jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vanuatu under Samveldelekene 2018

Vanuatu deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 10. gangen Vanuatu deltok under samveldelekene.Sandvolleyballspilleren Miller Pata var flaggbærer for Vanuatu under åpningsseremonien.Friidrettsutøveren Friana Kwevira vant den aller første medaljen for Vanuatu i Samveldelekene, da hun tok bronse i spydkast for kvinner (F46).


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Dominica under Samveldelekene 2018

Dominica deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 10. gangen Dominica deltok under samveldelekene.Friidrettsutøveren Thea LaFond vant den aller første medaljen for Dominica i Samveldelekene, da hun tok bronse under kvinnenes finale i tresteg.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Institut des hautes études scientifiques

Institut des hautes études scientifiques er en fransk eliteinstitusjon innenfor matematisk og fysisk. Institusjonen ble grunnlagt i 1958. Den er ikke et vanlig universitet, men snarere en institusjon hvor man kan vie seg helt til egen forskning. Det er også et spesielt trekk at professorene må holde åpne forelesningsrekker, som hvem som helst kan gå på. Det betyr at det hvert år holdes helt nye forelesningsrekker, noe som sikrer at det alltid er innovativ undervisning.Thibault Damour og Pierre Deligne  er professor der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Institut des hautes études scientifiques – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oliver Dashe Doeme

Oliver Dashe Doeme (født 13. desember 1960 i Kwanoeng i Plateau State i Nigeria) er katolsk biskop av Maiduguri.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Oliver Dashe Doeme ble presteviet den 18. oktober 1997. Den 2. juni 2007 ble han inkardinert i det nye bispedømmet Shendam.


=== Biskop ===
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 6. juni 2009 til biskop av Maiduguri. Han ble bispeviet av erkebiskopen av Jos, Ignatius Ayau Kaigama, den 13. august samme år; medkonsekratorer var erkebiskop Renzo Fratini, apostolisk nuntius til Nigeria, og Matthew Man-Oso Ndagoso, erkebiskop av Kaduna.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Pave Paul VI (1897-1978) *1954
Erkebiskop Amelio Poggi (1914-1974) *1967
Biskop Patrick Francis Sheehan, O.S.A. (1932-2012) *1971
Erkebiskop Ignatius Ayau Kaigama (1958- ) *1995
Biskop Oliver Dashe Doeme (1960-) *2009


== Referanser ==
Bangladesh under Samveldelekene 2018

Bangladesh deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 9. gangen Bangladesh deltok under samveldelekene.Skytteren Abdullah Hel Baki var flaggbærer for Bangladesh under åpningsseremonien.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Gabriel 'Leke Abegunrin

Gabriel ’Leke Abegunrin (født 1947 i Iwere-Ile i Nigeria) er nigeriansk katolsk erkebiskop av Ibadan.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Gabriel ’Leke Abegunrin ble presteviet den 27. januar 1968.


=== Biskop av Osogbo ===
Den 3. mars 1995 utnevnte pave Johannes Paul II ham til første biskop av Osogbo. Den apostoliske nuntius til Nigeria, erkebiskop Carlo Maria Viganò, bispeviet ham den 13. mai samme år; medkonsekratorer var biskopen av Oyo, Julius Babatunde Adelakun, og biskopen av Ijebu-Ode, Albert Ayinde Fasina.


=== Erkebiskop av Ibadan ===
Pave Frans utnevnte ham den 29. oktober 2013 av Ibadan. Han ble innført i dette embedet den 24. januar det påfølgende året.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1981
Erkebiskop Carlo Maria Viganò (1941- ) *1992
Erkebiskop  Gabriel ’Leke Abegunrin (1947- ) *2005


== Referanser ==
Botswana under Samveldelekene 2018

Botswana deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 11. gangen Botswana deltok under samveldelekene.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Jan Olszański

Jan Olszański M.I.C. (født 14. januar 1919 i Hucisko i Polen; død 23. februar 2003 i Kamjanets-Podilskyj) var biskop av Kamjanets-Podilskyj.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Erkebiskopen av Lemberg, Bolesław Twardowski, presteviet ham den 15. november 1942.
I løpet av 1942–1944 virket han som assistentprest i sitt hjemlige erkebispedømme. I 1944 ble han overført til det bispedømmet Kamjanets-Podilskyj, der han fortsatte å tjene som sogneprest, og i løpet av sen- og etterkrigsperioden med polske befolkningsoverføringer (1944–1946) forble han i Sovjetunionen. Under press fra den kommunistiske regjering flyttet han til Lvov i 1946, men to år senere ble han igjen tvunget til å forlate Lvov og returnerte til bispedømmet Kamjanets-Podilskyj. Her virket han til 1991 under den kommunistiske religionsforfølgelse. På samme tid sluttet han seg hemmelig til marianisenes prestekongregasjon, der han avla sine løfter i 1988.


=== Biskop av Kamjanets-Podolskyj ===
Pave Johannes Paul II den 16. januar 1991 til biskop av Kamjanets-Podilskyj. Erkebiskopen av Lviv, Marian Jaworski, bispeviet ham den 2. mars samme år; medkonsekratorer var Stanisław Nowak, biskop av Częstochowa, og Tadeusz Kondrusiewicz, apostolisk administrator av Europeisk Russland.
Den 4. mai 2002 innvilget Johannes Paul II hans aldersbetingede fratreden.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Franciszek Macharski (1927-2016) *1979
Kardinal Marian Jaworski (1926-2020) *1984
Biskop Jan Olszański (1919-2003) *1991


== Referanser ==
Fiellufossen

Fiellufossen (finsk: Fiellun putous, nordsamisk: Fiellogorži) er en foss i Utsjok kommune i Finland. Den ligger i elva Fiellogahjohka, ei sideelv til Kevojoki i Tanavassdraget. Den er omgitt av Kevo naturreservat. Den totale fallhøyden på Fiellufossen er omtrent 26 meter. Fiellufossen er et av Finlands mest kjente fossefall.


== Referanser ==
Lowell Mason

Lowell Mason (født 8. januar 1792, død 11. august 1872) var en dirigent og bankmann fra USA som er særlig kjent for sin innflytelse på kirkemusikk.
Mason var sterkt inspirert av europeiske klassiske komponister som Wolfgang Amadeus Mozart, Ludvig van Beethoven og Joseph Haydn. Den mest kjente av hans 1 600 komposisjoner er melodien til hymnen Nærmere deg, min Gud.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lowell Mason på Discogs 
(en) Lowell Mason på MusicBrainz 
(en) Lowell Mason på Last.fm 
(en) Lowell Mason på AllMusic
Ian Ogilvy

Ian Ogilvy (født 1943) er en engelsk skuespiller, dramatiker og forfatter. Han er spesielt kjent fra rollen som Helgenen i tv-serien Return of the Saint.
Ogilvy har medvirket i 20 filmer og over 80 tv-produksjoner i løpet av karrieren. I tillegg har han spilt i en en rekke sceneoppsetninger, blant annet på West End.
Han ble født Ian Raymond Ogilvy i Woking, Surrey i England som sønn av skuespiller Aileen Raymond og Francis Fairfield Ogilvy, som jobbet innen markedsføring. Han ble utdannet skuespiller ved Royal Academy of Dramatic Art.Ogilvy tv-debuterte i et tv-stykke sendt i ITV Play of the Week i 1964. Deretter hadde han en fast rolle i serien The Liars (1966). Han fikk sitt store gjennombrudd i rollen som Helgenen i Return of the Saint, som gikk på ITV fra 1978 til 1979. Serien ble også populær utenfor Storbritannia og Ogilvy ble en periode vurdert som en kandidat til å overta rollen som James Bond etter Roger Moore. Etter det hadde han faste roller i serier som Tom, Dick and Harriet (1982–1983) og de amerikanske såpeseriene Generations (1990–1991) og Malibu Shores (1996). Han har også medvirket i miniserier som The Spoils of Poynton (1970), Man of Straw (1972), Jeg, Claudius (1976) og Data kan drepe (1988), samt i flere tv-filmer, deriblant The Gathering Storm (1974), Anna Karenina (1985) og The Saint (2017). Han har utover dette hatt gjesteopptredener i serier som blant annet The Avengers, Armchair Theatre, Herskap og tjenere, Play of the Month, Robin of Sherwood, Walker, Texas Ranger, Jessica Fletcher, Melrose Place, Murphy Brown, Babylon 5, Baywatch, Diagnose - Mord og Dharma & Greg.
Han filmdebuterte i The She Beast (1966) og har siden hatt større roller i filmer som blant annet Stranger in the House (1967), The Sorcerers (1967), Heksebrenneren (1968), Seks skyter skarpt (1970), Waterloo (1970), Ikke noe sex takk, vi er britiske (1973), Forbannelsen (1973), From Beyond the Grave (1974), Døden kler henne (1992), We Still Kill the Old Way (2014), We Still Steal the Old Way (2016) og Renegades (2022).
På scenen har han gjort seg bemerket i stykker som Snakes and Ladders (Churchill Theatre), Sleuth (Apollo Theatre), My Fair Lady (Pacific Coast Civic Light Opera), Rough Crossing (Matrix Theatre), The Devil’s Disciple (Chichester Festival Theatre), The Importance of Being Earnest (Chichester Festival Theatre), Love! Valour! Compassion! (Geffen Playhouse) og Present Laughter (Melrose Theatre).Ogilvy flyttet til Los Angeles i 1988 og fikk amerikansk statsborgerskap gjennom ekteskap i 1992.I 2016 utgav han selvbiografien Once A Saint – An Actor's Memoir. Han har også utgitt romaner, inkludert flere barnebøker om karakteren Measle.Ian Ogilvy ble gift for annen gang i 1992 med skuespiller Kathryn Holcomb. Han har ett barn fra sitt første ekteskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ian Ogilvy på Internet Movie Database 
(da) Ian Ogilvy på Filmdatabasen 
(en) Ian Ogilvy på AllMovie 
(en) Ian Ogilvy hos The Movie Database
Katrin Glatz Brubakk

Katrin Glatz Brubakk (født 1970) er barnepsykolog, universitetslektor ved NTNU og feltarbeider for blant annet Leger Uten Grenser. Hun har jobbet for og med mennesker på flukt i Kongo, Egypt, Hellas, på redningsskip i Middelhavet og i Libanon i en årrekke. I tillegg driver hun kampanje- og opplysningsarbeid om livsvilkårene for barn på flukt.Brubakk bruker sin fagkompetanse til både konkret hjelpearbeid for å bedre flyktningers mentale helse, og til engasjere og opplyse om hvordan flukt og betingelser i flyktningeleire påvirker psykisk helse på kort og lang sikt.
Hun er initiativtaker til kampanje-gruppen «Moriabevegelsen – for barn på flukt» som i en årrekke gjennom informasjon, mobilisering og aksjoner har fått lidelsene for barn på flukt frem i lyset. Gruppen stod bak mobiliseringen av mennesker fra Finnmark til Lindesnes som bidro til å samle inn 7500 par sko til barna i Moria i 2020. Like mange som barn som det bodde i leiren. Kunstnere, kulturpersonligheter, biskoper og tidligere statsråder støttet opp om kravet «Evakuer barna fra Moria».Brubakk er en foredragsholder om tema barn på flukt, traumer, traumesensitiv omsorg og aktivisme. I tillegg har hun skrevet en rekke kronikker om tema. Hun har siden 2017 vært medlem av Norsk Psykologforenings Menneskerettighetsutvalg.Brubakk har to ganger vært finalist til utmerkelsen Årets Trønder (2020 og 2021), nominert til Redd Barnas Rettighetspris i 2020 og innlemmet i «Wall of Feminism» i 2021 for sitt arbeid med rettigheter for barn på flukt. Før hun utdannet seg som psykolog, arbeidet Brubakk i Redd Barna, Amnesty, Greenpeace og som journalist i bla NRK og Adresseavisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.nrk.no/urix/xl/nar-mensen-blir-et-problem-1.15860385
https://www.facebook.com/moriabevegelsen
https://www.feministhuset.no/wall-of-feminism/katrin-glatz-brubakk
https://legerutengrenser.no/feltblogg/barnepsykolog-katrin-glatz-brubakk-moria-flyktningleir-2019
https://www.aftenposten.no/brandstudio/feature/v/legerutengrenser/koronatiltakenes_konsekvenser/
https://tidsskriftet.no/profil/katrin-glatz-brubakk
https://www.midtnorskdebatt.no/meninger/i/Qyv6JV/ett-ar-siden-moria-brant-hapet-henger-na-i-en-tynn-trad
https://www.aftenposten.no/meninger/debatt/i/EpoE0l/hvorfor-skal-vi-bry-oss-om-moria
https://www.nrk.no/ytring/har-vi-ikke-flyktninger-lenger_-1.14726718
May el-Toukhy

May el-Toukhy (1977–) er en dansk filmregissør. Hun ble utdannet fra Den Danske Scenekunstskole i 2002, og senere som regissør ved
Den Danske Filmskole i 2009.


== Karriere ==
el-Toukhy debuterte som spillefilmregissør i 2015 med Lang historie kort med blant annet Mille Lehfeldt, Trine Dyrholm, Jens Albinus og Danica Curcic. el-Toukhy og Maren Louise Käehne mottok Bodilprisen for beste manuskript for 
filmen i 2016 og Mille Lehfeldt Bodilprisen for beste kvinnelige hovedrolle. Under utdelingen av Robertprisen fikk Trine Dyrholm Robertprisen for årets kvinnelige birolle for sin rolle i filmen.Også el-Toukhys andre spillefilm, Dronningen fra 2019 har Dyrholm på rollelisten. Filmen har vunnet flere priser, blant annet fikk el-Toukhy, manusforfatter Maren Louise Käehne og produsentene Caroline Blanco og René Ezra Nordisk råds filmpris for 2019. Under Robertfesten i 2020 mottok el-Toukhy Robertprisen for årets originale manuskript og
Robertprisen for årets regissør og filmen ble kåret til årets danske spillefilm. Samme år mottok hun også Carl Th. Dreyer Prisen.


== Filmografi ==


=== Spillefilmer ===


=== TV-serier ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) May el-Toukhy på Internet Movie Database 
(da) May el-Toukhy på Filmdatabasen 
(da) May el-Toukhy på danskefilm.dk 
(da) May el-Toukhy på danskfilmogtv.dk 
(da) May el-Toukhy på Scope 
(fr) May el-Toukhy på Allociné 
(en) May el-Toukhy hos The Movie Database
Skarpsno skole

Skarpsno skole (1859-2017) er en nedlagt barneskole på boligfeltet Skarpsno øst/syd på Moelv, Skolen hadde 105 elever og 20 ansatte i skoleåret 2016/2017. 
Skolen ble satt i gang fra høsten 1859, med lokaler i den gamle drengestuebygningen på klokkergården Skarpsno, og ble dermed Ringsakers første faste skole. Moelv skole erstattet Kilde skole og Skarpsno skole høsten 2017. Et lokalt entreprenørfirma kjøpte Skarpsno skole fra Ringsaker kommune for 11,5 millioner kroner. Etter planen skal det bli bolgfelt.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==
Grenada under Samveldelekene 2018

Grenada deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 10. gangen Grenada deltok under samveldelekene.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Sri Lanka under Samveldelekene 2018

Sri Lanka deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det var den 16. gangen Sri Lanka deltok under samveldelekene.Vektløfteren Chinthana Vidanage var flaggbærer for Sri Lanka under åpningsseremonien.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Åsen skole (Ringsaker)

Åsen skole en offentlig barne- og ungdomsskole som ligger i Åsmarka i Ringsaker kommune. Skoleåret 2013/14 hadde skolen 57 elever og 10 ansatte.
Fagernes skole (Ringsaker)

Fagernes skole er en barneskole som ligger i Næroset, Ringsaker, med vegadressa Åsmarkvegen 737. Skolen har skoleåret 2013/14 70 elever og 16 ansatte. 
Fordi den har hatt få elever, har skolen flere ganger vært nedleggingstrua. På slutten av 1990-tallet førte forslaget om å legge ned Fagernes skole til at «fristaten» Lucky Næroset ble oppretta. Fagernes overlevde, men i 2012 ble det igjen foreslått å stenge skolen. I 2010-åra har Fagernes hatt et elevtall på 60-70.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lucky Næroset.no (lest 29. august 2014).
Ringsaker Blad.no: «Støtteerklæringer fra hele Norge rundt» (publisert 29. september 2012, lest 29. august 2014).
Skoleporten.no (besøkt 8. oktober 2018).
Dmitrij Vladimirovitsj Vrubel

Dmitrij Vladimirovitsj Vrubel (russisk: Дмитрий Владимирович Врубель; født 14. juli 1960 i Moskva i RSFSR i Sovjetunionen, død 14. august 2022 i Berlin i Tyskland) var en russisk maler. Han er kjent for sitt East Side Gallery-maleri «Mein Gott, hilf mir, diese tödliche Liebe zu überleben», som forestiller de kyssende kommunistledere Leonid Brezjnev og Erich Honecker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Vrubel blev født i Moskva. Hans etternavn er en russifisering av det alminnelige polske etternavn Wróbel. Vrubels mor ble født i indre eksil i Tjumen. En bestefar døde i 1937, den andre jobbet i GULAG-systemet og i NKVD..


=== Graffitiverk ===
Vrubels mest berømte verk er graffitiverket, malt på Berlinmuren med tittelen «Mein Gott, hilf mir, diese tödliche Liebe zu überleben», som forestiller de kyssende kommunistledere Leonid Brezjnev og Erich Honecker. Det var inspirert av et fotografi tatt av fotografen Regis Bossu der skildret et sosialistisk broderkyss mellom lederne Leonid Brezjnev og Erich Honecker i 1979 under en fest ved høytideligheten på 30-årsdagen for DDR. Det befant seg i Berlin-Friedrichshain.
I 2009 ble maleriet fjernet av myndighetene som led i en innsats for at få det malt om av Vrubel.


=== Andre verker ===
I 2001 skapte han og hans kone, Viktoria Timofejeva, en kalender i stort format inneholdende portretter av den russiske præsident Vladimir Putin kalt «The 12 moods of Putin». Hver side i kalenderen portretterte et annet bilde av Putin og var en uventet hit i Moskva-befolkningen. Blant bildene var bilder med Putin i judodrakt og Putin med piercing eller som popstjerne. I 2012 ble Vrubel medlem av Piratenpartei Berlin og grunnla innen dette partiet prosjekt-squad Art 3.0.


=== Død ===
Vrubel døde den 14. august 2022 i Berlin i en alder av 62 av covid-19-komplikasjoner.


== Referanser ==
Israel under EM i friidrett 2022

Israel deltok under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.


== Medaljevinnere ==


== Resultater (utvalg) ==
Menn


== Referanser ==
Estland under EM i friidrett 2022

Estland deltok under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.


== Medaljevinnere ==


== Resultater (utvalg) ==
Menn


== Referanser ==
Romania under EM i friidrett 2022

Romania deltok under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.


== Medaljevinnere ==


== Resultater (utvalg) ==
Menn


== Referanser ==
Moldova under EM i friidrett 2022

Moldova deltok som vertsnasjon under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.


== Resultater (utvalg) ==
Menn


== Referanser ==
Ukraina under EM i friidrett 2022

Ukraina deltok under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.


== Medaljevinnere ==


== Resultater (utvalg) ==
Menn


== Referanser ==
Super Wings

Super Wings er en amerikansk-sørkoreansk-kinesisk animasjonsserie som ble vist på Universal Kids og EBS fra 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Super Wings på Internet Movie Database
Fragmentstriden

Fragmentstriden (tysk: Fragmentenstreit) er et begrep som brukes i Tyskland om den viktigste teologiske debatten på 1700-tallet i Tyskland og muligens den viktigste kontroversen mellom opplysningstiden og Luthersk ortodoksi.
Hovedpastor

Hovedpastor (tysk: Hauptpastor) eller Pastor primarius er den øverste pastor i en hovedkirke i Tyskland og land med tyske fellesskap. Hovedkirker finnes blant annet i Hamburg (St. Petri kirken, St. Nikolai kirken, St. Katharina-kirken, St. Jacobi kirken og St. Michaelis-kirken).
Hermann Samuel Reimarus

Hermann Samuel Reimarus (født 22. desember 1694 i Hamburg; død 1. mars 1768 samme sted) var en Gymnasprofessor for orientalske språk i Hamburg, en representant for Deisme og en foregangsmann i den historisk-kritiske metode som ble benyttet tidlig i opplysningstiden.


== Referanser ==
Johann Melchior Goeze

Johann Melchior Goeze (også kjent som Zionswächter, født 16. oktober 1717 i Halberstadt; død 19. mai 1786 i Hamburg) var en luthersk teolog i som virket i Hamburg og som var en Gotthold Ephraim Lessings hovedmotstander i fragmentstriden.


== Referanser ==
Albrecht Daniel Thaer

Albrecht Daniel Thaer [tɛːɐ̯] (født 14. mai 1752 i Celle; død 26. oktober 1828 på Godset Möglin i Wriezen) var en tysk polyteknisk forsker. Han regnes som grunnleggeren av Agrarvitenskapen.


== Referanser ==
Hands Down

Hands Down er en amerikansk stumfilm fra 1918, regissert av Rupert Julian.


== Handling ==
Gruvearbeider Dan Stuyvesant finner endelig store verdier i gruven sin, men kort tid senere blir han skutt og drept. Da Jack Dedlow, lederen av en gjeng fredløse og kriminelle, hører om dette rir han straks til Stuyvesants hytte for å sikre seg kravet på gruven hans. Men ved hytta oppdager de fredløse snart Stuyvesants datter Hilda og kjæresten hennes, og en rekke komplikasjoner oppstår.


== Skuespillere ==
Monroe Salisbury som Dago Sam
W. H. Bainbridge som Dan Stuyvesant
Ruth Clifford som Hilda Stuyvesant
Rupert Julian som Tom Flynn
Rita Pickering som Marina
Al W. Filson som Jack Dedlow


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hands Down på Internet Movie Database
Hands Up (film)

Hands Up er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1918, regissert av Louis J. Gasnier og James W. Horne. Føljetongen består av 15 kortfilmer og anses tapt.


== Handling ==
En avis-ansatt havner i en rekke problemer, fordi en stamme som tilhører Inkariket mener at hun er en reinkarnasjon av deres for lengst tapte prinsesse.


== Skuespillere ==
Ruth Roland som Echo Delane
George Chesebro som Hands-Up
George Larkin som Two-Gun Carter
Easter Walters som Judith Strange
William A. Carroll som Sam Killman / Omar
George Gebhardt
W.E. Lawrence som Prins Pampas
Thomas Jefferson
Monte Blue


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hands Up! på Internet Movie Database