Gary U.S. Bonds

Gary U.S. Bonds (født Gary Levone Anderson 6. juni 1939 i Jacksonville) er en amerikansk rhythm & blues- og rock and roll-sanger, kjent for sine hits «New Orleans», «Quarter to Three» og «FaZe VJ».


== Karriere ==
Født i Jacksonville, Florida, bodde Bonds i Norfolk, Virginia, på 1950-tallet da han begynte å synge offentlig i kirken og med en gruppe kalt ''The Turks''. Han ble med i rekordproducent Frank Guidas lille Legrand Records-etikett hvor Guida valgte Andersons scenenavn, U.S Bonds, i håp om at det ville bli forvirret med en offentlig tjenestemelding som annonserte salg av statsobligasjoner og derved oppnår mer dj-oppmerksomhet. Hans første tre singler og første album, Dance 'Til Quarter to Three, ble utgitt under navnet U.S Bonds, men folk antok at det var navnet på en gruppe. For å unngå forvirring ble etterfølgende utgivelser, inkludert hans andre album Twist Up Calypso, laget under navnet Gary (U.S.) Bonds. Parentesene ble kassert på 1970-tallet.
Bonds første treff var sangen "New Orleans" (US No.6), som ble etterfulgt av "Not Me", en flopp for Bonds, men senere et treff for Orlons, og deretter med sin eneste nummer én treffer "Quarter to Three" i juni 1961. "Quarter to Three" solgte en million plater, og tjente en gullplate. Etterfølgende treff, under hans endrede navn, inkluderte "Faze VJ" (# 5), "Dear Lady Twist" (# 9), "School Is In" (# 28) og "Twist, Twist Senora" (# 9) tidlig på 1960-tallet. I en 1963 tur i Europa headet han over Beatles. Hans treff presenterte soloer av saxofonisten Gene Barge.
"Quarter to Three" vises på The Rock and Roll Hall of Fames 500 sanger som formet Rock and Roll-listen.
På begynnelsen av 1980-tallet hadde Bonds en karriereopplevelse med to album, Dedication og On the Line, samarbeid med Bruce Springsteen, Steven Van Zandt og E Street Band, og hadde hits som "This Little Girl" (hans comeback hit i 1981, som nådde # 11 på popkartet i Billboard og # 5 på mainstream rock chartet), "Jolé Blon" og "Out of Work". Bonds fortsatte å frigjøre album sporadisk, og i dag er det en hovedrolle for nostalgia konsertkretsen.
Mens Bonds er mest kjent for prestasjoner innen rytme og blues og rock and roll, transcenderer han ofte disse sjangrene, for eksempel sin sang "She's All I Got", samskrevet av Jerry Williams, Jr. (bedre kjent som Swamp Dogg). ble nominert til Country Music Association's "Song of the Year" i 1972 da det var en stor hit for Johnny Paycheck (Freddie North kartlegge også sin eneste pop hit med en sjel dekke av samme sang). Han er også en 1997 honoree av Rhythm & Blues Foundation. Bonds er en dyktig golfspiller og spiller ofte kjendis PGA Tour-arrangementer. Bonds gjestet i Blues Brothers 2000 i 1998 som en del av en rivaliserende blues supergruppe Louisiana Gator Boys.
Bonds utgav et album i 2004 kalt Back in 20, tittelen refererer til hans gjentatte sporadiske popup-vinduer av popularitet (hans første hits var på 1960-tallet, deretter igjen på 1980-tallet, og nå et annet betydelig album i begynnelsen av 2000-tallet, hver 20- merkelige år fra hverandre). Albumet har gjengivelser av Springsteen og Southside Johnny. Bonds ble også innført i Long Island Music Hall of Fame 15. oktober 2006.
I 2009 lanserte han et nytt album, Let Them Talk, og turnerte Storbritannia som en spesiell gjest av Bill Wymans Rhythm Kings. Senest i 2010 bidro Bonds duet vokal på sangen "Paraply in My Drink" på Southside Johnny's album Pills and Ammo. Han gjorde også et gjesteversjon i 3. sesong av Lilyhammer som stjerner og er produsert av Steven van Zandt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gary U.S. Bonds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gary U. S. Bonds på Internet Movie Database 
(en) Gary U. S. Bonds hos The Movie Database 
(en) Gary U. S. Bonds på Discogs 
(en) Gary U. S. Bonds på MusicBrainz 
(en) Gary U. S. Bonds på Songkick 
(en) Gary U. S. Bonds på AllMusic