1938), gift med grossist Nicolay Buch.
Axel Buch (1930–1998), grossist, ordfører og rådmann i Trondheim, gift 1. gang med Aase Randi Unneberg, 2. gang med tidligere ordfører Anne-Kathrine Parow.
Bjarne Lykke (1879–1911), kjøpmann, senere eier av Kommerstad i Veldre, gift med Ingrid Erbe.
Bergljot Lykke (1881–1959), gift med grossist Broder Johannes Brodersen.
Arvid Brodersen (1904–1996), professor i sosiologi, gift med kunstmaler Teddy Røwde.
Karl Brodersen (1917–1998), steinerskolepedagog, gift med Christa Englert.
Reidar Lykke (1889–1966), kjøpmann i I.K. Lykke, gift med sin tremenning Astrid Kolstø, datter av Fredrik Kolstø.
Per Tangen Lykke (1895–1942), skipsmegler i firma Per T. Lykke i Trondheim, gift med Aasa Johnsen.
Thore Kristian Lykke (1921–1985), disponent i Per T. Lykke.
Erik Lykke (1928–2008), miljøforsker og statstjenestemann, gift med Marie Kristine Andersen.
Ivar Thoralf Lykke (1851–1925), forretningsmann i Trondheim og Amerika, ugift.


== Referanser ==
Jaffna Bad Boys

Jaffna Bad Boys er en kriminell gjeng som har vært aktiv i England siden 1990-årene eller tidligere, og som startet virksomhet i Norge tidlig på 2000-tallet. Gjengen har utspring i det tamilske miljøet i England. Den er kjent for flere lovbrudd tilknyttet til salg av narkotika, torpedovirksomhet, vold og drap. I 2007 ble noen medlemmer arrestert etter at en ung mann ble skutt og fikk hugget av seg en arm på Kalbakken.
Jaffna Bad Boys er, ifølge Dagbladet, opprinnelig en kriminell gjeng fra Sørøst-London, som det i 2007 var indikasjoner på at norsk-tamilsk ungdom enten identifiserte seg med, eller hadde tilknytning til.


== Kalbakken-drapet ==
I august 2007 ble en 20 år gammel mann drept etter et masseslagsmål på Kalbakken der de involverte kom fra det tamilske miljøet i Oslo-området. Tjueåringen ble funnet bevisstløs på gata, med en arm hogget av, og omfattende skuddskader. Han hadde også skader etter slag fra sverd, øks, dolker og balltre. Han hadde blitt påført flere hugg med samuraisverd og øks mot både hodet og overkroppen. To andre personer ble alvorlig skadet etter å ha blitt skutt og påkjørt under sammenstøtet. Tjueåringen døde senere på Ullevål universitetssykehus.


== Referanser ==
Norgescupen i skiskyting 2018/19

Norgescupen i skiskyting 2018/19 gikk over 14 renn, fra 1. desember 2018 på Geilo til 30. mars 2019 på Liatoppen skisenter i Ål i Hallingdal i forbindelse med NM del to.


== Kvinner senior ==

Eline Grue og Gunhild Neraasen vant tre renn, og Lotte Lie vant to renn. Tiril Eckhoff deltok i to renn og kom på 40.-plass sammenlagt, og Ingrid Landmark Tandrevold kom på 42.-plass.


== Menn senior ==

Endre Strømsheim vant to av rennene, og 12 løpere vant ett renn hver. Tarjei Bø deltok i to renn, hvorav han vant det ene, og kom på 33.-plass med 95 poeng. Johannes Thingnes Bø kom på 37.-plass, etter at han også deltok i to av rennene. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater kvinner
Resultater menn
Dissonomini

Dissonomini er en gruppe av skyggebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, ovale, gjerne halvblankt svarte skyggebiller. Antennene er utvidet mot spissen, men uten klubbe. Hodet er kort og bredt rundet. Pronotum er avrundet firkantet, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er uten punktstriper.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Sentral-Asia, fra Tyrkia i vest til India i øst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Dissonomini G.S. Medvedev, 1968
Slekten Bradyus Dejean, 1834 - 3 arter
Slekten Dissonomus Jacquelin du Val, 1861 - 23 arter


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Eulabini

Eulabini er en gruppe av skyggebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (7-10 millimeter), avlange, mattsvarte skyggebiller, gjerne med røde bein. Den kan ha noe metallisk skimmer.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Utbredelse ==
Gruppen er bare kjent fra California og Baja California.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Eulabini Horn, 1870
Slekten Apsena Leconte, 1862 - 7 arter
Slekten Epantius LeConte, 1851 - én art
Slekten Eulabis Eschscholtz, 1829 - én art


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net,  bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Eulabini hos Fossilworks
Heleini

Heleini er en artsrik gruppe av skyggebiller.


== Utseende ==
Stort sett middelsstore, mørke skyggebiller, kroppsformen er ganske variabel, fra ganske langstrakt til bredt oval. Kroppen kan være matt eller glinsende. Antennene er middels lange og trådformede, ikke tydelig fortykket mot spissen.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Australia og New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Heleini Fleming, 1821
Understammen Asphalina Matthews & Lawrence, 2005
Slekten Asphalus Pascoe, 1868
Slekten Bassianus Matthews & Doyen, 1989
Slekten Meneristes Pascoe, 1869
Slekten Sloanea Carter, 1916
Understammen Cyphaleina Lacordaire, 1859
Slekten Agastenes R. Lucas, 1920
Slekten Aglypta Gebien, 1908
Slekten Amarygmimus Bates, 1873
Slekten Amphianax Bates, 1873
Slekten Atoreuma Gebien, 1941
Slekten Batessia Ponting, 2018
Slekten Bolbophanes Carter, 1913
Slekten Byallius Pascoe, 1869
Slekten Chlorophanes Matthews, 1992
Slekten Cyphaleus Westwood, 1841
Slekten Hemicyclus Westwood, 1841
Slekten Lepispilus Westwood, 1841
Slekten Mithippia Pascoe, 1869
Slekten Mitrothorax Carter, 1914
Slekten Nyctozoilus Guérin-Méneville, 1831
Slekten Olisthaena Erichson, 1842
Slekten Onotrichus Carter, 1911
Slekten Pachycoelia Boisduval, 1835
Slekten Paraphanes W.J. MacLeay, 1887
Slekten Phanechloros Matthews & Bouchard, 2008
Slekten Platyphanes Westwood, 1849
Slekten Prophanes Westwood, 1849
Slekten Styrus Bates, 1873
Understammen Heleina Fleming, 1821
Slekten Boreosaragus Matthews, 1993
Slekten Brises Pascoe, 1869
Slekten Camponotiphilus Lea, 1914
Slekten Celibe Boisduval, 1835
Slekten Cillibus Matthews, 1993
Slekten Dysarchus Pascoe, 1866
Slekten Edylius Champion, 1894
Slekten Emcephalus W. Kirby, 1828
Slekten Helea Latreille, 1804
Slekten Mimopeus Pascoe, 1866
Slekten Ospidus Pascoe, 1866
Slekten Pterohelaeus Brême, 1842
Slekten Saragus Erichson, 1842
Slekten Sympetes Pascoe, 1866
Slekten Trichosaragus Blackburn, 1890
Usikker understamme-plassering
Slekten Cerodolus Sharp, 1886
Slekten Pseudhelops Guérin-Méneville, 1841


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Heleini [1]
(en) Kategori:Heleini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heleini – detaljert informasjon på Wikispecies
Amphidorini

Amphidorini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer. De har derfor meget stor evne til å motstå uttørking.


== Utseende ==
Små til ganske store (i alle fall opp til 30 millimeter), avlange, matte og mørke skyggebiller. De har et ganske tykt hudpanser som gjør dem motstandsdyktige mot uttørking.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Utbredelse ==
De fleste av slektene holder til i ørkenområder i Nord-Amerika, men det finnes også noen i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien Blaptinae Leach, 1815 - nylig skilt ut fra Tenebrioninae
Stammen Amphidorini LeConte, 1862
Slekten Eleodes Eschscholtz, 1829
Slekten Eleodimorpha Blaisdell, 1909
Slekten Embaphion Say, 1824
Slekten Lariversius Blaisdell, 1947
Slekten Neobaphion Blaisdell, 1925
Slekten Nycterinus Eschscholtz, 1829
Slekten Trogloderus Leconte, 1879


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Amphidorini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Amphidorini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amphidorini – detaljert informasjon på Wikispecies
Falsocossyphini

Falsocossyphini er en gruppe av skyggebiller.


== Utseende ==
Små til ganske store, vanligvis avlange, ofte matte skyggebiller, gjerne rødbrune til svarte på farge. Et fellestrekk for denne gruppen er at hodet er helt dekket av pronotum.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Falsocossyphini Ferrer, 2006
Slekten Blatticephalus Heller, 1917 - én art, tropisk Afrika:
Blatticephalus adelotopus Heller, 1917
Slekten Falsocossyphus Pic, 1916  - én art fra India:
Falsocossyphus pilosus Pic, 1916
Slekten Microblattellus Ferrer, 2006 - én art fra Vietnam:
Microblattellus lecongmani Ferrer, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Norgescupen i skiskyting 2019/20

Norgescupen i skiskyting 2019/20 gikk over 12 renn, fra 30. november 2019 på Geilo til 7. mars 2020 i Folldal i forbindelse med Junior-NM.


== Kvinner senior ==

Kirsten Daae Wiig vant tre renn, og Eline Grue vant to renn. Sju øvrige skiskyttere vant ett renn hver. Juni Arnekleiv, Emilie Kalkenberg og Lotte Lie deltok i kun ett renn hver, som de vant, og kom på en delt 29.-plass sammenlagt.


== Menn senior ==

Tore Leren vant tre av rennene, og Sturla Holm Lægreid vant to renn. Sju løpere vant ett renn hver.  


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater kvinner
Resultater menn
MS «Taupo»

MS «Taupo» er en norsk bløggebåt bygget i 2018 ved Fitjar Mekaniske Verksted i som byggenummer 39. Skipet ble døpt i Haugesund den 26. januar 2019, og levert til Napier like etter. Skipet var den første av tre bløggebåter produsert av Fitjar Mek. Verksted for Napier i perioden 2018-2020. Skipet har en lengde på 43 meter og en bredde på 11 meter. MS «Taupo» er utstyrt med en Catepillar 3512C, med en ytelse på 1360 bkW. Denne gir skipet en servicefart på 13 knop. Skipet har en lastekapasitet på rundt 320 tonn fisk. Skipet bløgger 80 tonn fisk i timen.MS «Taupo» er oppkalt etter byen Taupō, som ligger i New Zealand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taupo (ship, 2019) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Taupo» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MS «Taupo» – Skipsrevyen 
(no) MS «Taupo» – Maritimt Magasin
Michelangelo Gasparini

Michelangelo Gasparini (ca 1675–1732) var en italiensk kontratenor, komponist og sangpedagog.


== Liv og virke ==
Gasparini ble født inn i en av Luccas mest innflytelsesrike familier. Mange familiemedlemmer var musikere med virkested i Roma, Venezia, store deler av Nord-Italia og Toscana. Et mulig slektskap med komponisten Francesco Gasparini er ikke bekreftet.
Gasparini studerte komposisjon hos Giovanni Legrenzi i Venezia, en by han bodde og virket i resten av livet. Han drev en sangskole i Venezia og opptrådte som operasanger. 
Mezzosopranen Faustina Bordoni, en av Europas fremste sangere i første halvdel av 1700-tallet, var elev av Gasparini. 
Gasparini skrev fem operaer. Alle ble uroppført i Venezia. I tillegg skrev han kammermusikk, oratoriet Santa Vittoria, kantater og annen vokalmusikk.


== Verk ==
1695: Il principe selvaggio
1714: Rodomonte sdegnate
1718: Arsace
1719: Lamano
1724: Il più fedel tra gl’ amici


== Kilder ==
Paola Ronchetti: «GASPARINI, Michel Angelo», treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 52 (1999).  Hentet 3. januar 2022.


== Litteratur ==
Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens: Großes Sängerlexikon. Unveränderte Auflage. K. G. Saur, Bern, 1993, Erster Band A–L, Sp. XXX, ISBN 3-907820-70-3


== Referanser ==
Norgescupen i skiskyting 2020/21

Norgescupen i skiskyting 2020/21 (Lerøy Cup) gikk over 10 renn, fra 28. november 2020 på Geilo til 14. mars 2021 på Lygna i forbindelse med Junior-NM.Grunnet koronaviruspandemien ble norgescupen denne sesongen kun arrangert som enkeltrenn, ikke en sammenlagtkonkurranse. 


== Kvinner senior ==


== Menn senior ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater sprint 28. november
Resultater kort normal 29. november
Resultater normaldistanse 12. desember
Resultater sprint 13. desember
Resultater sprint 16. januar
Resultater sprint 17. januar
Resultater kort normal 13. februar
Resultater sprint 14. februar
Resultater sprint 13. mars
Resultater normaldistanse 14. mars
Melanimonini

Melanimonini er en gruppe av skyggebiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlangt-ovale, ofte mattsvarte skyggebiller. Antennene er ganske korte.


== Levevis ==
Skyggebillene har utpregede tilpasninger til å overleve i tørre miljøer, med meget tykk, vanntett kutikula og velutviklede ekskresjonsorganer (malpighiske rør) som tar vare på det aller meste av fuktigheten. De fleste av artene lever da også i tørre omgivelser, men det finnes også arter som lever blant annet i sopp. Stort sett lever skyggebillene av ulike slags dødt plantemateriale. Arten som forekommer i Norge lever mellom røtter på sanddyner.


== Utbredelse ==
Gruppen forekommer i alle økosoner bortsett fra Sørøst-Asia. Èn art forekommer i Norge (Østfold og Vestfold), men er sterkt truet her 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Melanimonini Seidlitz, 1894 (1854)
Slekten Cheirodes Gené, 1839  - minst 50 arter
Underslekten Anemiadena Ardoin, 1971
Underslekten Cheirodes (i snever forstand)
Underslekten Histiaea Fairmaire, 1892
Underslekten Pseudanemia Wollaston, 1864
Underslekten Spinanemia Ardoin, 1971
Underslekten Trichanemia Ardoin, 1971
Slekten Dolamara Reichardt, 1935 - én art, Sentral-Asia
Slekten Melanimon Steven, 1828 - 4 arter, Europa, i Norge:
Melanimon tibialis (Fabricius, 1781)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [2]
(en) Melanimonini hos Fossilworks 
Melanimonini – detaljert informasjon på Wikispecies
Junior-NM i skiskyting 2021

Junior-NM i skiskyting 2021 ble arrangert 13. og 14. mars 2021, på Lygna.Det ble kun arrangert to øvelser; sprint og normaldistanse for klassen 20-22 år. 


== Resultater menn ==


=== Sprint ===
Metaclisini

Metaclisini er en gruppe av skyggebiller. Gruppen omfatter bare én slekt, Metaclisa.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke skyggebiller, gjerne med noe blålig eller fiolett metallisk glans. Dekkvingene kan ha et rødlig tverrbånd. Antennene er noe utvidet mot spissen. Hodet er bredt og flatt, pronotum firkantet, fint punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.


== Levevis ==
Disse artene finnes helst i gammel naturskog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika og Palearktis (Øst-Europa og østover til Iran, og Stillehavskysten av Asia, ser ut til å mangle i mellomliggende områder).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien skyggebiller, Tenebrionidae Latreille, 1802
Underfamilien skyggebiller, Tenebrioninae Latreille, 1802
Stammen Metaclisini Steiner, 2016
Slekten Metaclisa Jacquelin du Val, 1861
Metaclisa andoi Schawaller, 2016
Metaclisa atra LeConte, 1866
Metaclisa atrocyanea (Lewis, 1891)
Metaclisa azurea (Waltl, 1838)
Metaclisa gracilis Chûjô, 1968
Metaclisa hamai Shibata, 1978
Metaclisa marginalis Horn, 1870
Metaclisa nagaii Nakane, 1968
Metaclisa ornata Shibata, 1978
†Metaclisa ottoi Nabozhenko, Mckellar & Bukejs, 2021 - fossil art fra baltisk rav
Metaclisa seditiosa (LeConte 1866)
Metaclisa viridis (Motschulsky, 1859)


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata