jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Acrocomus

Acrocomus er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.


== Utseende ==
Små, ganske brede køllebiller. Oversiden er ofte grovt punktert, eller med påfallende groper eller furer. Hodet er forholdsvis stort og bredt med velutviklede fasettøyne. Antennene er forholdsvis korte, de to ytterste leddene danner en kraftig klubbe. Palpene er små og lite påfallende. Pronotum er mer eller mindre rundet, omtrent så bredt som hodet, dekkvingene bredt rundede, forholdsvis korte.


== Levevis ==
I alle fall noen av artene i Iniocyphini lever i huler.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt på Sri Lanka.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Iniocyphini Park, 1951Understammen Natypleurina Newton & Thayer, 1992Slekten Acrocomus Raffray, 1894 Acrocomus cribratus Raffray, 1894 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Acrocomus i Global Biodiversity Information Facility 
Acrocomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Phthartomicrus

Phthartomicrus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
En ganske liten (litt over 1 millimeter), brunrød køllebille. Antennene er kraftige med et stort, spoleformet ytterste ledd. Fasettøynene er nokså store. Pornotum er rundet, bredere enn langt, med fem lengdefurer. Dekkvingene er rundede, hver med én lengdefure, bakkroppen er kort avrundet.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Proterini Jeannel, 1949
Slekten Phthartomicrus Schaufuss, 1887Phthartomicrus externus Schaufuss, 1887


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phthartomicrus i Global Biodiversity Information Facility 
Phthartomicrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Nearctitychus

Nearctitychus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5 millimeter), mørkbrune køllebiller. Kroppen er nokså tett kledt med lange, oppstående hår. Antennene er kraftige og klubbeformede, hodet er omtrent så langt som bredt med utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, noe bredere enn langt. Dekkvingene er rundede, uten påfallende furer eller groper. Bakkroppen er oval.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Goniaceritae
Gruppen Tychini Raffray, 1904
Slekten Nearctitychus Chandler, 1988
Nearctitychus sternalis (Raffray, 1904)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Nearctitychus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nearctitychus hos ITIS 
Nearctitychus – detaljert informasjon på Wikispecies
Eichiella

Eichiella er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (ca. 1,5-2 millimeter), brune køllebiller. Antennene er lange og kraftige, gjerne lenger enn kroppen, uten en definert klubbe. Hodet er rundet med litt utstående fasettøyne, pronotum klokkeformet. Dekkvingene er jevnt utvidet bakover. Beina er forholdsvis lange og tynne.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Arhytodini Raffray, 1890
Slekten Eichiella Leleup, 1976 Eichiella demeyeri Leleup, 1976
Eichiella franzi Leleup, 1976


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eichiella i Global Biodiversity Information Facility 
Eichiella – detaljert informasjon på Wikispecies
Epicaris

Epicaris er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller som blit plassert i familien kortvinger.


== Utseende ==
Små, rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Stammen Ctenistini Blanchard, 1845
Slekten Epicaris Reitter, 1882
Epicaris bezdeki Hlaváč & Baňař, 2014<r
Epicaris crassicornis Raffray, 1913
Epicaris ventralis (Raffray, 1882)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Epicaris i Global Biodiversity Information Facility 
Epicaris – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudapharina

Pseudapharina er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små (gjerne ca. 1 millimeter), rødbrunaktige køllebiller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og noe utstående. Antennene er ganske lange og kraftige, i spissen kølleformede, køllen butt. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, tønneformet. Dekkvingene er rundede, utvidet bakover, og mye bredere enn brystskjoldet. De to bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er forholdsvis lange og kraftige, med litt fortykkede lår.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Sørøst-Asia (Borneo).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Hybocephalini Raffray, 1890
Slekten Pseudapharina Raffray, 1890
Pseudapaharina prima (Reitter, 1884)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudapharina i Global Biodiversity Information Facility 
Pseudapharina – detaljert informasjon på Wikispecies
Pselaphophus

Pselaphophus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.


== Utseende ==
Små (1,5-2 millimeter), spinkle, blanke, brunlige køllebiller.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr. I alle fall noen av artene er knyttet til maur (myrmekofiler).


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia og på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae Latreille, 1802
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Pselaphini Latreille, 1802
Slekten Pselaphophus Raffray, 1890
Pselaphophus anopunctatus (L.W.Schaufuss, 1886)
Pselaphophus atriventris (Westwood, 1856)
Pselaphophus bicolor (L.W.Schaufuss, 1886)
Pselaphophus binodosus Lea, 1911
Pselaphophus sulciceps Raffray, 1903
Pselaphophus unicolor Raffray, 1900


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller. Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Pselaphophus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Pselaphophus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pselaphophus – detaljert informasjon på Wikispecies
Eudranes

Eudranes er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.


== Utseende ==
Små, avlange, lyst brunrøde køllebiller. Kroppen er fint hårete.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.


== Utbredelse ==
Gruppen er utbredt i det nordøstlige Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Gruppen Tmesiphorini Jeannel, 1949
Slekten Eudranes Sharp, 1892
Eudranes carinatus Sharp, 1892
Eudranes okei Chandler, 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eudranes i Global Biodiversity Information Facility 
Eudranes – detaljert informasjon på Wikispecies
Circocerus

Circocerus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.


== Utseende ==
Små, rødaktige eller gulaktige, blanke, fint hårete køllebiller.


== Levevis ==
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien køllebiller, Pselaphinae
Overstammen Pselaphitae
Stammen Tyrini Reitter, 1882
Understammen Somatipionina
Slekten Circocerus Motschulsky, 1855
Circocerus armipes (Raffray, 1891)
Circocerus colombiensis (O.Park, 1942)
Circocerus denticulatus (Borgmeier, 1954)
Circocerus hexagonus (O.Park, 1976)
Circocerus muelleri (Reitter, 1882)
Circocerus perplexus Motschulsky, 1855
Circocerus punctatus (Becker & Sanderson, 1954)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Circocerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Circocerus hos ITIS 
Circocerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Davey Moore

Davey Moore (1933–1963) var en amerikansk bokser som var profesjonelt aktiv mellom 1953-1963.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Davey Moore – Olympedia 
(en) Davey Moore – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Davey Moore – BoxRec
Storchveita

Storchveita er en 44 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim som strekker seg vestover fra nordlige del av Søndre gate og frem til Gjelvangveita. Veita er i dag uten matrikulerte eiendommer.


== Historie ==
Storchveita er en liten og bortgjemt veit som har en lang historie tilbake i tid. Veita var opprinnelig en del av en lenger trasé som gikk øst-vest sammen med Gaubekveita, Ørjaveita og Taraldsgårdsveita, men er i dag avbrutt av bebyggelse ved Gjelvangveita mot vest. På 1600- og 1700-tallet var Storchveita den vestligste delen av Nordfarergata, som senere fikk navnet Brattørveita. Typisk for denne gaten var at den hadde gårdeiere og beboere som var knyttet til handelsfarten nordover, derav navnet.
Veita har fått sitt navn etter en familie ved navn Storch, som var utliggerborgere (handelsmenn) på Selnes i Rødøy. Utliggerborgere hadde borgerskap i Trondheim og rett til å drive handel på et bestemt handelssted ved kysten. Borgerskapet fordret boplikt i Trondheim om vinteren, men denne plikten ble som regel ikke overholdt. Et medlem av denne Storch-familien eide en bygård i veita så sent som i 1799.
Sør for veita ble det i årene 1908/1909 bygget et større hotell under navnet Bondeheimen, som i dag går under navnet Gildevangen. Bygget ble tegnet i jugendstil med fasade av råkopp tegnet av Jakob Holmgren. På hjørnet av Storchveita/Søndre gate lå Sotaaen-gården, som ble bygget etter bybrannen i 1841 og som selv brant ned i 2006. Tomten ble senere utbygd med en ny hotellfløy og tilhørende gangbru over Storchveita.


== Bildegalleri ==

		


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 508. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Christiansen, Per (2004). I Veita. Trondheim: Tapir Akademiske Forlag. s. 189. ISBN 82-519-1966-5. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Sanne in ’t Hof

Sanne in 't Hof (født 24. januar 1998) er en nederlandsk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp.


== Personlige rekorder ==
Kilde: SpeedskatingResults.com


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sanne in 't Hof på Twitter 
Sanne in 't Hof på Instagram 
(en) Sanne in 't Hof – Olympedia 
(en) Sanne in 't Hof – Speedskatingbase.eu 
(en) Sanne in 't Hof – SpeedSkatingNews.info 
(en) Sanne in 't Hof – SpeedSkatingStats.com 
(nl) Sanne in 't Hof – TeamNL.org 
(en) Sanne in 't Hof – TheSports.org
Thomas Cup 1976

Thomas Cup 1976 ble arrangert i Bangkok i Thailand i 1976.


== Finale ==


== Referanser ==
Thomas Cup 1979

Thomas Cup 1979 ble arrangert i Jakarta i Indonesia i 1979.


== Finale ==


== Referanser ==
Thomas Cup 1982

Thomas Cup 1982 ble arrangert i London i England i 1982.


== Finale ==


== Referanser ==
Brachynopus

Brachynopus er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), ovale, svært blanke biller, brune eller svarte.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp.


== Utbredelse ==
Artene er beskrevet fra New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien dråpebiller, Scaphidiinae Latreille, 1807
Stamme Scaphisomatini Casey, 1893
Slekten Brachynopus Broun, 1881
Brachynopus latus Broun, 1881
Brachynopus scutellaris (L.Redtenbacher, 1868)


== Eksterne lenker ==
(en) Brachynopus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brachynopus hos NCBI 
(en) Kategori:Brachynopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachynopus – detaljert informasjon på Wikispecies
Gollandia

Gollandia er en utdødd slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
En liten (ca. 3,3 millimeter), avlang kortvinge. Føttene er fire-leddete på alle tre beinpar.


== Levevis ==
De nåelevende artene i denne gruppen lever i møkk og annet råtnende, organisk materiale.


== Utbredelse i tid om rom ==
Slekten er kjent fra rav fra Myanmar. Dette stammer fra midtre kritt, ca. 99 millioner år før nåtid.


== Systematisk inndeling ==
Arten systematiske plassering er nokså usikker. Den skiller seg fra nålevende Coprophilini blant annet på at alle disse har fem-leddete, ikke fire-leddete, føtter.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien tannkortvinger, Oxytelinae Fleming, 1821
Gruppen Coprophilini Erichson, 1839
Slekten †Gollandia Makranczy, Yamamoto & Engels, 2018 †Gollandia planata Makranczy, Yamamoto & Engels, 2018


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gollandia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gollandia hos Fossilworks 
Gollandia – detaljert informasjon på Wikispecies
Joseph Zhang Runbo

Joseph Zhang Runbo eller Chang Yuin-po (kinesisk: 張潤波; født 5. april 1899 i Chawangchow i Beijing i Kina, død 10. august 1949 i Hongkong) var en kinesisk katolsk biskop. 
Han ble presteviet 22. desember 1922.
Den 7. juli 1936 ble han utnevnt av pave Pius XI til titulærbiskop av Tadamata og til apostolisk vikar av Suanhwa (Xuanhua) i Hebei. Han ble bispeviet på Propagandakollegiet i Roma av kardinal Carlo Cremonesi (1866-1943), pavens alimonisar. Medkonsekratorene var erkebiskop Celso Benigno Luigi Costantini og biskop Lorenzo Maria Balconi, P.I.M.E.
Den 11. april 1946 ble han biskop av samme kirkedistrikt som da ble elevert til bispedømme. Han ble eremitert 20. november 1947. 
Biskop Joseph Zhang Runbo døde 10. august 1949 i Hongkong.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Kardinal Carlo Cremonesi (1866-1943) *1922
Biskop Joseph Zhang Runbo (1899-1949) *1936


== Referanser ==
Sciotrogus

Sciotrogus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utbredelse ==
Slekten forekommer i det nordøstlige Sør-Amerika og på Jamaica.


== Systematisk oversikt ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
Gruppe Thinobiini J.Sahlberg, 1876
Slekten Sciotrogus Sharp, 1887Sciotrogus opacus Sharp, 1887
Sciotrogus tenebrosus (Blackwelder, 1943)


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sciotrogus i Global Biodiversity Information Facility 
Sciotrogus – detaljert informasjon på Wikispecies
Zhang Tongli

Zhang Tongli (født 19. september 1968), presteviet 1997, er en av Vatikanet ikke anerkjent katolsk biskop av Shanghai. Han ble bispeviet i en hemmelig seremoni den 28. desember 1999 av biskop Anthony Zong Changfeng.Noen mente at Zhang Tongli er å betrakte som dette etterfølger etter den i 1999 senile undergrunnsbiskop av Shanghai, Joseph Fan Zhongliang (1918-2014). Men Vatikanet anerkjenner ikke hans biskoppelig identitet og forbød ham å lede noe bispedømme. Zhang sa i 2019 at noen av de troende hadde bedt ham om å ordinere noen prestestudenter til diakonatet, prester eller til og med biskoper gjennom årene, men han hadde avvist dem alle. Men «når jeg ser på denne tid, ville avvisning kanskje være en synd, fordi Gud ønsker å gringe nytt blod til kirken. Hvordfan kan jeg stane Kirken bfra å vokse?», spurte Zhang.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Erkebiskop Mario Zanin (1890-1958) *1934
Kardinal Paul Yü Pin (Yu Bin) (1901-1978) *1936
Biskop Giuseppe Ferruccio Maurizio Rosà (1888-1961) *1946
Biskop Peter Joseph Fan Xueyan (1907-1992) *1951
Biskop Casimir Wang Milu (1943-2017) *1981
Biskop Stephen Li Xinzheng (1915-1989) *1983
Biskop Anthony Yang Shao-huai (Xiaohuai) (1915-1998) *1984
Biskop John Baptist Liang Xisheng (1923-2007) *1989
Biskop  Anthony Zhong Changfeng (Zong Changfeng, Song Changfeng) (1932-2011) *1998
Biskop  Zhang Tongli (1968-) *1999


== Referanser ==
New Zealands kvinnelandslag i håndball

New Zealands kvinnelandslag i håndball er det kvinnelige landslaget i håndball for New Zealand. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer og reguleres av New Zealand Handball Federation. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 1997. 


== Resultater i internasjonale turneringer ==


=== Asiamesterskapet ===
 2018: 10. plass


=== Oseaniamesterskapet ===


== Se også ==
New Zealands herrelandslag i håndball


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside
Profil på IHF.info
Mimogonus

Mimogonus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).


== Utseende ==
Em middelsstor (5,5 millimeter), avlang kortvinge. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, bredt rundet bak, avsmalende forover, med en U-formet grop ved midten av bakkanten. Antennene er litt lengre enn hodets bredde, tynne bortsett fra det ytterste leddet som er nokså stort og kjegleformet. Antenneleddene er nærmest kuleformede. Pronotum er så bretd som hodet, mye bredere enn langt, i bakre del innsnevret. Dekkvingene er ganske småog dekker ikke hele thorax, heller ikke på sidene. Bakkroppen er spoleformet, beina korte og kraftige.


== Levevis ==
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.


== Utbredelse ==
Artene lever i Asia (Japan) og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien Osoriinae Erichson, 1839
Stammen Osoriini Erichson, 1839
Slekten Mimogonus Fauvel, 1903
Mimogonus andrewesi Cameron, 1930
Mimogonus angulicollis Fagel, 1959
Mimogonus bryanti Cameron, 1941
Mimogonus clavicornis Irmler, 2010
Mimogonus crebrepunctatus Fagel, 1959
Mimogonus cribratus Fagel, 1961
Mimogonus curtipennis Fagel, 1959
Mimogonus curtus Irmler, 2010
Mimogonus fumator (Fauvel, 1889)
Mimogonus gabonicus Coiffait, 1967
Mimogonus invisus Fagel, 1955
Mimogonus kwangoensis Fagel, 1969
Mimogonus microps (Sharp, 1889)
Mimogonus niger Cameron, 1930
Mimogonus reticulatus Fagel, 1969
Mimogonus rhodesianus Fagel, 1969
Mimogonus rossii Bordoni, 1981
Mimogonus rufipennis (Motschulsky, 1858)
Mimogonus saegeri Fagel, 1955


== Eksterne lenker ==
(en) Mimogonus i Global Biodiversity Information Facility 
Mimogonus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hans Olaus Saxlund

Hans Olaus Saxlund (1865–1926) var en norsk prest og arkeolog.
Saxlund var født i Tolga der faren var sogneprest. Han gikk i farens fotspor, og tok cand.theol-graden i 1888. Han tok også eksamen i samisk («lappisk» i datidens språkbruk) i 1893.Etter teologisk embetseksamen tjenestegjorde Saxlund som prest i Tune, Fåberg og senere Kristiania (Oslo), før han i 1893 ble utnevnt til sogneprest i Karasjok. I 1903 fikk han samme jobb i Akerø (Aukra), før han fra 1916 var sogneprest i Romedal.Han var Karasjoks ordfører 1896–1903.Hans Olaus Saxlund var den første formannen i Romsdals Bygdemuseum, og han ledet en mengde arkeologiske utgravninger i regionen, til dels sammen med Reinhold Ziegler. Han publiserte fire avhandlinger hos Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, blant annet om forhistoriske bygningsrester på Harøy og Orta og om myrpåler i Ytre Romsdal. I 1911 ble Saxlund utnevnt til livstidsmedlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab for sine fortjenester for vitenskapen.


== Referanser ==