jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paracrepidomenus

Paracrepidomenus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore (10-15 millimeter), lange og smale, brunlige smellere. Antennene er sagtakkede og noe lengre enn hode + pronotum. Oversiden er fint hårete. Pronotum er trapesformet, lengre enn bredt, bakhjørnene er spisst tilbaketrukne. Dekkvingene har fine punktrader.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det østlige Australia, fra Tasmania i sør til Queensland i nord.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien Dendrometrinae
Stammen Crepidomenini
Slekten Paracrepidomenus Schwarz, 1906
Paracrepidomenus filiformis (Candèze, 1863)
Paracrepidomenus linearis (Schwarz, 1903)
Paracrepidomenus surrufus Calder, 1986
Paracrepidomenus tasmanicus (Candèze, 1863)


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Paracrepidomenus [1]
(en) Paracrepidomenus i Encyclopedia of Life 
(en) Paracrepidomenus i Global Biodiversity Information Facility
Pseudagriotes

Pseudagriotes er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
En middelsstor (14-16 millimeter), avlange, halvblanke, svarte smeller. Antennene er tynne og trådformede, pronotum litt bredere enn langt, tett punktert, hvelvet med rundede sider, bakhjørnene stikker rett bakover og har en skarp lengdekjøl. Dekkvingene er langt avsmalnende bakover med fine punktstriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.


== Levevis ==
Storsmellernes larver lever for det meste i morken, død ved. Denne arten er knyttet til hule eiketrær.


== Utbredelse ==
Arten er bare kjent fra Tyrkia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien storsmellere, Elaterinae Leach, 1815
Stammen Elaterini Leach, 1815
Understammen Elaterina
Slekten Pseudagriotes Schwarz, 1896
Pseudagriotes holtzi Schwarz, 1896


== Eksterne lenker ==
(en) Pseudagriotes i Global Biodiversity Information Facility
RUSADA

Russlands Antidopingbyrå, RUSADA, (engelsk: Russian Anti-Doping Agency) er Russlands nasjonale antidopingbyrå. Organisasjonen har hovedkontor i Moskva, og ledes pr desember 2019 av Jurij Ganus.


== Tilknytninger ==
RUSADA er underlagt World Anti-Doping Agency (WADA), men ble utestengt fra WADA i november 2015 etter at det tyske kringkastingsselskapet ARD viste en dokumentar («The Secrets of Doping: How Russia makes its Winners») i 2014, som hevdet at Russland har et omfattende, statsstyrt dopingprogram, der både idrettsministeren, visestatsministeren, etterretningstjenesten og dopinglaboratoriene i Moskva og Sotsji skal ha deltatt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisiell hjemmeside
Pinar Akyol

Pınar Akyol (født 2. oktober 2003) er en tyrkisk friidrettsutøver, som konkurrerer i kulestøt. Hun vant kulestøt under Sommer-EYOF 2019, og fikk sølv under U20-EM i friidrett 2019. 


== Idrettskarriere ==


=== Sesongen 2018 ===
Akyol kom på andreplass i kulestøt under det tyrkiske U18-mesterskapet innendørs i januar 2018. Hun fikk bronse i kulestøt under Gymnasiaden i mai, og vant kulestøt under det tyrkiske U18-mesterskapet utendørs i juni.


=== Sesongen 2019 ===
Hun deltok i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2019 i Istanbul, og vant der kulestøt, foran Nina Capatina fra Moldova og Tjaša Križan fra Slovenia. En uke senere vant hun kulestøt under det tyrkiske U18-mesterskapet innendørs.Hun vant også kulestøt under U20-balkanmesterskapet i friidrett 2019, og hun kom på andreplass under U20-EM i friidrett 2019, bak Jorinde van Klinken fra Nederland. Under Sommer-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival) vant hun kulestøt, og satte ny personlig rekord med 3 kg kule i kvalifiseringsrunden, med 18,50 meter. I september kom hun på fjerdeplass under Balkanmesterskapet i friidrett 2019, og hun deltok i Europacupen for klubblag 2019 (gruppe A), og vant der kulestøt.


=== Sesongen 2020 ===
Hun ble tyrkisk U18-mester og U20-mester i kulestøt innendørs i 2020. U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2020 ble arrangert i Istanbul, og Akyol vant på nytt kulestøt. Utendørs vant hun kulestøt i det tyrkiske U20-mesterskapet i friidrett, og hun fikk sølv i det tyrkiske mesterskapet i friidrett. Hun vant kulestøt under U20-balkanmesterskapet i friidrett 2020.


=== Sesongen 2021 ===
Etter en andreplass i kulestøt under det tyrkiske innendørsmesterskapet i friidrett i februar deltok hun i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2021, som hun vant. En uke senere deltok hun i Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2021, og kom der på andreplass bak Emel Dereli. Under European Throwing Cup 2021 vant hun kulestøt i U23-klassen. Hun ble nummer to i kulestøt under det tyrkiske mesterskapet i friidrett, og vant kulestøt under U20-balkanmesterskapet i friidrett 2021, for tredje år på rad. Under Balkanmesterskapet i friidrett 2021 ble hun nummer to, igjen bak Emel Dereli. Hun vant kulestøt under U20-EM i friidrett 2021 i Estland, og i august kom hun på andreplass under U20-VM i friidrett 2021, bak Miné de Klerk fra Sør-Afrika.


=== Sesongen 2022 ===
Akyol vant det tyrkiske U20-mesterskapet innendørs, og hun vant også U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022. Hun vant det tyrkiske mesterskapet innendørs, og vant med det sin første nasjonale tittel på seniornivå. Hun vant Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2022, og hun vant igjen U23-klassen under European Throwing Cup 2022 i Portugal. I mai vant hun det tyrkiske U20-mesterskapet i friidrett. Hun deltok i U20-VM i friidrett 2022, og ble der nummer to bak Miné de Klerk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pinar Akyol – World Athletics 
(en) Pinar Akyol – TheSports.org
På stengrunn (musikkgruppe)

På stengrunn er en norsk musikkgruppe fra Oslo, og består av Jon Arne Corell, Lars Klevstrand, Kari Svendsen, Steinar Ofsdal, Carl Morten Iversen og Moddi. Tidligere var også Lillebjørn Nilsen med i gruppa. På stengrunn er kjent for sin tonesetting av arbeiderdikteren Rudolf Nilsens tekster.


== Bakgrunn ==
I 1973 gikk musikerne Lillebjørn Nilsen, Jon Arne Corell, Lars Klevstrand, Kari Svendsen, Steinar Ofsdal og Carl Morten Iversen sammen om prosjektet På stengrunn der de skrev egne melodier til Rudolf Nilsens dikt. Det selvtitulerte albumet På stengrunn solgte til sølv og blir omtalt som et referanseverk i den norske politiske vise­tradisjonen.Fra midten av 2000-tallet har gruppa holdt jevnlige konserter basert på albumet fra 1973, dog uten Lillebjørn Nilsen. Etterhvert kom Pål Moddi Knutsen fra Senja med i gruppa.


=== Ny utgivelse ===
I 2019 kom oppfølgeren På gjensyn, 46 år etter det første albumet, til gode kritikker fra anmelderne. Der det første albumet la vekt på de røde kampdiktene, var gruppa opptatt av å vise fram mangfoldet i Nilsens diktning på oppfølgeralbumet. Det inneholder sanger til Nilsens kjærlighetsdikt, samt flere av diktene som etablerte Nilsen som en av de første bydikterne i norsk litteraturhistorie. Jon Arne Corell har pekt på at utvalget viser Nilsen som novelledikter.


== Diskografi ==
1973: På stengrunn (Polydor – 2382 035)
2019: På gjensyn (Plateselskapet No. 13 – NO13LP004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) På stengrunn på Discogs 
(en) På stengrunn på Spotify
Marie Bäumer

Marie Bäumer (7. mai 1969 i Düsseldorf) er en tysk skuespiller som er med i filmen Dresden. Hun blir forelsket i Robert når hun skal elske Alexander


== Utvalgt filmografi ==


== Priser ==
Grimme-Preis (2011)
Kitzbuehel Film Festival Honorary Award (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marie Bäumer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marie Bäumer på Internet Movie Database 
(no) Marie Bäumer hos Filmfront 
(sv) Marie Bäumer i Svensk Filmdatabas 
(fr) Marie Bäumer på Allociné 
(en) Marie Bäumer på AllMovie 
(en) Marie Bäumer hos Rotten Tomatoes 
(en) Marie Bäumer hos The Movie Database
Henriette Strindberg

Henriette Helene Strindberg (født Nielsen 24. desember 1894 i Bergen, død 19. september 1964 i Bergen) var en norsk operasangerinne og sangpedagog som hadde fremtredende roller i operaer og operetter i innland og utland.


== Familie ==
Henriette Strindberg var datter av kontorsjef Christian Nielsen («Sangerhøvdingen») og Olufine Olsen. Hun ble 8. april 1919 gift med den svenske marinekapteinen, disponenten og marinemaleren Arnold Strindberg (1883-1946), hvis far var fetter av dramatikeren August Strindberg. Hun ble 16. november 1929 gift for annen gang, med kapellmester Harald Heide. Hun var også kjent som Henriette Heide.


== Liv og virke ==
Henriette Strindberg studerte blant annet hos den svenske legen og sangpedagogen Gillis Bratt i Stockholm.Henriette Strindberg debuterte ved Nationaltheatret 23. mai 1919, i rollen som Suzuki i operaen Madama Butterfly. Debuten ble godt mottatt, og kritikeren Gerhard Schjelderup skrev at hun «[…] debuterede med Held. Stemmen er vakker og velpleiet, og hun er heller ikke uden dramatisk Talent». Omkring 1920 opptrådte hun også i Stockholm. Hun ga senere gjesteopptredener i blant annet London, Paris, Stavanger og Reykjavik.Hun virket i en lengre periode ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen, for det meste som sangerinne. Hun hadde omkring midten av 1920-årene et avbrudd derfra, da hun var tilknyttet Mayol-teatret i Kristiania. Tittelpartiet i Grevinne Mariza fremførte hun mer enn 50 ganger i Oslo, før hun gjentok suksessen i den samme rollen i Bergen.Hun medvirket som solist ved urfremførelsen av kantaten Norge i våre hjerter av Nordahl Grieg og Sverre Jordan ved Landsutstillingen i Bergen i 1928.I 1928 ble hun tilknyttet Musikkonservatoriet i Bergen, og hun ga dessuten privatundervisning.


== Roller i utvalg ==
Suzuki i Madama Butterfly Giacomo Puccini (Nationaltheatret, 1919)
Hanna Glawari i Den glade enke av Franz Lehár (Den nationale Scene, 1922)
Julia i Hollænderpigen av Julius Brammer, Alfred Grünwald & Emmerich Kálmán (Stavanger, 1923)
Odette Darimonde i Bajaderen av Julius Brammer, Alfred Grünwald & Emmerich Kálmán (Mayol-teatret, 1924)
Grevinne Mariza i Grevinne Mariza av Julius Brammer, Alfred Grünwald & Emmerich Kálmán (Den nationale Scene, 1925)
Floria i Tosca av Giacomo Puccini (Den nationale Scene, 1926)
Fedora Palinska i Cirkusprinsessen av Julius Brammer, Alfred Grünwald & Emmerich Kálmán (Den nationale Scene, 1928)


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 165. ISBN 8200056228.
Jurij Ganus

Jurij Ganus (født 5. mars 1964) er en russisk jurist og næringslivsleder, som siden 2017 har vært leder for RUSADA, Russlands Antidopingbyrå.Ganus er utdannet ved St. Petersburg State University og St. Petersburg Law University, og tok etterutdanning ved The Institute of Directors i Storbritannia. Han har tidligere vært direktør i VIESSMANN GmbH, North-Western Sea Company og ENSTO Building Technology, og var styreleder i North-Western Industrial Railway Transport. Han har også undervist ved bl.a. Moscow State Technical University named after N. E. Bauman og Higher School of State Audit of Moscow State University.Den 31. august 2017 ble han valgt som generaldirektør for RUSADA, etter at fungerende generaldirektør Anna Antseliovitsj trakk seg i mars 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Presentasjon hos RUSADA
Volda-dommen

Den såkalte Volda-dommen handler om at en kvinne som bodde i Volda mener seg voldtatt av en mann i mai 1996. Hun anmeldte saken i februar 1997, men anmeldelsen ble henlagt både av politiet og statsadvokaten. I oktober 1999 stevnet mannen kvinnen for retten fordi han mente at hun hadde satt ut rykter om ham i forbindelse med den påståtte voldtekten. I herredsretten og lagmannsretten ble kvinnens voldtektspåstander mortifisert, og hun ble dømt til å betale mannen 20.000 kroner i skadebot. Hun anket saken til Høyesterett som den 20. november 2001 frifant kvinnen fra kravet om å betale erstatning til mannen hun beskyldte for voldtekt.
Høyesterett legger i dommen vekt på at mennesker som mener de er utsatt for overgrep, må få lov til å snakke om det med andre.

Saken førte til en lovendring som begrenser muligheten til selv å bli straffet for injurier eller pådra seg erstatningsansvar når en person forteller til andre at hun eller han er blitt utsatt for et seksuelt overgrep.


== Detaljer ==
Morgenen etter den angivelige voldtekten i mai 1996, fortalte hun til noen venninner at hun var blitt voldtatt. I alt snakket kvinnen med 11 personer om saken.
Mannen fikk først kjennskap til påstandene om voldtekt i januar 1997. Han oppsøkte da kvinnen sammen med noen venner og konfronterte henne med uttalelsene. Etter dette besøket politianmeldte hun mannen for voldtekten.
Både politiet og statsadvokaten henla saken ut fra bevisets stilling.
I 1999 fikk mannen problemer på sitt arbeidssted på grunn av ryktespredning om saken. Han stevnet da kvinnen for retten fordi han mente at hun hadde satt ut rykter om ham i forbindelse med den påståtte voldtekten.
I herredsretten og lagmannsretten ble kvinnens voldtektspåstander mortifisert, og hun ble dømt til å betale mannen 20.000 kroner i skadebot. Hun anket saken til Høyesterett.
For Høyesterett ble dette en avveining av hensynet til kvinnens ytringsfrihet i forhold til mannens krav på vern av sin ære. I dommen blir det vist til tre kjennelser i Den europeiske menneskerettighetsdomstol.
Her ble den norske stat dømt etter at tidligere dommer har dømt tre saksøkere i saker som går på ytringsfrihet i forhold til æresvern. Disse tre saksøkerne var bladet Tromsø, Bergen politilag og Bergens Tidende.


== Referanser ==
Dahianna Hernandez Reyes

Dahianna Alexandra Hernandez Reyes (født 6. juni 1991) er en colombiansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T37/F37. Dette er en klasse for utøvere i parafriidrett, som har funksjonshemming i den ene halvdelen av kroppen, men som ikke bruker rullestol. 


== Idrettskarriere ==
Hernandez deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der sølv i diskos i klassen T38, bak Jennifer Lynn Brown fra Canada.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Infostrada Sports
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 9. desember 2019 hos Wayback Machine.
Alcee Hastings

Alcee Lamar Hastings (født 5. september 1936 i Altamonte Springs, Seminole County, Florida, død 6. april 2021) var en amerikansk jurist og politiker (Demokratene). Han ble utnevnt av president Jimmy Carter som den første afroamerikanske føderale dommer i Florida. Han ble i 1979 tiltalt for korrupsjon, men ble frifunnet. I 1989 ble han imidlertid fradømt sitt embete ved føderal riksrett i Senatet, på grunn av de samme korrupsjonsanklagene. Hastings stilte i 1993 til valg til Representantenes hus og innvalgt for Florida. Han ble senere gjenvalgt ved hvert valg, siste gang i 2013.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han tok eksamen ved Crooms Academy i Sanford i Florida i 1953, og fikk deretter universitetsgraden bachelor ved Fisk University, Nashville, Tennesee i 1958. Han studerte jus ved Howard University School of Law, Washington, D.C., fra 1958 til 1960. Etter å ha tatt graden J.D. studerte han ved Florida Agricultural and Mechanical University, Tallahassee frem til 1963.


=== Karriere ===
Hastings etablerte privat praksis som advokat, og prøvde i 1970 uten hell å bli valgt til Senatet. Han var dommer i Broward County, Florida fra 1977 til 1979, og United States district judge for Southern District of Florida (føderal dommer) i perioden 1979–1989. Hastings ble utnevnt av president Jimmy Carter til føderal dommer i Florida; han var den første afroamerikaneren som ble utnevnt til dette embetet i Florida.


=== Riksrett og valg til Representantenes hus ===
Alcee Hastings ble i 1979 tiltalt for å ha tatt imot bestikkelser fra kriminelle for å gi reduserte straffer, men ble frifunnet. Saken ble tatt opp av den lokale domstolsadministrasjon (Circuit Court of Appeals), og endte med at Representantenes hus vedtok å reise riksrettstiltale mot Hastings. Senatet fant ham skyldig med nødvendig flertall i ni av sytten tiltalepunkter, og fradømte ham i 1989 hans dommerembete. Han ble ikke fradømt retten til å ta nye verv. I 1993 ble han innvalgt i Representantenes hus og siden gjenvalgt ved hvert valg, siste gang i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alcee Hastings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alcee Hastings på Twitter 
(en) Alcee Hastings på Facebook 
(en) Alcee Hastings på YouTube 
(en) Alcee Hastings hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Friidrett under parapanamerikanske leker 2019 - 1500 meter T13 menn

1500 meter T13 for menn under Parapanamerikanske leker 2019 ble arrangert i Lima 27. august 2019 kl 17:52. Kun finale ble avholdt. 
T13 er en klasse for synshemmede utøver innen parafriidrett.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder i klassen T13 før parapanamerikanske leker 2019, og eventuelle nye rekorder satt under lekene:


== Resultater ==


=== Finale ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Lima 2019 - Resultater
Lima 2019 - Resultater, pdf


== Eksterne lenker ==
Lima 2019 - Para athletics
Friidrett under parapanamerikanske leker 2019 - 1500 meter T20 menn

1500 meter T20 for menn under Parapanamerikanske leker 2019 ble arrangert i Lima 24. august 2019 kl 17:14. Kun finale ble avholdt. 
T20 er en klasse for utøvere innen parafriidrett, der utøverne har intellektuell funksjonsnedsettelse.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder i klassen T20 før parapanamerikanske leker 2019, og eventuelle nye rekorder satt under lekene:


== Resultater ==


=== Finale ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Lima 2019 - Resultater
Lima 2019 - Resultater, pdf


== Eksterne lenker ==
Lima 2019 - Para athletics
Friidrett under parapanamerikanske leker 2019 - 1500 meter T38

1500 meter T38 for menn under Parapanamerikanske leker 2019 ble arrangert i Lima 24. august 2019 kl 15:28. Kun finale ble avholdt. 
T38 er en klasse for utøvere med mild til moderat bevegelseshemming, herunder hypertoni, ataksi og atetose, og noen av utøverne har cerebral parese. Utøverne i denne klassen har normal funksjonsevne i den ene halvdelen av kroppen. Klassene T35 til T38 sitter ikke i rullestol, klassene T31 til T34 sitter i rullestol.


== Rekorder ==
Gjeldende rekorder i klassen T38 før parapanamerikanske leker 2019, og eventuelle nye rekorder satt under lekene:


== Resultater ==


=== Finale ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Lima 2019 - Resultater
Lima 2019 - Resultater, pdf


== Eksterne lenker ==
Lima 2019 - Para athletics
Pelikan (kristussymbol)

Pelikanen som napper i sitt eget bryst og mater sine unger med sitt blod er et folkelig symbol for Kristus og hans forsoningsoffer.
Motivet ble beskrevet første gang på 200-tallet i det greske håndskriftet Physiologus som gjengav kristne fortellinger knyttet til en rekke dyr. Om pelikanen ble det fortalt at pelikanungene ved fødselen slår etter foreldrenes ansikter. Pelikanen klyper da til ungenes hoder. På dwb tredje dagen åpnar pelikanen sitt bryst ved å rispe det med nebbene og gjenoppvekker på dette vis de døde ungene til liv.


== Se også ==
Adoro te devote


== Referanser ==
Henning Bang

Henning Bang (født 1957) er en norsk fagbokforfatter, siviløkonom og psykolog med doktograd i organisasjonspsykologi. Han er førsteamanuensis i psykologi ved Psykologisk institutt (PSI) ved Universitetet i Oslo, der han forsker på hvordan man kan skape mer effektive og velfungerende team.
Han er utdannet siviløkonom ved Norges Handelshøyskole i 1982 og mag.art. i psykologi ved Universitetet i Oslo i 1986. Han ble godkjent psykolog i 1988 og spesialist i arbeids- og organisasjonspsykologi i 1998. Han tok sin doktorgrad i psykologi ved Universitetet i Oslo i 2010 med avhandlingen Effektivitet i ledergrupper: En studie av sammenhengen mellom gruppeprosesser og teameffektivitet i ledermøter. Fra 2011 har han vært førsteamanuensis ved PSI. Han har i en periode arbeidet med par- og individualterapi, men har mesteparten av sin yrkekarriere jobbet som organisasjonspsykolog. Han fikk Undervisningsprisen ved PSI i 2004 og Bjørn Christiansens minnepris for et særlig betydningsfullt faglig bidrag fra Norsk Psykologforening i 2010. Henning Bang er fagbokforfatter og har utgitt bøkene «Organisasjonskultur» (2020), «Organisasjonskultur i praksis» (1998), «Effektive ledergrupper» (2019) og "Effective management teams and organizational behavior: A research-based model for team development" (2021).


== Referanser ==
Asuka Fujita

Asuka Fujita (født 14. februar 1996 i Osaka) er en japansk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben Borussia Dortmund og det japanske landslaget.
Hun har deltatt i to Håndball-VM (2017 og 2019).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asuka Fujita – Det europeiske håndballforbundet (EHF)
Marie Staal

Mette Marie Staal (født Mathiasen/Mathiesen 11. november 1806 i Faaborg i Danmark, død 16. februar 1871 i Christiania) var en dansk-norsk skuespiller.
Marie Staal var datter av bøkker Hans Mathiasen og Mette Mortensdatter. Hun ble 5. mai 1828 gift i Skien med den danskfødte skuespilleren Ditlev Christian Henrich Staal (1802-1859).
I perioden 1827-1833 var hun engasjert ved Julius Olsens teaterselskap i Norge. Den første vinteren var selskapet i Drammen, mens de resten av perioden var virksomme i Bergen. I årene 1833-1837 var hun ved Staal & Nielsens teaterselskap i Bergen. Deretter var hun ansatt ved Christiania Theater.
Marie Staal ble ofte benyttet i flere av de holbergske kvinneroller, og i 1851 ble følgende skrevet om hennes prestasjoner på scenen: 

«I det Hele er Mad. Staal en ypperlig Holbergs Figur; man har ved tidligere Holbergske Stykker, saaledes ved Kandestøberen ifjor, forsøgt at remplacere hende ved Andre, men den komiske Effekt har ikke vundet derved; Ingen bliver arrig med saadan Anstand som Mad. Staal, Ingen uddeler de hyppigt forekommende Ørefigener med saadan Virtuositet som hun.»


== Roller i utvalg ==
Marthe i Slægtskabet (Bergen, ca. 1829)
Gunild i Mester Gert Westphaler av Ludvig Holberg (1830)
fru von Lysøe i Hvilken af dem er Bruden av fru von Weissenthurn (Christiania Theater, 1838)
Magdelone i Den Stundesløse av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1839)
Anne Kandestøbers i Barselstuen av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1839)
Gunild i Barselstuen av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1839)
Madame Madsen i Snyltegjæsten (Christiania Theater, 1839)
Madame Kolbe i Tre Koner og dog Ingen av (Christiania Theater, 1841)
Madame Blanchet i Valeur & Comp. av Bayard & Devorme (Christiania Theater, 1841)
Nille i Jeppe paa Bjerget av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1841)
Nille i Erasmus Montanus av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1841)
Magdelone i Jean de France av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1843)
Venus i Ulysses von Ithacia av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1843)
Anne Signekælling i Barselstuen av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1839)
Giske i Den politiske kannestøper av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1843, 1851)
Magdelone i Henrich og Pernille av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1847)
Gunild i Mester Geert av Ludvig Holberg (Christiania Theater, 1851)


== Referanser ==


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 166. ISBN 8200056228.
Zozibini Tunzi

Zozibini Tunzi (født 18. september 1993 i Tsolo) er en sørafrikansk modell, som ble kåret til Miss Universe 2019.
Hun ble kåret til Miss Sør-Afrika 2019 i august, og representerte dermed landet sitt i Miss Universe. Hun var den tredje deltakeren fra Sør-Afrika som ble kåret til Miss Universe, etter Margaret Gardiner (1978) og Demi-Leigh Nel-Peters (2017).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miss South Africa
Miss Universe