jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jørgen Blydt

Jørgen Blydt (født 14. mars 1868 i Bergen, død 28. april 1938 samme sted) var en norsk forretningsmann og politiker for Venstre.Blydt gikk på handelsskole i hjembyen, og var deretter tre år utenlands for videreutdanning. I 1891 overtok han – sammen med svogeren Hj. Grung –  farens firma, som dreiv handel med fiskeprodukter og fangstutstyr. Firmaet tok navnet Blydt & Grung. I 1912 fikk Blydt stillinga som børskommissær i Bergen.Han var medlem av Bergen bystyre i mange år, og han var i tida 1908–1912 formann i kommunikasjonskomiteen for Bergen og Søndre og Nordre Bergenhus amt. Han var formann i Bergens handelskammer fra 1915 til 1926, styremedlem i Bergens Kreditbank fra 1906 til 1922 og hadde ellers ei rekke verv innen handelsnæringen både lokalt og nasjonalt.Han var ei tid formann i tilsynskomiteen for Bergensbanen og nestformann i overstyret for Norges oplysningskonto for næringsveiene. Han satt også i statens rådgivende finansråd av 1918, i brenselsrådet av 1917 og i Fiskeribankens styre fra starten i 1921 til 1936. Han var medlem av rådet for Chr. Michelsens Institutt og i Den Nationale Scenes direksjon. Ennvidere var han medlem av ordensrådet fra 1925 og ordenskansler fra 1932 til 1938.Blydt var representant på Stortinget i to perioder: 1900–1903 (for Bergen) og 1916–1918 (for Sandviken krets i Bergen). Han var hovedsakelig medlem av næringskomiteen, men deltok tidvis også i  utenrikskomiteen. Da Ofotbanen blei åpna i 1903, var han en av de offisielle utsendingene fra Stortinget. I perioden 1906–1909 var Blydt vararepresentant for Kalfaret krets. Han møtte i flere kortere perioder.Blydt var mye brukt i offentlig utvalgsarbeid, herunder var han med i utvalget for utredning av havforskningsinstitutt i Bergen (formann), kullforsyningskomiteen av 1917 (formann), komiteen om utlendingers virke i Norge av 1918, valutakommisjonen av 1925 og fiskeribankkomiteen av 1931.Han var gift med Marie Berner, datter av stortingspresident Carl Berner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jørgen Blydt hos Norsk senter for forskningsdata
Quartiere Portuense

Quartiere Portuense er Romas ellevte quartiere og har betegnelsen Q. XI. Navnet Portuense kommer av Via Portuense. Quartiere Portuense ble etablert i år 1921.


== Kirker ==
Santi Aquila e Priscilla
Sacra Famiglia a Via Portuense
Gesù Divino Lavoratore
San Giovanni Ventitreesimo a Borgata Petrelli
San Gregorio Magno alla Magliana Nuova
Nostra Signora di Valme
Santa Passera
Santa Silvia
Santo Volto di Gesù


== Annet ==
Forte Portuense
Porta Portese
Ponte dell'Industria
Ponte Sublicio
Ponte della Magliana
Ponte Testaccio
Ponte Guglielmo Marconi


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XI - Portuense – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Portuense på Google Maps
Quartiere Ponte Mammolo

Ponte Mammolo er Romas 29. quartiere og har betegnelsen Q. XXIX. Quartiere Ponte Mammolo er oppkalt etter broen Ponte Mammolo. Quartiere Ponte Mammolo ble etablert i 1961.


== Kirker ==
Sacro Cuore di Gesù a Ponte Mammolo
San Gelasio I Papa
Santa Maria Maddalena de' Pazzi
San Liborio


== Annet ==
Torraccio della Cecchina
Parco regionale urbano di Aguzzano
Riserva naturale Valle dell'Aniene
Museo di Casal de' Pazzi


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXIX - Ponte Mammolo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Ponte Mammolo på Google Maps
Kypros’ herrelandslag i volleyball

Kypros’ herrelandslag i volleyball er det kypriotiske landslaget i volleyball for herrer som konkurrerer for Kypros under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 91 på FIVBs verdensranking.


== Se også ==
Kypros’ kvinnelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Profil hos FIVB.org
Kypros’ kvinnelandslag i volleyball

Kypros’ kvinnelandslag i volleyball er det kypriotiske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Kypros under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 46 på FIVBs verdensranking.


== Se også ==
Kypros’ herrelandslag i volleyball


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Profil hos FIVB.org
Quartiere Appio-Pignatelli

Appio-Pignatelli er Romas 28. quartiere gy har betegnelsen Q. XXVI. Quartiere Appio-Pignatelli er oppkaat etter Via Appia og familuen Pignatelli. Quartiere Appio-Pignatelli ble etablert i 1961.


== Kirker ==
Cappella di Santo Stefano
San Tarcisio


== Annet ==
Torre de Capo di Bove
Tomba del liberto Marco Servilio
Tomba di Seneca


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXVI - Appio-Pignatelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Appio-Pignatelli på Google Maps
Hilda Borgström

Hilda Borgström (født 13. oktober 1871 i Stockholm i Sverige, død 2. januar 1953 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller og teatersjef.


== Filmer (utvalg) ==
1913 – Ingeborg Holm
1921 – Kjørekarlen (Körkarlen)
1934 – Simon i Backabo
1940 – Ett brott
1942 – Doktor Glas
1942 – Rid i natt!
1942 – Lågor i dunklet
1944 – Klokken på Rönneberga (Klockan på Rönneberga)
1944 – Den usynlige muren (Den osynliga muren)
1944 – Kejsarn av Portugallien
1945 – Bak kulissene (Kungliga patrasket)
1946 – Driver dugg, faller regn (Driver dagg faller regn)
1948 – Banketten
1949 – Flickan från tredje raden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hilda Borgström på Internet Movie Database 
(sv) Hilda Borgström i Svensk Filmdatabas 
(da) Hilda Borgström på Filmdatabasen 
(da) Hilda Borgström på danskefilm.dk 
(da) Hilda Borgström på danskfilmogtv.dk 
(fr) Hilda Borgström på Allociné 
(en) Hilda Borgström på AllMovie 
(en) Hilda Borgström hos The Movie Database
Argancy

Argancy er en kommune i departementet Moselle i regionen Grand Est (tidligere regionen Lorraine) nordøst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Vigy som tilhører arrondissementet Metz-Campagne. I 2010 hadde Argancy 1 318 innbyggere.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Argancy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Argancy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Solovej

«Solovej» (ukrainsk: «Соловей», norsk oversettelse: nattergal) er en folkelektronika-låt fra 2020 med det ukrainske bandet Go_A. Den vant den ukrainske sangkonkurransen Vidbir lørdag 22. februar 2020 og skulle vært Ukrainas bidrag i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland, men konkurransen ble avlyst på grunn av koronapandemien. Hadde konkurransen blitt arrangert som planlagt, ville det vært første gang Ukraina hadde deltatt med en låt der hele teksten er på ukrainsk.


== Om sangen ==
Låten er skrevet av det ukrainske bandet Go_A, som ble etablert i 2012. Bandet opererer innen sjangrene elektronika, folk og dance, og sendte inn sin selvskrevne låt «Solovej» til sangkonkurransen Vidbir, som arrangeres av kringkasterne STB og UA:PBC. Låten var en av 16 som ble plukket ut til å delta i konkurransen. 
Sangen deltok i semifinale 1 den 8. februar 2020. Der endte den på andreplass og avanserte til finalen lørdag 22. februar 2020. I finalen gikk «Solovej» til topps hos både juryene og folket, og den vant dermed konkurransen sammenlagt. Som følge av seieren skulle sangen være Ukrainas bidrag til Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam og Nederland, men på grunn av koronavirusutbruddet i 2020 ble konkurransen avlyst. Dette ville ha vært første gang Ukraina stilte med en låt som kun har ukrainsk tekst.I januar 2020 ble Ukraina trukket til å delta i semifinale 1 av Eurovision Song Contest. Semifinalen skulle ha vært arrangert i Rotterdam Ahoy i Rotterdam i Nederland tirsdag 12. mai.


== Utgivelseshistorikk ==


== Referanser ==
Réminiac

Réminiac er en kommune i departementet Morbihan i regionen Bretagne i det nordvestlige Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Guer som tilhører arrondissementet Vannes. I 2010 hadde Réminiac 354 innbyggere.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Réminiac


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Réminiac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Kongen av Gulset

Kongen av Gulset er en norsk TV-serie som først ble sendt på NRK våren 2019. Serien er en fiksjonalisert fremstilling av oppveksten til serieskaper Jonis Josef i drabantbyen Gulset i Skien. Alle de seks episodene i den første sesongen av serien ble lagt ut på NRK Nett-TV 21. februar 2019. Sesong 2 med fem episoder ble utgitt 5. mars 2020.Serien vant prisene for årets nyskapning og beste foto, TV-drama (Torstein Østberg) under Gullruten 2019 og prisen årets morsomste humordrama under Humorprisen 2019. Den ble nominert til beste humorprogram foran Gullruten 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kongen av Gulset på Internet Movie Database 
(no) Kongen av Gulset på NRK TV
Gunn Wållgren

Gunn Wållgren (født 16. november 1913 i Göteborg i Sverige, død 4. juni 1983 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller.


== Filmer (i utvalg) ==
1943 – Sjätte skottet
1944 – Kejsarn av Portugallien
1945 – Resan bort
1946 – Mens porten var stengt (Medan porten var stängd)
1953 – Glassberget (Glasberget)
1970 – Söderkåkar (TV-serie)
1977 – Brødrene Løvehjerte (Bröderna Lejonhjärta)
1982 – Fanny og Alexander (Fanny och Alexander)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunn Wållgren på Internet Movie Database 
(sv) Gunn Wållgren i Svensk Filmdatabas 
(da) Gunn Wållgren på Filmdatabasen 
(fr) Gunn Wållgren på Allociné 
(en) Gunn Wållgren på AllMovie 
(en) Gunn Wållgren hos The Movie Database
Empires (Alicja Szemplińska-sang)

«Empires» (norsk oversettelse: imperier) er en popballade fra 2020 med den polske artisten Alicja Szemplińska. Sangen vant den polske musikkonkurransen Szansa na sukces søndag 23. februar 2020 og ble Polens bidrag i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland. 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.


== Om sangen ==
Sangen er komponert av Patryk Kumór, Dominic Buczkowski-Wojtaszek, Frazer Mac og Laurell Barker. Den var Szemplińskas deltakersanger under finalen av Szansa na sukces på tv-kanalen TVP2 søndag 23. februar 2020. I avstemningen var den favoritten hos juryen og seerne, og den vant konkurransen sammenlagt.


=== Eurovision Song Contest ===
Som vinner av den polske finalen skulle «Empires» ha vært Polens bidrag i Eurovision Song Contest 2020. I januar 2020 ble Polen trukket til å delta i semifinale 2 av Eurovision Song Contest. Semifinalen var planlagt avholdt i Rotterdam Ahoy i Rotterdam i Nederland torsdag 14. mai. Men på grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen covid-19. Sangen fikk dermed aldri deltatt i konkurransen.


== Referanser ==
Eduardo Camavinga

Eduardo Camavinga (født 10. november 2002) er en angolansk‌født fransk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Real Madrid CF.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Frankrikes tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eduardo Camavinga – UEFA 
(fr) Eduardo Camavinga – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Eduardo Camavinga – LÉquipe 
(en) Eduardo Camavinga – Transfermarkt 
(en) Eduardo Camavinga – national-football-teams.com 
(en) Eduardo Camavinga – WorldFootball.net 
(en) Eduardo Camavinga – Soccerbase.com 
(en) Eduardo Camavinga – FootballDatabase.eu 
(en) Eduardo Camavinga – Soccerway 
(en) Eduardo Camavinga – EU-Football.info
Quartiere Monte Sacro Alto

Quartiere Monte Sacro Alto er Romas 28. quartiere og har betegnelsen Q. XXVIII. Quartiere Monte Sacro Alto er oppkalt etter høyden Monte Sacro. Quartiere Monte Sacro Alto ble etablert i 1961.


== Kirker ==
Sant'Achille
San Giovanni Crisostomo
San Mattia
San Ponziano


== Annet ==
Parco Talenti
Parco delle Mimose
Parco della Cecchina


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXVIII - Monte Sacro Alto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Monte Sacro Alto på Google Maps
Anthiphula

Anthiphula er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter .


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (India, Malaysia).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Hylaspini Chapuis, 1875
Slekten Anthiphula Jacoby, 1892
Anthiphula modesta (Jacoby, 1896)
Anthiphula semifulva Jacoby, 1892


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthiphula i Global Biodiversity Information Facility
Quartiere San Basilio

San Basilio er Roms 30. quartiere og har betegnelsen Q. XXX. Quartiere San Basilio er oppkalt etter Casale di San Basilio. Quartiere San Basilio ble opprettet i år 1961.


== Kirker ==
San Basilio
San Cleto
San Benedetto Giuseppe Labre
Sant'Agostina Pietrantoni


== Annet ==
Casale di San Basilio
Casale Scorticabove
Ruderi di Coazzo


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXX - San Basilio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere San Basilio på Google Maps
Quartiere Collatino

Collatino er Romas 22. quartiere og har betegnelsen Q. XXII. Navnet Collatino kommer av Via Collatina. Quartiere Collatino ble etablert i 1961.


== Kirker ==
Santa Maria del Soccorso
Santa Maria Addolorata
San Giuseppe Artigiano
Santa Maria della Visitazione
Sant'Agapito
San Giovanni Battista in Collatino
Sant'Igino Papa
Gesù di Nazareth


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXII - Collatino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Militærkunst (militær vitenskap)

Militærkunst (fransk: L'Art de la Guerre; engelsk: art of war) er et felt innen teoretisk forskning og opplæringsmetodikk i militærvitenskep - brukt i gjennomføring av militære operasjoner på land, sjø  eller i luften. Militærkunst inkluderer studien og anvendelsen av prinsipper for krigføring og krigens lover som gjelder i like stor grad til det nært beslektede militær strategi, operasjonell kunst og taktikk. Utøvelse av militærkunst er svært avhengig av økonomi, logistikk og støtte til de væpnede styrker,  og reflekterer sosiale påvirkninger på den militære organisasjon.  Den er et uttrykk for kreativ tenkning for beslutningstakere i å engasjere sine styrker, og inkluderer  kart over området til påtenkte operasjoner som et veritabel lerret, og bevegelsen av krefter som vanligvis er merket på kartet med piler, som penselstrøk. Mindre oppfinnsomt ble det definert i Frankrike i det 19. århundre som: 

Militærkunst er kunsten å konsentrere seg - og å engasjere, i det perfekte øyeblikket, en overlegen styrke av soldater på det avgjørende punkt.
 og Kunsten å spå fiendens intensjon fra små indikasjoner er en kunst som sjelden villeder, og er en av de mest verdifulle egenskapene til militært geni. Det er ikke kjent at mange av de største militære ledere i Europa og Asia, særlig Japan, var i seg selv enten etablerte kunstnere, eller kunstsamlere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
De La Barre Duparcq, Nicolas Édouard, Oversatt av George Washington Cullum, (Brig.Generasjon)Elementer av Militære Kunst og Historie: Bestående av Historien og Taktikk på Egen Armer; Kombinasjonen av Armene, og Mindre Operasjoner av Krigen, D. Van Nostrand, New York, 1863
Halleck, H. Innsats, (Mag.Generasjon), Elementer av Militære Kunst og Vitenskap, D. Appleton & company, New York, 1862
Hylaspoides

Hylaspoides er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art .


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 9 millimeter), bred, blank, metallisk grønn bladbille, bakkroppen er rød, dekkvingene bronsefargede. Antennene er halvparten til to tredjedeler så lange som kroppen.
Pronotum er firkantet, mye smalere enn dekkvingene, bredere enn langt.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Sikkim.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Hylaspini Chapuis, 1875
Slekten Hylaspoides Duvivier, 1892
Hylaspoides magnifica Duvivier, 1892


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hylaspoides i Global Biodiversity Information Facility 
Hylaspoides – detaljert informasjon på Wikispecies
Pseudaplosonyx

Pseudaplosonyx er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art .


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 9,5-11 millimeter), avlang, blank, rødbrun bladbille, dekkvingene er fiolettaktig blå. Pronotum og dekkvinger er kraftig punkterte, dekkvingene kledt med lange, rødlige hår.
Pronotum er firkantet, mye smalere enn dekkvingene, bredere enn langt.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Sumatra.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Trådbladbiller, Galerucinae Latreille, 1802
stammen Hylaspini Chapuis, 1875
Slekten Pseudaplosonyx Duvivier, 1884
Pseudaplosonyx coeruleipennis Duvivier, 1884


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudaplosonyx i Global Biodiversity Information Facility
Quartiere Giuliano-Dalmata

Giuliano-Dalmata er Romas trettiførste quartiere og har betegnelsen Q. XXXI. Quartiere Giuliano-Dalmata er oppkalt etter områdene Venezia Giulia og Dalmazia (Dalmatia). Quartiere Giuliano-Dalmata ble opprettet i år 1961.
Det kom 2.000 flyktninger hit i 1955 fra den istriske halvøy (det istrisk-dalmatiske eksodus) og slo seg til i brakker som stod igjen etter arbeidere som hadde vært med på byggingen av praktbyggene til Esposizione Universale di Roma eller World Expo 42 (det ble senere distriktet EUR).


== Kirker ==
Sant'Anselmo alla Cecchignola
Santa Giovanna Antida Thouret a Fonte Meravigliosa
San Giuseppe da Copertino
San Marco Evangelista in Agro Laurentino
Sante Perpetua e Felicita


== Annett ==
Via Laurentina
Archivio museo storico di Fiume
Castello della Cecchignola
Museo storico della motorizzazione militare


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Quartiere XXXI - Giuliano-Dalmata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Quartiere Giuliano-Dalmata på Google Maps
Via Ardeatina

Via Ardeatina var en gammel romervei, likeså en moderne vei. Den førte fra Roma til byen  Ardea, hvoretter den har sitt navn. Ardea er 39 kilometer fram Roma.
Den moderne landeveien følger omtrent den samme kurs som antikkens romervei, men ikke helt.


== Eksterne lenker ==
Lacus Curtius: Via Ardeatina
Via Casilina

Via Casilina var en romervei som knyttet Roma sammen med landsdelen Campania. Veien har fått sitt navn fra den by den endte i, nemlig Casilinum.Veien er en fusjon av to eldre romerveier, Via Latina og Via Labicana. Via Labicana førte fra Roma til Labicum, mens  Via Latina endte opp  Capua.
Det opprinnelige Capua skulle med tiden ble avfolket ved det at mesteparten av innbyggerne flyttet til Casilinum, som tidligere bare var en elvehavn. Dette stedet tok etterhvewrt i bruk den gamle byens navn; det moderne Capua ligger altså ikke der den gamle byen lå - det heter nå Santa Maria Capua Vetere. Som en av konsekvensene av dette tok de forente gamle romerveier Via Latina og Via Labicana et nytt navn, Via Casilina. Dette navnet benyttes også om den moderne hovedveien. Via Latina har dermed ikke et motstykke i en moderne navnebror.
Via Casilina forlot Roma gjennom Porta Maggiore. På veien til Casilinum passerte veien blant annet byene og stedene Colonna, Anagni, Monte Compatri, San Cesareo, Labico, Valmontone, Colleferro, Segni, Paliano, Anagni, Ferentino, Frosinone, Torrice, Ripi, Pofi, Ceprano, Arce, Colfelice, Roccasecca, Piedimonte San Germano, Cassino, San Vittore del Lazio, San Pietro Infine, Mignano Monte Lungo, Conca della Campania, Tora e Piccilli, Marzano Appio, Vairano Patenora, Teano, Calvi Risorta, Pignataro Maggiore og Pastorano. 
Hele strekningen var om lag 200 kilometer lang.


== Referanser ==
Via Collatina

Via Collatina var en romervei som førte i østlig retning fra Roma til byen Collatia. Den inngikk i det av romerne anlagte utmerkede veinettet.
Via Collatina stråler ut fra det gamle Roma fra Porta Maggiore, likesom en rekke andre romerveier, Via Gabiana, Via Prenestina og Via Labicana. Etter et stykke med samløp med andre romerveier legger den seg langs akvadukten Aqua Virgo, hvis kilder er tett ved veien, og ender opp i den gamle by Collatia, som er 15 kilometer nordøst for Roma, ved et vassfar som tømmer seg i elven Aniene.
Med tiden ble Via Collatina delvis forandret, mest ved at veinavnet gikk ut av bruk og deler av strekningen fikk andre navn. Ett av disse stykkene var en tid kjent som Via di Malabarba.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 http://www.treccani.it/enciclopedia/via-collatina_%28Enciclopedia-Italiana%29/.  
 http://www.archeoroma.com/le_vie_consolari.htm.  
 https://rerumromanarum.blogspot.it/2015/02/via-di-malabarba.html.
Meta Sudans

Meta Sudans var en konisk utformet fontene i Roma. Den lå nær Colosseum og ble oppført under keiserne Titus og Domitian. Meta betyr konisk eller kjegleformet figur. Fontenen lå på det sted der triumftog vendte om for å ferdes oppover Velia og Via Sacra. Meta Sudans markerte også skjærningspunkt for flere av det augusteiske Romas fjorten regioner.
Sudans betyr «svettende» og angir at vann rant ned langs steinenes sider. Selve fontenen var 17 meter høy, mens bassenget var 16 meter i diameter og 1,4 meter dyp.
Restene av Meta Sudans ble revet i 1936.


== Litteratur ==
Roma (italiensk). Milano: Touring Club Italiano. 2002. s. 282. ISBN 88-365-2541-5. 
Rome: An Oxford Archaeological Guide (engelsk). Oxford: Oxford University Press. 1998. s. 271–272. ISBN 0-19-288003-9. 
Guida archeologica di Roma (italiensk). Milano: Arnoldo Mondadori. 1980. s. 175. 
Marlowe, Elizabeth (2004), «‘The Mutability of All Things’: The Rise, Fall and Rise of the Meta Sudans Fountain in Rome», i: Arnold, Dana; Ballantyne, Andrew, Architecture as Experience: Radical Change in Spatial Practice, London: Routledge, ss. 36–56, , https://www.academia.edu/841697/_The_Mutability_of_All_Things_The_Rise_Fall_and_Rise_of_the_Meta_Sudans_Fountain_in_Rome 


== Eksterne lenker ==
(en) Meta sudans (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
 http://archeoroma.beniculturali.it/en/archaeological-site/meta-sudans.   Arkivert 9. desember 2015 hos Wayback Machine.
Ivar Olaus Sundet

Ivar Olaus Sundet (født 11. desember 1871 i Osen, død 20. oktober 1960) var en norsk jurist, byfogd og politiker for Venstre.Sundet tok i 1891 studenteksamen ved Hauges Minde i Kristiania og i 1896 juridisk embetseksamen. I perioden 1897–1900 arbeidde han som fullmektig hos i Moss og Nordmøre sorenskriverier. Fra sommeren 1900 var han sakfører i Kristiansund. Ei kort tid var han konstituert som sorenskriver, byfogd og politimester. I 1917 blei han så fast utnevnt til byfogd i Kristiansund, et embete han hadde i 25 år. I perioden 1921–1929 var han også bestyrer av Norges Banks avdeling i byen. Som pensjonist fra 1942 bosatte han seg i Ski.Sundet hadde ei rekke offentlige verv i Kristiansund og i amtet. Han var medlem i bystyret 1911–1919 og 1923–1931, hertil ordfører 1914–1916. Han var med i fylkets jernbanekomite fra 1914 til 1927. I tillegg hadde han verv i flere av byens banker og i Forretningsbanken i Trondheim. Han var formann i Titranfondets styre fra 1917 til 1942 og formann i Klippfiskrådet fra 1934 til 1936.I valgperioden 1916–1918 møtte han på Stortinget som representant for Kristiansund krets. Han var da medlem av jernbanekomiteen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ivar Olaus Sundet hos Norsk senter for forskningsdata