jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bakuriani

Bakuriani er en georgisk by (daba) som ligger i Borjomi.
Den har 1 879 innbyggere (2014). Byen er kjent som et skisted, og både verdenscupen i freestyle og snøbrett har hatt stopp i Bakuriani.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bakuriani – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antonio Lauro

Antonio Lauro (født 1498, død 1577 i Napoli) var en italiensk katolsk biskop.
Han ble utnevnt til biskop av Castellammare di Stabia den 9. oktober 1562. Han døde i embedet i 1577. Han var utgangspunktet for en såkalt episkopalgenealogisk suksesjonslinje, som imidlertid ikke er blitt videreført til moderne tid. Den bestydningsfulle pave Sixtus V (1521-1590) tilhører hans suksesjonslinje. 


== Referanser ==
Liptovský Mikuláš

Liptovsky Mikulaš er en slovakisk by som ligger i Liptovský Mikuláš.
Den har 32 593 innbyggere (2009) og dekker et areal på 70,11 km².


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Liptovský Mikuláš – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jasná

Jasná er et slovakisk skisted nær Liptovský Mikuláš.
Stedet har blant annet arrangert verdenscupen i alpint, og var innlemmet i Krakows bud for å få Vinter-OL 2022.


== Eksterne lenker ==
(en) Jasná Ski Resort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Podčetrtek

Podčetrtek er en slovensk by som ligger i Savinjska.
Den har 587 innbyggere (2020) og dekker et areal på 6,4 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Portorož

Portorož er en slovensk by som ligger i Obalno-kraška.
Den har 2 866 innbyggere (2020) og dekker et areal på 297 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Portorož – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sør-Ural

Sør-Ural er den sørlige delen av Uralfjellene, fra elven Ufa til elven Ural.
Den høyeste fjelltoppen er Jamantau som er på 1640 meter. 


== Eksterne lenker ==
(en) South Urals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bannoje

Bannoje er en russisk innsjø som ligger i Basjkortostan.
Den dekker et areal på 36.3 km2.


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Bannoye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lulendo Matumona

Defao, egentlig Lulendo Matumona (født 31. desember 1958 i Léopoldville i Belgisk Kongo, død 27. desember 2021 i Douala i Kamerun), var en kongolesisk sanger og låtskriver. 
Han døde av komplikasjoner utløst av covid-19 den 27. desember 2021, i en alder av 62 år.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
1985 : Defao de Choc Stars à Paris
1985 : Santa (avec Koffi Olomidé)
1986 : Kopalangana te (avec Debaba & Carlyto)
1986 : Hé Wakatsa (avec Carlyto)
1988 : Chagrin Dimone
1989 : La force tranquille (avec Pepe Kalle, Koffi Olomidé, Luciana Demingongo et Carlyto Lassa)
1989 : Aimée la congolaise (avec Papa Wemba)
1990 : Hitachi


==== Med Big Stars ====
1992 : Amour scolaire
1992 : Djem'S
1992 : Solange Mwana Nsuka
1993 : Système D
1993 : Africa richesse
1994 : Donat
1995 : Alvaro
1995 : Pitié mon Amour
1995 : Diamantino « Simbaka Motema»
1995 : Dernier album 95
1996 : Famille Kikuta
1996 : Amour interdit
1997 : Sala noki
1998 : Copinage (avec Mbilia Bel)
1998 : Les 2 charlots
1998 : Tremblement de terre
1999 : La guerre de 100 ans
1999 : Bana Congo
2000 : Nessy de London
2006 : Nzombo le soir
2010 : Pur encore
2011 : Undertaker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Defao på Discogs 
(en) Defao på MusicBrainz
Kreischberg

Kreischberg er et østerriksk skisted som ligger i Sankt Georgen am Kreischberg.
Stedet har blant annet vært vertskap for VM i freestyle og snøbrett 2015, samt VM i telemarkskjøring.


== Eksterne lenker ==
(en) Kreischberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Simonhöhe

Simonhöhe er et østerriksk skisted som ligger i Sankt Urban.
Stedet vil blant annet arrangere verdenscupen i snøbrett 2021/22, hvor den skal ha en konkurranse i parallellsnøbrett.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Obertilliach

Obertilliach er en østerriksk by som ligger i Øst-Tirol.
Den har 666 innbyggere (2018) og dekker et areal på 65,13 km².


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Obertilliach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Don’t Look Up

Don't Look Up er en amerikansk satirisk science fiction-film fra 2021 skrevet og regissert av Adam McKay. Filmens hovedroller spilles av Leonardo DiCaprio, Jennifer Lawrence, Meryl Streep, Cate Blanchett og Rob Morgan.


== Handling ==
To astronomer oppdager at jorden vil bli truffet av en komet innen seks måneder.
De legger ut på en reise rundt i USA for å advare befolkningen, men de innser ikke at en annen fare også truer landet.


== Rolleliste ==
Jennifer Lawrence – Kate Dibiasky, doktorgradskandidat i astronomi fra Michigan State University (MSU)
Leonardo DiCaprio – Dr. Randall Mindy, professor ved Michigan State University
Rob Morgan – dr. Teddy Oglethorpe
Cate Blanchett – Brie Evantee, programleder for TV-programmet The Daily Rip
Meryl Streep – Janie Orlean, USAs president
Jonah Hill – Jason Orlean, stabssjef i Det hvite hus, sønn av president Janie Orlean
Mark Rylance – Sir Peter Isherwell, milliardær og administrerende direktør
Tyler Perry – Jack Bremmer, programleder for The Daily Rip
Timothée Chalamet – Yule, en ung butikktyv
Ron Perlman – oberst Benedict Drask, mottaker av Presidential Medal of Freedom
Ariana Grande – Riley Bina, en kjent musiker, kjæresten til DJ Chello
Scott Mescudi – DJ Chello, en verdenskjent musiker, kjæresten til Riley
Himesh Patel – Phillip, Kates kjæreste
Melanie Lynskey – June Mindy, ektefellen til Randall Mindy
Michael Chiklis – Dan Pawketty, programleder for nyhetsstudioet Patriot News Network
Tomer Sisley – Adul Grelio, redaktør for avisen The New York Herald
Paul Guilfoyle – generalløytnant Stuart Themes fra US Air Force
Robert Joy – Tenant, medlem av Kongressen


== Eksterne lenker ==
(en) Don’t Look Up på Internet Movie Database 
(no) Don’t Look Up hos Filmfront 
(sv) Don’t Look Up i Svensk Filmdatabas 
(fr) Don’t Look Up på Allociné 
(nl) Don’t Look Up på MovieMeter 
(en) Don’t Look Up på Rotten Tomatoes 
(en) Don’t Look Up på Metacritic
Invermere

Invermere er et sted og en distriktskommune (District municipality) i regionen East Kootenay det sørøstlige Britisk Columbia i Canada. Stedet ligger i Columbia Mountains ved Windermere Lake som er en del av Columbia River og innenfor Columbia Wetlands som er et våtmarksområde av internasjonal betydning etter Ramsar-konvensjonen. Invermere bruker slagordet Invermere on the Lake.Ktunaxa og Shuswap First Nations holdt til i området fra gammelt av. I 1886 kom nybyggere til området.I 2022 arrangeres junior-VM i alpint i Panorama Mountain Resort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Invermere, British Columbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Edmund Bonner

Edmund Bonner (født omkring 1500 i Hanley i Worcestershire i England, død 5. september 1569 i Southwark i London) var en engelsk biskop.
Bonner ble kapellan for kardinal Wolsey i 1529 og ble sendt til Roma i 1532 for å presentere Henry VIIIs ekteskapsannulleringssak inn for pavens domstol. 
Den 27. november 1538 ble han utnevnt til biskop av Hereford bispedømme og i 1539 av London bispedømme. Han ble bispeviet av biskop Stephen Gardiner av Winchester den 4. april 1540. Bonner ble avsatt og fengslet i 1549 under Edward VI for sin fiendtlighet mot protestantene og hans avvisning av å ta i bruk Book of Common Prayer, den nye bønneboken.
Etter at han ved dronning Marias tronbestigelse (1553) var blitt løslatt og gjeninnsatt i sitt bispeembete, ble han iherdig i den forfølgelse av protestanter som senere ble satt i gang på spansk initiativ. Hans personlige rolle i disse blodsdommene har imidlertid kanskje etter at kirkehistorikeren John Foxes Book of Martyrs (1563) blitt fremstilt som verre enn den egentlig var.
Under dronning Elisabeth I nektet han å avlegge suprematseden og tapte av den grunn sitt bispedømme igjen, Han ble kastet i Marshalseafengselet, der han døde. I England er han kjent som «Bloody Bonner». 


== Referanser ==
Muséet for menneskelig evolusjon

Muséet for menneskelig evolusjon (spansk: Museo de la Evolución Humana - MEH) er et museum om emnet menneskets evolusjon som befinner seg på den sørlige bankenav elven  Arlanzón, i den spanske byen Burgos. Den er lokalisert omkring 16 kilometer vest for Atapuercafjellene, hvor noen av de viktigste fossile funn i verden av arkaiske mennesker er gjort.  Det arkeologiske funnstedet Atapuerca, som ble en del av Verdensarven i 2000, har sørget for noen av utstillingene på muséet.
Viercajohka (Utsjok)

Viercajohka er ei elv i Utsjok kommune i Lappland i Finland. Den er en del av Polmakvassdraget og er 14,1 kilometer lang. Elva har utspring fra et tjern ved fjellet Lávvoleageoaivi og renner mot nordøst til munningen i Polmakvannet, 1 kilometer sør for riksgrensa mot Norge.


== Referanser ==
Sódóma Reykjavík

Sódóma Reykjavík er en islandsk filmkomedie fra 1992 skrevet og regissert av Óskar Jónasson og er Jónassons spillefilmregidebut. Filmen er en farse hvor handlingen følger Axel på jakt etter morens fjernkontroll i Reykjaviks underverden. Filmen ble vist som en del av Un certain regard-programmet under filmfestivalen i Cannes i 1993.Under Amandaprisen 1993, som dette året var en felles nordisk utdeling, ble Óskar Jónasson nominert i klassen beste filmmanuskriptforfatter for filmen.


== Skuespillere ==
Björn Jörundur Friðbjörnsson – Axel
Þórarinn Eyfjörð – Flosi
Margrét Hugrún Gústavsdóttir – Mæja
Helga Braga Jónsdóttir – Símastúlka
Þóra Friðriksdóttir – Mamma
Sigurjón Kjartansson – Orri
Helgi Björnsson – Moli


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sódóma Reykjavík på Internet Movie Database 
(fr) Sódóma Reykjavík på Allociné 
(nl) Sódóma Reykjavík på MovieMeter 
(en) Sódóma Reykjavík på AllMovie 
(en) Sódóma Reykjavík på Turner Classic Movies
Lamborghini Terzo Millennio

Lamborghini Terzo Millennio (italiensk for tredje årtusen) er en futuristisk elektrisk konseptbil fra den italienske bilprodusenten Lamborghini og utviklet i samarbeid med Massachusetts Institute of Technology (MIT). Det er det første produktet av et treårig partnerskap på £100.000.000 mellom de to institusjonene. Terzo Millennio ble avduket i november 2017 på EmTech-konferansen i Cambridge, Massachusetts, USA.Terzo Millennio bruker superkondensator i stedet for batterier, på grunn av deres raskere lagring og utladning av energi. Disse superkondensatorene er laget for samtidig å fange og frigjøre energi for å gi bilen en økt ytelse, uten å være avhengig av kjemiske reaksjoner. Hvert hjul, hvor felger lyser oransje, inneholder en elektrisk motor, slik at dreiemomentet kan styres individuelt, noe som gjør bilens stabilitet like god som en moderne Formel 1-bil.
Det selvhelbredende karosseriet drives av sensorer som oppdager sprekker og bulker i paneler og karbonfiberkomposittmaterialet er i stand til å fikse dem automatisk.
		
		
		


== Referanser ==
Jacob Batalon

Jacob Balaton (født 1996) er en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent fra Spider-Man: Far From Home og Spider-Man: No Way Home.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Batalon på Internet Movie Database 
(da) Jacob Batalon på Filmdatabasen 
(en) Jacob Batalon hos Rotten Tomatoes 
(en) Jacob Batalon hos The Movie Database
Jorden van Foreest

Jhr. Jorden van Foreest (født 30. april 1999 i Utrecht) er en nederlandsk sjakkspiller fra Groningen, som per desember 2021 er rangert som nest beste nederlender med en Elo-rating på 2702, bak stormester Anish Giri.Han ble nederlandsk mester i sjakk i 2016, og vant storturneringen Tata Steel Chess i 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jorden van Foreest – FIDE 
(en) Jorden van Foreest – US Chess Federation 
(en) Jorden van Foreest – chessgames.com 
(en) Jorden van Foreest – Chess.com 
(en) Jorden van Foreest – 365Chess.com
Leopold Auer

Leopold Auer (1845–1930) var en ungarsk fiolinist, professor og dirigent. Auer var fast solist ved tsarens hoff og underviste ved konservatoriet i St. Petersburg. Flere av hans elever, blant andre Jascha Heifetz og Nathan Milstein ble verdensberømte. I årene 1915 til 1918 besøkte Auer Norge over lengre perioder, ga konserter og undervisning. Blant hans norske elever var Johan Halvorsen og Maja Bang Hohn.  


== Biografi ==
Auer ble født 7. juni 1845 i Veszprém i dagens Ungarn, som sønn av en husmaler. Den jødiske familien var ikke velstående, men faren ønsket at sønnen skulle utvikle sitt åpenbare musikalske talent. Han fikk undervisning av kjente pedagoger som Jakob Dont (1857–1858) og Georg Hellmesberger senior, senere også Joseph Joachim. Auer holdt sin første konserter som fjortenåring, og foretok konsertreiser til flere byer i Kroatia, Ungarn, Wien, Linz, Salzburg, München og Leipzig. I 1864 ble han konsertmester i Düsseldorf (1863–1865) deretter i Hamburg (1866–1868). Under et besøk i London spilte han trio med Arthur Rubinstein, som deretter anbefalte ham som fiolinlærer ved konservatoriet i St. Petersburg, der han overtok etter Henryk Wieniawski. Auer ble i stillingen, fra et tidspunkt som professor, i 50 år. Fra 1873 hadde han tittelen solist ved tsarens hoff. Han ble adlet i 1895.Til Norge kom Auer første gang i 1915. Auer hadde vanligvis feriert i Loschwitz, fra 1921 en bydel i Dresden, men dette satte krigen en stopper for i 1915. Filolinisten Maja Bang (1877–1940), skaffet ham en leilighet på Voksenkollen i daværende Kristiania, som erstatning. Bang hadde selv oppsøkt Auer i St. Petersburg for å få undervisning. Auer gjentok langvarige besøk i Kristiania, hvert år til og med 1918. Han ga både konserter og fiolinundervisning.
Det blev selvfølgelig en festaften for tilhørerne. Den store kunstner spillede som ud av sin egen sjæl, i det han gav Beethovens musikk (...) Aandens ildfunkler knitrer endnu med ungdomsvoldsomhet i den gamle mesters spild.

I et intervju i Aftenposten i 1916, fortalte Auer om sine elever som da fulgte ham til Norge, nemlig Toscha Seidel, Jascha Heifetz og Max Rosen. Under oppholdet besøkte de dronningen på Kongsgården på Bygdøy i Oslo. Han underviste en rekke andre musikere som ble verdensberømte, blant andre Nathan Milstein, Mischa Elman, Efrem Zimbalist og Cecilia Hansen. Av norske fiolinister var Johan Halvorsen og Maja Bang Hohn blant Auers elever.Maja Bang utga med utgangspunkt i Auer flere fiolinmetodiske bøker som per 2014 fremdeles hadde betydning for fiolinundervisningen i Norge.
I 1917 eller 1918 emigrerte Auer til USA og ble amerikansk statsborger i 1926. Han døde i Loschwitz.
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leopold Auer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leopold Auer på Discogs 
(en) Leopold Auer på MusicBrainz
Tanjuska ja 7 perkelettä

Tanjuska ja 7 perkelettä er en finsk dokumentarfilm fra 1993 skrevet og regissert av Pirjo Honkasalo. Filmen følger en hviterussisik jente skal være besatt av djevelen og blir utsatt for djevelutdrivelse. Sammen med filmene Mysterion (1991) og Atman (1996) utgjør filmen Honkasalos dokumentar-trilogi om «det spirituelle og det barbariske».
Filmen vant en spesialpris under utdelingen av den finske Jussi-prisen i 1994. Under Amandaprisen 1993, som dette året var en felles nordisk utdeling, vant filmen klassen beste dokumentarfilm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tanjuska ja 7 perkelettä på Internet Movie Database 
(no) Tanjuska ja 7 perkelettä hos Filmfront 
(sv) Tanjuska ja 7 perkelettä i Svensk Filmdatabas 
(nl) Tanjuska ja 7 perkelettä på MovieMeter
Prievidza

Prievidza (tysk: Priwitz, ungarsk: Privigye) er en by og kommune i regionen Trenčín i Slovakia. Med om lag 46 000 innbyggere er det den nest største byen i regionen, og den ellevte største i landet. I Slovakia er den kjent som «den grønne by».Prievidza ligger ca. 280 meter over havet og dekker et område på 43,06 kvadratkilometer. Byen ligger svært nær den mindre, men mer kjente byen Bojnice, som den deler det offentlige transportsystemet med. Det øvre Nitra-bekkenet, som byen ligger i, er omgitt av fjellkjeder på alle kanter; i vest Strážovské vrchy, i nord Malá Fatra, i øst Žiar og i sør Vtáčnik.


== Historie ==
Byen ble nevnt første gang i 1113 som Preuigan. Den fikk status som fri riksstad i 1383. Fra 1500-tallet utviklet håndverkerlaugene seg i Prievidza. Mellom 1500-tallet og første del av 1600-tallet kontrollerte familien Thurzo byen. Tyrkerne kom til byen fra sør og brente den ned i 1599, sammen med andre byer i den øvre Nitradalen. Under Kuruc-opprøret i 1673 ble byen brent igjen, og deler av byarkivet ble ødelagt. I 1870 hadde Prievidza 2 719 innbyggere.
Fra slutten av 1800-tallet og begynnelse av 1900-tallet vokste byen etter at jernbanen kom. I andre verdenskrig ble byen en av basene til den slovakiske motstandsbevegelsen. Etter krigen vokste byen i takt med industrialiseringen fra 5 000 til rundt 53 000 innbyggere. Prievidza ble bosted for mange arbeidere som fant arbeid i nærliggende kullgruver, kraftstasjoner og den kjemiske fabrikken nær byen Nováky.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Prievidza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jobst Edmund von Brabeck

Jobst Edmund von Brabeck (født 11. november 1619 i Lethmathe i Sauerland, død 13. august 1702 i Hildesheim) var en tysk katolsk prekat, biskop av bispedømmet Hildesheim og apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.


== Biografi ==
Han ble utnevnt til biskop av Hildesheim og ble bispeviet i Hildesheimdomen den 3. juli 1589 av biskop Friedrich von Tietzen-Schlütter, og ble den 10. mai 1697 dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner, og forble dette frem til sin død  i 1713, og ble etterfulgt av Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld.


== Litteratur ==
Adolf Bertram: Fürstbischof Jobst Edmund v. Brabeck (PDF; 10,7 MB). I: Geschichte des Bistums Hildesheim, Band 3, Hildesheim/Leipzig 1925, S. 86–105
Arno Herzig] Brabeck, Jobst Edmund Freiherr von. I: Heimatbund Märkischer Kreis (Hrsg.): Markante Köpfe aus dem Märkischen Kreis. Lebensdaten bedeutender Persönlichkeiten aus Iserlohn; mit Stadtteilen Letmathe, Hennen und Sümmern. Verlag Mönnig, Iserlohn 1997 ISBN 3-922885-89-6, S. 18f.


== Referanser ==
Friedrich von Tietzen-Schlütter

Friedrich von Tietzen-Schlütter (født i 1629 i Hannover, død 4. november 1696) var en tysk katolsk biskop, som blant annet ledet Det apostoliske vikariat i nord.


== Liv og virke ==
Friedrich von Tietzen-Schlütter ble presteviet i 1669. Den 12. desember 1677 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Hildesheim og til titulærbiskop av Ioppe, og i 1678 ble han bispeviet. Den 4. august 1687 ble han dessuten utnevnt til apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.
Det er ikke kjent hvem som bispeviet ham, og han ble selv ordinerende biskop ved i det minste to tilfeller og dermed utgangspunktet for en egen episkopalgenealogisk suksesjonslinje, som senere er blitt utslukket.


== Litteratur ==
Johannes Metzler: Die apostolischen Vikariate des Nordens: Ihre Entstehung, ihre Entwicklung und ihre Verwalter. Ein Beitrag zur Geschichte der nordischen Missionen. Bonifacius, Paderborn 1919.
Georges Hellinghausen: Kampf um die Apostolischen Vikare des Nordens J. Th. Laurent und C. A. Lüpke. Der Hl. Stuhl und die protestantischen Staaten Norddeutschlands und Dänemark um 1840 (= Miscellanea historiae Pontificiae, Bd. 53). Editrice Pontificia Università Gregoriana, Rom 1987, ISBN 88-7652-568-8.
Klaus Jockenhövel: Rom – Brüssel – Gottorf. Ein Beitrag zur Geschichte der gegenreformatorischen Versuche in Nordeuropa 1622–1637. Wachholtz, Neumünster 1989, ISBN 3-529-02193-8.
Erwin Gatz (Hrsg.): Die Bischöfe des Heiligen Römischen Reiches 1648 bis 1803. Ein biographisches Lexikon. Duncker und Humblot, Berlin 1990, ISBN 3-428-06763-0.


== Referanser ==
Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld

Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld (født 12. juni 1640 i Köln, død 5. april 1713) var en tysk katolsk prelat i noen år tilhørende jesuittordenen, hjelpebiskop i bispedømmet Osnabrück, titulærbiskop av Columbica og, fra 13. oktober 1702 og til sin død dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.Han ble etterfulgt som apostolisk vikar for Norden av Johann Hugo von Gärtz.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Juan Pardo de Tavera (1472–1545)
Kardinal Antoine Perrenot de Granvellardi (1517–1586) *bispeviet 1542
Biskop François Sonnius (Van de Velde) (1506–1676) *1562
Erkebiskop Louis de Berlaymont (1542–1596) *1571
Biskop Maximilien Morillon (1517–1586) *1583
Biskop Pierre Simons (1538–1605) *1585
Erkebiskop Matthias Van den Hove (Hovius) (1542–1620) *1596
Erkebiskop Jacques Boonen (1573–1655) *1617
Erkebiskop Gaspard Dubois (Van Den Bosch, Nemius) (1577–1567) *1635
Biskop Marius Ambroise Capello (1597–1676) *1654
Erkebiskop Alphonse de Berghes (1624–1689) *1671
Erkebiskop Petrus Codde (1648-1710) *1689
Erkebiskop Humbertus Guilielmus de Precipiano (1627-1711) *1683
Erkebiskop Gianantonio Davia (1660-1740) *1690
Biskop Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld (1640-1712) *1689


== Litteratur ==
Heinrich Börsting, Alois Schröer (Bearb.): Handbuch des Bistums Münster, Verlag Regensberg, Münster, ²1946, Erster Band: Geschichte, S. 124.
Heinrich Börsting: Geschichte des Bistums Münster. Im Auftrage des Deutschen Instituts für wissenschaftliche Pädagogik Münster, Deutscher Heimat-Verlag, Bielefeld, 1951, S. 184.
Michael F. Feldkamp: Die Ernennung der Osnabrücker Weihbischöfe und Generalvikare in der Zeit der »successio alternativa« nach römischen Quellen, in: Römische Quartalschrift für christliche Altertumskunde und Kirchengeschichte 81 (1986), S. 229–247.
Michael F. Feldkamp: Bronckhorst-Gronsfeld, Otto Wilhelm Reichsgraf von, in: Die Bischöfe des Hl. Römischen Reiches 1648 bis 1803. Ein biographisches Lexikon. Hrsg. von Erwin Gatz unter Mitwirkung von Stephan M. Janker,  Duncker und Humblot, Berlin 1990. ISBN 3-428-06763-0. S. 49f.
Alois Schröer: Die Bischöfe von Münster. In: Das Bistum Münster, hrsg. v. Werner Thissen, Regensberg, Münster, 1993, ISBN 3-7923-0646-8, Bd. 1, S. 3.


== Referanser ==
JTBC

JTBC (Joongang Tongyang Broadcasting Company) er en sydkoreansk kabel-tv-kanal grunnlagt i 2011.


== Eksterne lenker ==
(ko) Offisielt nettsted 
(en) JTBC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons