De sytti disipler

De sytti eller syttito disipler var tidlige disipler av Jesus. De nevnes kun i Lukasevangeliet (Luk. 10, 1–24). Der blir de utvalgt av Jesus fra Nasaret og utsendt parvis for å forkynne hans budskap. I Vestkirken tegnes de vanligvis som disipler, mens man i de ortodokse kirker omtaler dem som apostler.
Begivenheten beskrevet av Lukas blir i de ortodokse kirke kalt de sytti apostlers synakse, og feires liturgisk den 4. januar. De enkelte disiplers eller apostlers minnedager er dessuten spredt ut over i hele kirkeåret.


== Analyse ==
Lk 10,1–24 er det eneste tekststed der gruppen nevnes i Bibelen. I flere aleksandrinske manuskripter (som for eksempel Codex Sinaiticus) og likeså i den caesareanske teksttradisjon angis de som sytti (70) til tallet; i de fleste andre aleksandrinske og vestlige (romerske) tekster er de syttito (72). Muligens er tallene avledet fra de 70 folkeslag i 1. Mosebok kapittel 10 (og flere andre bruk av tallet 70 i Bibelen), henholdsvis av Septuagintas 72 oversettere slik det heter i Aristeasbrevet. Hieronymus fastla for sin bibeloversettelse (kalt Vulgata) for tallet 72.
Blant de synoptiske evangelier er det i Lukasevangeliet som det omtales at Jesus utsender disipler; det skjer i to perikoper. Det første skriftstedet er Luk. 9,1–6, som ligger tett opp til utsendelsesberetningen i Markusevangeliet (Mark 6, 6b–13), og forteller om en utsendelse av tolv apostler - ikke om 70. Detaljene stemmer ellers overens med fortellingen om utsendelsen av de sytti. Parallellene – også til Matt. 9.35 og Matt 10,1.7–11, gjør det nærliggende å forestille seg et utgangspunkt i kilden Q. I Luk 22,35 viser ordvalget en tydelig sammenheng med Luk 10,4, selv om Jesus her vender seg til tolv. Mindre direkte er en sammenheng til Luk 9,3:

«Så sa han til dem: «Den gangen jeg sendte dere av sted uten pengepung eller veske eller sko, manglet dere da noe?» «Nei, ingenting», svarte de.» (Luk. 22,35)


== Lister ==

Den ortodokse tradisjon, som tilskriver de sytti hvert sitt navn, tilbakeføres til Dorotheos av Tyros (Pseudo-Dorotheos), som man identifiserte med en legendarisk biskop og martyr fra 300-tallet av samme navn. Men navnelisten kan tidligst ha blitt til på 700-tallet. En lignende liste tilskrives  Hippolyt av Roma (Pseudo-Hippolytus). Også Chronicon Paschale, en bysantinsk verdenskrønike (ca 630), inneholder en slik liste, i to deler.På 1200-tallet opptok Solomon av Basra en liste over de sytti i sin Biens bok. Dimitri av Rostov overarbeidet etter eget utsagn listen fra (Pseudo-)Dorotheos for sine Helgenvitaer (Kiev 1689–1705), der han blant annet strøk fra apostellisten navnene Nikolaus, Phygellus, Hermogenes og Demus, som senere skal ha forrådt troen, og tilføyde nye navn som Kirken tilregnet sytti-gruppen: Timoteus, Titus, Epaphras, Archippus, Aquila, Olympas, Quadratus og Achaicus.Listene anses som historisk uten særlig gehalt. Eusebius utelukket et noen slik oversikt skulle finnes, og nevner fra de syttis krets bare Barnabas, Sosthenes, Kephas, Mattias, Taddeus og Jakob. Flere av de personer som nevnes på listen har også en egen uavhengig betydning, for eksempel evangelistene Markus og Lukas.
De forskjellige overleverte lister har i noen grad forskjeller. Den følgende liste – med dens tilordning av bispestoler der det er angitt – er fra Dimitri av Rostov.

Achaicus
Agabus profeten
Amplias, biskop av Diospolis
Andronicus, biskop av Pannonia
Apelles, biskop av Herakleia
Apollos, biskop av Caesarea Maritima
Aquila, biskop av Heracleia
Archippus, biskop av Kolossai
Aristarchus, biskop av Apameia ved Orontes i Syria
Aristobulus, biskop av Britannia
Artemas, biskop av Lystra
Asyncritus, biskop av Hyrcania i Lilleasia
Barnabas, biskop av Milano
Crescens
Crispus, biskop av Aegina
Dionysios Areopagitten, biskop av Athen
Epaenetus, biskop av Karthago
Epaphras, biskop av Kolossai
Epaphroditus, biskop av Hadriacus
Erastus, biskop av Paneas
Euodius, biskop av Antiokia
Filemon, biskop av Gaza
Fortunatus
Gaius, biskop av Ephesos
Hananias, biskop av Damaskus
Hermas, biskop av Philippi
Hermes, biskop av Dalmatia
Herodion, biskop av Patras
Jakob, Herrens bror, første biskop av Jerusalem
Jason, biskop av Tarsus
Johannes Markus (ellers oftere identifisert med evangelisten Markus), biskop av Byblos
Josef Justus, biskop av Eleutheropolis
Karpos, biskop av Beroea i Makedonia
Klemens, biskop av Sardes
Kleopas
Linus, annen biskop av Roma og Peters første etterfølger
Lucius av Kyrene, biskop av Laodicea i Syria
Lukas evangelisten
Markus av Apollonia, biskop av Apollonia
Markus evangelisten, biskop av Alexandria
Narcissus, biskop av Athen
Nikanor, en av de syv diakoner
Olympas
Onesiphorus, biskop av Kyrene
Onesimus
Parmenas, en av de syv diakoner
Parrobus, biskop av Pottole
Philologus, biskop av Sinope
Filippus evangelisten, en av de syv diakoner, biskop av Tralleis i Lilleasia
Phlegon, biskop av Marathon
Prochorus, en av de syv diakoner, biskop av Nikomedia i Bithynia
Pudens
Quadratus, biskop av Athen
Quartus, biskop av Berytus
Rufus, biskop av Theben i Böotia
Silas, biskop av Korint
Silvanus
Simeon, annen biskop av Jerusalem
Sosipater, biskop av Iconium
Sosthenes, biskop av Kolophon
Stachys, biskop av Byzantion
Stefan, ene av de syv diakoner i Apostlenes Gjerninger og den første martyr
Simeon, kalt Niger
Tertius, skriver for Paulus (Romerbrevet) og biskop av Ikonium
Taddeus, biskop av Edessa
Timon, en av de syv diakoner
Timotheus, biskop av Ephesus
Titus, biskop av Gortyn på Kreta
Trophimus
Tychicus, biskop av Kolophon
Urban, biskop av Makedonia
Zenas, advokat og biskop av DiospolisMattias, som senere skulle erstatte Judas Iskariot som apostel, blir ofte medtatt blant de sytti.


== Litteratur ==
Theodor Schermann: Propheten und Apostellegenden. Nebst Jüngerkatalogen des Dorotheus und verwandter Texte (= Texte und Untersuchungen zur Geschichte der altchristlichen Literatur 31, 3). Hinrichs, Leipzig 1907.
Theodor Schermann: Prophetarum vitae fabulosae. Indices apostolorum discipulorumque domini Dorotheo, Epiphanio, Hippolyto aliisque vindicate. Teubner, Leipzig 1907 (Volltext).


== Referanser ==