jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mandalskameratene i 2006

Sesongen 2006 spilte Mandalskameratene i 2. divisjon. Lagets trener var Svein Hansen.


== Tabellen ==


== Treningskamper ==


== Kamper ==


=== Seriekamper ===


=== Cupkamper ===


== Statistikk ==


=== Målskårere ===


=== Kort ===


=== Tilskuere ===


== Mandalskameratene 2 ==
Reservelaget til Mandalskameratene spiller i 2006 i 3. divisjon. 


=== 3. divisjon, Agder, avdeling 11 ===


== Spillere ==


=== Spillerstallen 2006 ===


== Eksterne lenker ==
Termin på altomfotball.no
Termin på fotball.no
Hummel

Hummel, eller langharpe, er et gammelt strengeinstrument som har likhet med en  eldre type cister og er i slekt med langeleik. Navnet hummel mener man kommer fra  det tyske ordet som ganske enkelt betyr humle.


== Historie ==
Hummelen er trolig et middelalder-instrument som har vært brukt i hele Europa i litt ulike varianter. Instrumentet var vanlig i Nederland, Nordtyskland og Danmark på 1700-tallet. I svensk bondekultur finns belegg for instrumentet først fra 1600-tallet og det ser ut til å ha utbredelse først og fremst i Sør-Sverige. På 1800-tallet ble hummelen vurdert til å være et primitivt bondeinstrument og populariteten avtok men noen entusiaster har, med start fra 1970-talet, gjenopptatt tradisjonen å spille hummel.


== Konstruksjon ==
Hummelen er ett instrument som finnes i mange variasjoner både i forhold til utseende som antall strenger etc. Felles for alle varianter er flatt lokk og bunn samt en frittstående  sarg. Materialet har variert men materialene er alltid tynne. I lokket finnes ett eller flere lydhull som kan ha ulike former. Strengene varierer i antall men består ofte av ett fåtall spillestrenger samt flere bordun-strenger. Det er ikke uvanlig med tre spillestrenger, to identisk stemt og den siste strengen en oktav under de andra. Strengene er festet på stift i sargens nedre del samt i skruer i en plate. Under spillestrengene, enten festet direkte på lokket eller på en grepplist. Resonanskroppen finnes i to hovedformer, enten pæreformet   med strengene i midten eller som ei halv pære med strengene i resonanskroppens kant.


== Spillet ==
Hummelen plasseres på ett bord, og bordets egenskaper påvirker så vel lydnivå som klang.  Melodistrengene avkortes enten ved att spillemannen trykker dem ned ovenfra med fingrene  eller en pinne.


== Musikk for hummel ==
Hummelen egner seg godt til akkomponjemang for viser, framfor alt takket være de mange bordun-strängarna. Spilleteknikken der instrumentet ligger gjør det ganske vanskelig å spille raske  melodier på instrumentet og et spesielt repertoir komponert for hummel eksisterer ikke.


== Litteratur ==
Ling, Jan et al (1980), Folkmusikboken, Arlöv: Berlings.


== Eksterne lenker ==
Svenskt visarkiv - Hummel
Musikmuseet, sök: Hummel
Sancta Simplicitas   CD    https://open.spotify.com/album/0wMD6V2srxG1a7t01xlZnD?si=We6qUt_gRKu_lA62Adwrtw
Brita Bjørgum

Brita Josefsdotter Bjørgum (født 11. mars 1858 på Voss, død 16. januar 1906 på Voss) var en norsk forfatter, lærer og kvinnesaksforkjemper. Hun var blant de første kvinnesaksaktivistene som skrev på nynorsk.
Brita Bjørgum var datter av gårdbruker og selveier Josef Tollefson og Brita Larsdotter og søster av maleren Nils Bjørgum. Hun forble ugift.
Brita Bjørgum tok i 1879 den lavere lærerinneprøven ved lærerinneskolen på Ølve i Sunnhordland. Deretter arbeidet hun som lærervikar på Voss.
Bjørgum skrev dikt og korte skjønnlitterære tekster i publikasjoner som Unge Skud/Unglyden og Den 17de Mai, ofte bare under navnet Brita. I sistnevnte blad publiserte hun også en føljetong, som i 1895 ble utgitt som bok, med tittelen Kari Lidi. Boken regnes som den første lengre fortelling på landsmål skrevet av en kvinne.Hun var en aktiv kvinnesaksdebattant som var opptatt av stemmerett for kvinner, og regnes som en foregangsfigur blant kvinnelige nynorskforfattere. Hun tok også til orde for republikk som styreform.
På tross av det politiske nybrottsarbeidet var Bjørgum opptatt av tradisjoner og et kristent livssyn. I 1892 var hun den første som bidro med penger til det fordende barnehjemmet på Voss (innviet 1919).


== Bibliografi ==
1895: Kari Lidi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
allkunne.no: Brita Bjørgum Besøkt: 8/1 2020
Dendrocharis

Dendrocharis er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (7-11 millimeter), slanke, jevnbrede, matt grå til brunlige råtevedbiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske lange og kraftige, sagtakkede eller litt kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, helv avrundet foran der det delvis dekker hodet som en hette (i så måte kan de minne om medlemmer i familien Bostrichidae), noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. Pronotum og dekkvinger slutter tett mot hverandre. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som  brystskjoldet, uten lengdestriper. Beina er temmelig korte.
Larvene finnes i to hovedtyper: den ene ligner larver av praktbiller (Buprestidae), er sylindrisk og tynnhudet med frembryst-segmentet (prothorax) kraftig oppsvulmet; den andre typen er parallellsidig, ganske flat, hard (sterkt sklerotisert), hodet er hardt og kileformet. Begge typene har beina sterkt redusert eller helt manglende. Munndelene er også nokså sterkt redusert, og larvene kan trolig bare ta til seg flytende føde.


== Levevis ==
Biologien til denne slekten er ukjent, men larvene utvikler seg trolig i død ved.


== Utbredelse ==
de fleste av artene lever i Sørøst-Asia, men det finnes også to i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Dendrocharini Fleutiaux, 1920
Slekten Dendrocharis Guérin-Méneville, 1843
Dendrocharis alternans Bonvouloir
Dendrocharis bicolor Redtenbacher, 1867
Dendrocharis bombycina Guérin-Méneville, 1843
Dendrocharis flavicornis Guérin-Méneville, 1843
Dendrocharis inexspectata Muona, 2000
Dendrocharis intermedia Fleutiaux, 1896
Dendrocharis jansoni Fleutiaux, 1912
Dendrocharis rouyeri Fleutiaux, 1912


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Bilde av Dendrocharis rouyeri
(en) Dendrocharis i Global Biodiversity Information Facility 
Dendrocharis (Guérin-Méneville) – detaljert informasjon på Wikispecies
Gastraulacus

Gastraulacus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne ca. 9-13 millimeter), noe brede, litt flate, blankt svarte råtevedbiller. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hode + pronotum, sagtakkede i den ytre delen, det første leddet er noe forstørret, omtrent så langt som de tre neste til sammen. Brystskjoldet (pronotum) er klokkeformet, litt bredere enn langt, noe hvelvet, med såvidt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. Beina er temmelig korte, mørke.


== Levevis ==
Biologien til denne slekten synes å være ukjent, men larvene lever trolig i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Nicaragua, Fransk Guyana, Peru).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Eucneminae Eschscholtz, 1829
Stammen Eucnemini Eschscholtz, 1829
Slekten Gastraulacus Guérin-Ménéville, 1843
Gastraulacua atratus Guérin-Ménéville, 1843
Gastraulacus bisulcatus (Latreille, 1834)
Gastraulacus cavifrons Horn, 1882
Gastraulacus nevermanni Barber, 1925


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Gastraulacus bisulcatus
Bilde av Gastraulacus cavifrons
(en) Gastraulacus i Global Biodiversity Information Facility
Maren Sjaamo

Maren Sjaamo  (født 9. januar 2001 på Hamar) er en norsk håndballspiller for Storhamar Håndball. Hun har spilt for Kongsvinger Idrettslag fram til 2019. Hun har drakt nummer 25. Hun går på Wang toppidretts gymnas på Hamar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Maren Sjaamo». Storhamar topphåndball. Besøkt 23. mai 2020. 
(en) Maren Sjaamo – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
https://www.glomdalen.no/ntg/handball/kil-handball/maren-18-vraker-eksamen-for-landslaget-matte-bare-gripe-sjansen/s/5-19-615305
Ukraine International Airlines Flight 752

Ukraine International Airlines Flight 752 var en internasjonal ruteflyvning fra Teheran i Iran med destinasjon i Kiev i Ukraina, fløyet av Ukraine International Airlines. Flyvemaskinen, en Boeing 737-800, ble skutt ned av iranske luftvernraketter tidlig om morgenen den 8. januar 2020, kort tid etter at den hadde lettet fra Imam Khomeini internasjonale lufthavn i Teheran.Ukraine International Airlines er flaggbærer og det største flyselskapet i Ukraina. Flyvningen skulle gå fra den iranske hovedstaden Teherans Imam Khomeini lufthavn til Boryspil lufthavn i den ukrainske hovedstaden Kiev. Det ble bekreftet av offentlige tjenestemenn at flyet hadde 167 passasjerer og 9 besetningsmedlemmer ombord, inkludert 15 barn.


== Omkomne ==
Av de omkomne var 82 iranere, 63 canadiere, 11 ukrainere, 10 svensker, 4 afghanere, 3 briter og 3 tyskere. I alt 17 var hjemmehørende i Sverige.


== Årsak ==


=== Granskning ===
Ferdsskriverne (flyveregistratoren og taleregistratoren) ble funnet med skader. I henhold til regler fra Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart skulle National Transportation Safety Board og Bureau d'enquêtes et d'analyses pour la sécurité de l'aviation civile delta i granskningen som flyhavarimyndigheter for henholdsvis flyfabrikantlandet (USA) og motorfabrikantlandet (Frankrike). Statens haverikommission i Sverige og Transportation Safety Board of Canada ble invitert til å delta i granskningen.


=== Innrømmelse av nedskyting ===
11. januar 2020 innrømmet iranske myndigheter at flyet ved en feiltakelse var blitt skutt ned av iransk luftvern.


== Bilder ==

		
		
		


== Se også ==
Iran Air Flight 655


== Referanser ==
Christiane Bonnevie

Christiane Michaeline «Janna» Bonnevie (født 10. mars 1842 i Trondheim, død 29. november 1914 i København) var en norsk lærer, skolebestyrer og forfatter.


== Familie ==
Christiane Bonnevie var datter av stortingsrepresentant og ordfører i Trondheim Honoratus Bonnevie (1797–1848) og Sophie Augusta Baumann (1804–1895), og søster av kunstmaler Mathilde Dietrichson (1837–1921), statsråd Jacob Aall Bonnevie (1838–1904) og ordfører i Kristiania og høyesterettsadvokat August Christian Baumann Bonnevie (1846–1898). Hun tilhørte slekten Bonnevie, som har fostret mange fremtredende samfunnsaktører.


== Liv og virke ==
Christiane Bonnevie begynte sin skolegjerning gjennom undervisning av sine nieser og nevøer. Hun ble i 1870 ansatt som lærer ved Nickelsens pikeskole i Christiania. I 1889 opprettet hun sin egen pikeskole, frk. C. Bonnevies pikeskole, i Oscars gate 16. I 1894 fikk skolen et nybygg i Oscars gate 42. Skolen ble meget ansett. Selv hadde frk. Bonnevi en tanke om et lavt elevantall i hver klasse: «Jeg vilde ikke have mere end 12 Elever i hver Klasse – naar det er mange, forsvinder Individet i Mengden.» I 1904 solgte hun skolen til Wilhelmine Schønberg (1864–1936), og trakk seg tilbake fra driften.
Som forfatter skrev hun både lærebøker og barnefortellinger. Fortellingene for barn utkom i Ny illustreret Tidende slutten av 1880-årene, og bar titlene Lilleput – Juleklap for store og smaa (1887) og Hvorledes Ida ble alvorlig (1889).
Etter å ha avsluttet skoledriften i Kristiania, flyttet Bonnevie til København. Hun ble stedt til hvile på Vestre Kirkegård i København.


== Bibliografi ==
1877: Fransk Læsebog med Stiløvelser, Første Del. For Begyndere
1878: Fransk Læsebog med Stiløvelser, Anden Del. For Viderekomne
1887: Lilleput – Juleklap for store og smaa (i Ny illustreret Tidende)
1889: Hvorledes Ida ble alvorlig (i Ny illustreret Tidende)


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk kvinnelitteraturhistorie. Pax. 1990. s. 251. ISBN 8253014988. 
Bonnevie, Kristine (1931). Familien Bonnevie i Norge og Danmark 1714-1930. Oslo: Grundt-Tanum. s. 83ff. 
Urd. Oslo: A/S Urd. 1901. s. 105ff.
Calyptocerus

Calyptocerus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 7-10 millimeter), avlange, blanke, mørke råtevedbiller, kan ha metallisk glans. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Antennene er 11-leddete, ganske korte og kraftige, hos hunnene er de gjerne sagtakkede mens hannene har kamformede antenner. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn langt, noe hvelvet, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, noe avsmalnende bakover, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet ved roten. De har tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
Lite er kjent om biologien til denne slekten, larvene utvikler seg trolig i død ved. Biller i denne slekten har blitt funnet i tåkeskog.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Melasinae Fleming, 1821
Stammen Calyptocerini Muona, 1993
Slekten Calyptocerus Guérin-Méneville, 1843Calyptocerus favipunctatus Lucht, 1986
Calyptocerus gilvipes Bonvouloir, 1875
Calyptocerus iridis Otto, 2015 
Calyptocerus leboucherii Guérin-Méneville, 1843
Calyptocerus violaceus Chassain, 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Calyptocerus i Global Biodiversity Information Facility 
Calyptocerus – detaljert informasjon på Wikispecies
Produserte produksjonsmidler

Produserte produksjonsmidler er ressurser som mennesker selv har skapt gjennom produksjon. Det omfatter blant annet produksjonsanlegg, maskiner, bygninger, biler osv. som benytter i distribusjonen og produksjonen av varer og tjenester som kjøpes av forbrukerne. Begrepet ligger under økonomiske ressurser.


== Litteratur ==
  Kjell Gunnar Hoff, Morten Helbæk (2016). Bedriftens økonomi (Bokmål) (8 utg. utg.). Universitetsforl. s. 18. ISBN 9788215025605. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finansleksikonet - Produserte produksjonsmidler
Nome Fotball

Nome Fotball (stiftet 13. september 2019) er en fotballklubb fra Vestfold og Telemark. Laget tok over plassen for Ulefoss/Skade.


== Tabell ==


== Divisjonsutvikling ==


== Eksterne lenker ==
Euryptychus

Euryptychus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Middelsstore (6-13 millimeter), litt brede, blanke, brunrøde til svarte råtevedbiller, pronotum kan være skarpt rødt. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hode + pronotum, noe fortykkede mot spissen, de tre ytterste leddene noe forlengede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, litt bredere enn langt, med litt uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet. De har tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.
Larvene finnes i to hovedtyper: den ene ligner larver av praktbiller (Buprestidae), er sylindrisk og tynnhudet med frembryst-segmentet (prothorax) kraftig oppsvulmet; den andre typen er parallellsidig, ganske flat, hard (sterkt sklerotisert), hodet er hardt og kileformet. Begge typene har beina sterkt redusert eller helt manglende. Munndelene er også nokså sterkt redusert, og larvene kan trolig bare ta til seg flytende føde.


== Levevis ==
Disse billene lever i skog, larvene utvikler seg sannsynligvis i død ved, men dette er ikke kjent med sikkerhet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Euryptychini Mamaev, 1976
Slekten Euryptychus LeConte, 1852
Euryptychus arizonicus (Van Dyke, 1945) - Nord-Amerika
Euryptychus aureopilosus (Lea, 1916) - Australia
Euryptychus basalis (Lea, 1895) - Australia
Euryptychus brunhildae Muona, 1993 - fossil art fra baltisk rav
Euryptychus concolor (Blackburn, 1900) - Australia
Euryptychus fuscus (Lea, 1916) - Australia
Euryptychus gerhildae Muona, 1993 - fossil art fra baltisk rav
Euryptychus heros (Blackburn, 1892) - Australia
Euryptychus heterocerus LeConte, 1852 - Nord-Amerika
Euryptychus ishiharai Hisamatsu, 1994
Euryptychus lewisi Fleutiaux, 1923
Euryptychus monrosi Cobos, 1958
Euryptychus pasteuri (Fleutiaux, 1896)
Euryptychus porosus (Lea, 1916) - Australia
Euryptychus rubiventris (Lea, 1916) - Australia
Euryptychus siegfriedi Muona, 1993 - fossil art fra baltisk rav
Euryptychus ulkei (Horn, 1886) - Nord-Amerika
Euryptychus vicinus Fleutiaux, 1923


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
Euryptychus på FossilWorks. besøkt 8.1. 2020
(en) Euryptychus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Euryptychus hos Fossilworks 
Euryptychus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1440

Vitenskapsåret 1440 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1440.


== Hendelser ==


== Fødsler ==
13. februar – Hartmann Schedel (død 1514), geograf.


== Dødsfall ==
Isarthrus

Isarthrus er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae). 


== Utseende ==
Små til middelsstore (4-8 millimeter), slanke, mørke råtevedbiller, de ligner spinkle smellere (Elateridae). Oversiden er fint hårete og tett og fint punktert. Hodet er forholdsvis lite og lett nedoverbøyd. Fasettøynene er vanligvis store. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hode + pronotum, tynne. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe hvelvet, omtrent så langt som bredt, med uttrukne bakhjørner. En tapp på forbrystet griper inn i en grop på mellombrystet og billene kan "smelle" med å brekke denne tappen ut av gropen, i likhet med smellerne. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, så brede som eller litt smalere enn brystskjoldet, med tydelige lengdestriper. Beina er temmelig korte.


== Levevis ==
De fleste artene har larver som lever i død ved, men enkelte larver graver i jorden og lever på planterøtter. Larvenes munndeler synes bare å tillate flytende føde, og det er uvisst hva de faktisk spiser. Kanskje skiller larvene ut fordøyelsesenzymer, og tar opp oppløste næringsstoffer fra den omkringliggende veden. En annen mulighet er at de lever av slimsopper som vokser i veden. De larvene som er harde og flate kan ta seg fram gjennom ganske tett ved å presse seg mellom vedfibrene. Siden billene er avhengige av død ved er de truet av moderne skogbruksmetoder der lite døde greiner og stokker blir liggende igjen i skogen. 


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien råtevedbiller (Eucnemidae) Eschscholtz, 1829
Underfamilien Macraulacinae Fleutiaux, 1922
Stammen Macraulacini Fleutiaux, 1922
Slekten Isarthrus LeConte, 1852
Isarthrus calceatus (Say, 1836)
Isarthrus rufipes (Melsheimer, 1844)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter. Besøkt 8.1. 2020
(en) Isarthrus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Isarthrus hos NCBI
Domenico Silvio Passionei

Domenico Silvio Passionei (født 2. desember 1682 i Fossombrone nær Urbino i Marche. død 5. juli 1761 i Roma) var en italiensk kardinal.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han dro til Roma i 1695, hvor han studerte filosofi ved Collegio Clementino (doktorgrad i 1701) og rettsvitenskap ved universitetet La Sapienza. Han korresponmderte allerede i denne tidlige livsfase med lærde over hele Europa, også med protestanter og jansenister. 


=== Det pavelige diplomati ===
I 1706 ble han sendt som pvelig legate til Paris, der han ble i to år. Senere reiste han gjennom Nederlandene, der han deltok som Pavestolens offisielle representant ved fredkonferansene i Haag (1708) og Utrecht (1712) etter den spanske arvefølgekrig.
Da han kom tilbake til Roma ble han gjort til prelat.  I 1717 ble han inkvisitor på Malta.  Men da han ikke fikk noe nuntiatur trakk han seg midlerrtidig tilbake mellom 1717 (etter sin fars død) til 1721 på familiens eiendommer i Fossombrone.


=== Erkebiskop, nuntius ===
Under den nye pave Innocens XIII ble han så den 30. juli endelig utnevnt til nuntius i Luzern i Sveits, og gjort til tituærerkebiskop av Efesos, mens han var der skrev han Acta Apostolicæ Legationis Helvetiæ 1723-29 (Zürich, 1729; Roma 1738). Fra 1730 til 1738 var han pavelig nuntius i Wien.


=== Kardinal ===
I 1738 ble han kreert til kardinalprest, med San Bernardo alle Terme som tittelkirke, og tre år etter til pro-bibliotekar ved Vatikanbiblioteket for kardinal Angelo Maria Quirini, som han ville etterfølge som bibliotekar i 1755. Han var også korresponderende medlem av Societas eruditorum incognitorum in terris Austriacis.
Kardinal Passionei var markert antijesuitt, og han motsatte seg saligkåringen av jesuitten kardinal Bellarmin i 1754. Han var ellers en proponent for en liberal katolisisme og betraktet som ebn beskytter av jansenittene, og forsvarte forfattere som Montesquieu og Helvétius i Index-saker.
Han samlet også på gamle manuskripter; minuscule 847 og minuscule 848 tilhørte ham. Hans omfangsrike bibliotek med både manuskripter og bøker ble etter hans død kjøpt i 1761 for Biblioteca Angelica i Roma.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alfredo Serrai: Domenico Passionei e la sua biblioteca, Milano, Sylvestre Bonnard, 2004, ISBN 88-86842-69-4


== Eksterne lenker ==
(de) Herman H. Schwedt: «Passionei, Domenico» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 6, Herzberg 1993, ISBN 3-88309-044-1, sp. 1582–1588.
Summary
 «Domenico Passionei». Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. 1913.
Vitenskapsåret 1443

Vitenskapsåret 1443 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1443.


== Hendelser ==
Nuno Tristão utforsket Arguin-bukta (i det nåværende Mauritania) på oppdrag av Henrik Sjøfareren. Ekspedisjonen fant en bosetting som de angrep, og tok med seg fjorten slaver. Tilbake i Portugal inspirerte dette til omfattende slavehandel de neste årene.


== Fødsler ==


== Dødsfall ==