jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anna Meitzner

Anna Iverine Meitzner (født 17. juni 1853 i Bergen, død 19. april 1894 i Göteborg) var en norsk skuespillerinne og sangerinne.
Anna Meitzner var datter av matros Hans Oluf Meitzner. Hun ble 20. juli 1886 gift i Christiania med kapellmester Eivind Lowum.
Meitzner var elev hos den danske teaterdirektøren Frederik Adolph Cetti i Bergen og Trondheim sesongen 1870-1871.
Hun var en kort periode fra 1883 ansatt som skuespiller ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen. I 1886 opptrådte hun med et ensemble i teatret i Christiania Tivoli, 1888 opptrådte hun som sangerinne ved et lite turne-énsemble i Norge, der ektemannen Lowum var kapellmester.
Sent i 1880-årene flyttet Meitzner til Sverige, hvor hun sesongen 1890-1891 var tilknyttet Vasateatern i Stockholm, under direksjon av August Warberg og Emil Strömberg.


== Roller i utvalg ==
Emilie i vaudeville-monologen Emilies Hjertebanken av Johan Ludvig Heiberg (1870)
Petra og Fru Witzleben i folkekomedien Tryllehuen (Bergen, 1870)
Brilliantine i forspill til Lumpacivagabundus (Bergen, 1872)
Stine i tryllefarsen Lumpacivagabundus av Johann Nestroy (Bergen, 1872)


== Kilder ==
Jensson, Liv (1981). Biografisk skuespillerleksikon. Universitetsforl. s. 114. ISBN 8200056228. 


== Referanser ==
Wikibase

Wikibase er et sett av MediaWiki utvidelser for å jobbe med versjonerte data i et sentralt repository.  De viktigste komponentene er Wikibase Repository, en utvidelse for lagring og administrasjon av data, og Wikibase Client som muliggjør henting og innebygging av strukturerte data fra et wikibase-repository. Wikibase ble utviklet for og brukes av Wikidata.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell Wikibase nettstedet
Wikibase biblioteker Arkivert 9. august 2019 hos Wayback Machine.
Kristin von Hirsch

Kristin von Hirsch (født 12. mai 1961) er en norsk forfatter, skrivekurspedagog, billedkunstner, designer og fotograf fra Oslo.    
Kristin von Hirsch er medlem i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening, Norske billedkunstnere og Norsk forfattersentrum 


== Bibliografi ==
2005 Hvem vet – om sannhetens utallige ansikter, Vega Forlag
2007 Barndom 50-tallet  – Barndom 60-tallet  – Barndom 70-tallet  – Barndom 80-tallet, Vega Forlag (Forfatter, fotograf, redaktør av bøkene)
2010 På min måte - ni livsfortellinger, Kom forlag
2016  Med på leken, ungdomsroman, medforfatter Pia von Hirsch, Gyldendal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristin von Hirsch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Izabela Silva Campos

Izabela Silva Campos (født 11. april 1981) er en brasiliansk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F11. Dette er en klasse for synshemmede utøvere i parafriidrett. Hun representerer klubben SADEVI-Minas Gerais, og trenes av Amaury Wagner Verissimo på landslag og Cassio Henrique Damiao på klubbnivå.


== Bakgrunn ==
Campos begynte å miste synet da hun var fem år gammel, etter at hun hadde meslinger, og da hun var 18 år gammel var hun helt blind. Da hun var 18 år gammel oppsøkte hun Sao Rafael Institute i Brasil for å studere, og begynte også med idrett der. I 2007 begynte hun å konkurrere aktivt innen friidrett.


== Idrettskarriere ==
Campos deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London, der hun kom på sjuendeplass i kulestøt i klassen F11/12. Året etter deltok hun i Para-VM i friidrett 2013 i Lyon, og fikk der bronse i kulestøt, bak Assunta Legnante fra Italia og Zhang Liangmin fra Kina. Hun deltok også i diskos, der hun kom på niendeplass.Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2015 i Toronto i Canada, og vant der diskos, og hun fikk sølv i kulestøt, bak Rebeca Valenzuela fra Mexico. Hun deltok også i Para-VM i friidrett 2015, og kom der på tredjeplass i diskos og ellevteplass i kulestøt. Under Paralympiske sommerleker 2016 fikk hun bronse i diskos, bak Zhang Liangmin og Tang Hongxia fra Kina, og hun kom på ellevteplass i kulestøt.Campos fikk to medaljer under Para-VM i friidrett 2017. Hun fikk sølv i spydkast i klassen F11, bak Zhong Huimin fra Kina, og hun fikk bronse i diskos. I kulestøt kom hun på ellevteplass. Hun deltok i Parapanamerikanske leker 2019 i Lima i Peru, og fikk der gull i diskos og bronse i kulestøt og spydkast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Parapanamerikanske leker 2019 Arkivert 10. november 2019 hos Wayback Machine.
Lobotarsus

Lobotarsus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, mørkbrunlige smellere, tett kledt med korte, fine, nedliggende lyse skjell.


== Levevis ==
Smellernes larver lever i jorda eller i død ved. Hva de spiser kan variere – noen arter synes å være hovedsakelig planteetere, og enkelte kan være brysomme skadedyr, andre er rovdyr. Mange arter bruker flere år på larveutviklingen. De voksne billene flyr godt og treffes ofte flygende, på blomster eller i vegetasjonen.


== Utbredelse ==
Artene forekommer i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Slekten har vært synonynmisert med Agrypnus, men er nylig gjenopprettet 

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere, Elateroidea
Familien smellere, Elateridae
Underfamilien skjellsmellere, Agrypninae Candéze, 1857 – store, brede, skjellkledte arter
Stammen Agrypnini
Slekten Lobotarsus Schwarz, 1898
Lobotarsus decoratus Schwarz, 1898
Lobotarsus gabonensis Hayek, 1973
Lobotarsus insulsus (Candèze, 1895)
Lobotarsus nubilus (Candèze, 1857)
Lobotarsus rusticus Schwarz, 1906


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Anna Felber

Anna Felber, også kalt Annichen Jacobsdatter Felber og Anna Krefting d.e. (født 9. september 1634, død 19. desember 1701), var en norsk industrieier og eiendomsbesitter. Felber eide og drev Bærums Verk fra 1674 til 1701, og kjøpte opp mer enn 60 gårder til verket i Asker, Bærum og på Romerike.


== Liv og virke ==
Felber var datter av Jacob Felber (1605–1688), opprinnelig fra Preussen, og Anna Barbara Helmich (ca. 1605–ca. 1676). 30. mai 1652 giftet hun seg med jernverkseier Johan Krefting (1618–1674) i Christiania. De bodde på Gommerud gård og fikk 14 barn. Felber drev Bærums Verk fra Johan Krefting døde i 1674 til sin egen død i 1701, og hennes eldste sønn Herman Krefting overtok. Hennes svigerdatter, Anna Paulsdatter Vogt Krefting, tok over driften etter ektemannens bortgang i 1712. I årene 1672 til 1682 kjøpte Felber opp mer enn 60 gårder til verket. Blant disse var Kjørbo, som var hovedsete for middelalderens storgods Nesøygodset.


== Ettermæle ==
Anna Kreftings vei på Rykkinn er oppkalt etter henne og hennes svigerdatter Anna Paulsdatter Vogt Krefting (1683–1766).I 2018 ble flere bygninger og auditorier ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt nye navn. Oslomet har en tradisjon med å gi bygningene navn etter historiske personer, og da primært kvinner som har betydd mye for fagområder ved universitetet. Et av auditoriene (PH131) ved studiestedet Pilestredet ble gitt navnet Anna Felbers auditorium, og ligger i Ellen Gleditschs hus (P35).


== Referanser ==
Siss Schjoldager

Sigrid «Siss» Schjoldager (født 9. juli 1930 i Bærum som Sigrid Astrup, død 28. april 2002 i Oslo) var en norsk journalist og kunsthistoriker. Hun var kulturredaktør i Morgenbladet i perioden 1969 til 1975, og hun var redaktør for flere kunstbøker og publikasjoner. 
Hun opprettet Gallerirunden, først gjennom Friundervisningen, senere som selvstendig. 
I 1956 giftet hun seg med Harald Schjoldager.


== Referanser ==
Samtidig prosjektering

Samtidig prosjektering (også kjent som integrated concurrent engineering, ICE) er en arbeidsmetodikk som har som mål å bidra til at prosjekter gjennomføres effektivt og smidigere enn tradisjonelt. Arbeidsmetodikken fremmer tverrfaglig samarbeid og gode beslutninger i et prosjekt. Det er en videreutvikling av begrepet «concurrent design» som opprinnelig ble utviklet innenfor fly- og romfartsindustrien. Essensen i metoden er at utførende ressurser og beslutningstakere samles i et rom for en «sesjon», med fortløpende prosjektering og beslutninger i sanntid. Dette står i kontrast til tradisjonelle prosjektering med avklaringsmøter og høringsrunder, hvor det ofte er lang behandlings- og svartid mellom hver enhet som skal behandle saken. Dette gir potensial for betydelig reduksjon av total gjennomføringstid.  
Norske samferdselsprosjekter har i dag store utfordringer med lange plan- og behandlingsprosesser. Både på politisk nivå, etatsnivå, og i bransjen generelt er det ønskelig å redusere realiseringstiden for denne type prosjekter.


== Prosjekterfaring ==
Prosjektet Tønsbergprosjektet fra Sykehuset i Vestfold benytter metodikken  og satser stort på bruken av BIM i kombinasjon med samtidig prosjektering. Tønsbergprosjektet vant i 2017 åpenBIM konkurransen for utstrakt bruk av nye metoder og verktøy.Initiativet Bygg21 anbefaler at det benyttes samtidig prosjektering konsekvent og at dette bidrar til god flyt i byggeprosessen. Det bør videre legges til rette for en samhandlingsplattform som muliggjør samtidig prosjektering.


== Hovedpilarer i Samtidig prosjektering ==


== Samtidig prosjektering og VDC ==
Samtidig Plan og Prosjektering (SPP) og Virtual Design and Construction (VDC) er to kompletterende metoder som bygger på mange av de samme prinsippene. SPP er utviklet spesifikt for å imøtekomme behovet for gjennomføring av norske samferdselsprosjekter.
SPP er en praktisk tilnærming tilpasset norske forhold, og gir konkrete verktøy og metoder som kan brukes i prosjekter i alle faser.
SPP har et sterkt fokus på beslutningsprosessen. Dette er understøttet av konkrete metoder og verktøy som støtter opp under beslutningsprosesser, spesielt i tidligfase.
SPP baserer seg på en trinnmodell for planlegging av sesjoner (ICE) for å sikre at riktige beslutninger blir tatt av de rette personene, til riktig tid, med riktig beslutningsunderlag.
SPP stiller tydelige krav til gjennomføringen av en sesjon, herunder forberedelser, deltagere, fasiliteter og leveranser.
Metoden er utviklet gjennom konkrete erfaringer fra noen av de største samferdselsprosjektene i Norge de siste årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.tu.no/artikler/i-fire-ar-har-de-forsket-pa-hvordan-man-kan-effektivisere-veiplanlegging-na-er-svaret-klart/476399
https://www.tu.no/artikler/metoden-ga-200-kilometer-vei-pa-seks-dager-na-skal-den-halvere-tidsbruk-i-store-jernbaneprosjekter/366788
https://www.samtidigprosjektering.no/
Vostok-2018

Vostok 2018 (russisk: Восток 2018 - på norsk "Øst 2018") var en russisk militærøvelse som ble holdt fra 11. til 15. september 2018 i Sibir og resten av Østre militærdistrikt. I slutten av august 2018 sa forsvarsminister Sergej Sjojgu at øvelsen kommer til å bli den største siden den sovjetiske Zapad-81, der omkring 100 000 soldater var involvert. Senere sa han at nesten 300 000 soldater skulle delta sammen med 36 000 kjøretøy og 1000 fly og vil omfatte Den russiske hæren, Den russiske marinen og De russiske luft- og romfartsstyrkene. Kina og Mongolia vil også delta i Vostok 2018, og at også Tyrkia ble inviterte til deltagelse..

		


== Referanser ==
Zapad-81

Militærøvelsen Zapad-81 (russisk Запад-81, 'Vest-81') var den største militærøvelsen som noen gang ble gjennomført av Sovjetunionen. Øvelsen begynte den 4. september 1981, varte i 8 dager i området rundt Østersjøen,  inkluderte alle forsvarsgrener i Sovjetunionen med over 100 000 soldater og også mellomdistansemissil av typen RT-21M.


== Kilder ==
Gerd Hagen

Gerd Hagen (født 6. desember 1928, død 9. oktober 2007) var norsk barnevernsarbeider og foregangskvinne innen sosialt arbeid og utviklingen av norsk barnevern.


== Liv og virke ==
Hagen var rektor ved Norges kommunal- og sosialhøgskole fra 1978 til 1983, og byråsjef ved Barnevernskontoret i Sosialdepartementet i perioden 1975–1978.
Hagen var en iherdig pådriver av å etablere et hovedfag i sosialt arbeid, og da dette ble gjennomført var det hun som ledet hovedfagsutdanningen fra 1991 til 1997.
Etter at Hagen ble pensjonist forsket hun på barnevernets historie og utga blant annet boken Barnevernets historie – Om makt og avmakt i det 20. århundret.


== Ettermæle ==
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerd Hagens auditorium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gerd Hagen på NLIs Lokalhistoriewiki.
Anja Bredal

Anja Bredal er forsker ved Velferdsforskningsinstituttet NOVA, seksjon for forskning om Barndom, familie og barnevern, ved Oslomet – storbyuniversitetet.


== Liv og virke ==
Bredal er ph.d. i sosiologi fra Universitetet i Oslo (2004). Avhandlingen hennes handlet om unge med innvandrerbakgrunn, arrangerte ekteskap og familiens betydning. Hennes forskningsfelt er etniske minoriteter, familie, kjønn og generasjon, herunder studier av offentlig politikk, hjelpeapparatet og innvandringsregulering. Bredal har hatt flere forskningsoppdrag om tvangsekteskap og æresrelatert vold, og deltar blant annet i NOVAs forskningsprogram om vold i nære relasjoner.


== Forskningsprosjekter ==
Voldsprogrammet: Forskningsprogram om vold i nære relasjoner – Forskningsprogrammet Vold i nære relasjoner ved NOVA på OsloMet strekker seg over ti år (2014–2024) og er finansiert av Justis- og beredskapsdepartementet og Kunnskapsdepartementet.
Gjennomganger av saker i fylkesnemnda
Følgeevaluering av Handlingsplan mot tvangsekteskap, kjønnslemlestelse og alvorlige begrensninger i unges frihet 2013–2016 – Prosjektets formål var å undersøke og vurdere om tiltakene i handlingsplanen, og handlingsplanen som sådan, har ønsket effekt, i tillegg til å gi innspill og anbefalinger til gjennomføringen.
Dialog og tvangsekteskap


== Referanser ==
Randi Laubek

Randi Laubek (født 30. juli 1973 i Voerså) er en dansk sanger og låtskriver. Hun debuterte i 1997 med Ducks and Drakes og fikk i 1998 tre grammy for denne utgivelsen, dels som Årets danske sangerinde, Årets danske sangskriver og for Årets danske album. I 2000 mottok hun igjen en grammy som Årets danske sangerinde.
Laubek sang duett med Kasper Eistrup på nummeret "The Ghost Of No One" fra Kasjmirs Home Dead EP fra 2001.Laubeks musikkstil er en blanding av pop, soul og jazz, men er egentlig vanskelig å sette i bås. Hennes tekster er lyriske og underbygges av den gode stemmen.


== Diskografi ==
AlbumDucks and Drakes, 1997
Almost Gracefully, 2000
The Wedding of All Things, 2003
Figures of Eight, 2005
Sun Quakes, 2009
Letter #to the World, 2012
Pow Wow, 2016
Inner Seas Outer Fields, 2016Medvirker påMotello Soundtrack (med Tango Orkestret), 2002
D'damer & Allan Olsen Live (med Allan Olsen, Annika Aakjær, Marie Bergman, Maria Timm Wachmann, Dorthe Gerlach), 2014


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Randi Laubek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Randi Laubek på Discogs 
(en) Randi Laubek på MusicBrainz 
(en) Randi Laubek på Songkick 
(en) Randi Laubek på Last.fm 
(en) Randi Laubek på Genius — sangtekster 
(en) Randi Laubek på AllMusic 
(da) Randi Laubeks hjemmeside
Ellen Gleditschs hus

Ellen Gleditschs hus er en bygning ved Oslomet – storbyuniversitetet og ligger i Pilestredet 35. Den er oppkalt etter kjemikeren og kvinnesaksforkjemperen Ellen Gleditsch, som var Norges andre kvinnelige professor, ved Universitetet i Oslo.
Noura Alktebi

Noura Alktebi (født 3. desember 1992) er en emiratarabisk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F32. Dette er en klasse for sittende utøvere i parafriidrett. Hun representerer klubben Al Ain Club for the Disabled.


== Idrettskarriere ==
Alktebi deltok i Para-VM i friidrett 2013 i Lyon, og kom der på 12.-plass i klubbekast. Hun deltok igjen i Para-VM i friidrett 2015, og kom der på fjerdeplass i kulestøt og sjetteplass i klubbekast. Under Paralympiske sommerleker 2016 fikk hun sølv i kulestøt, bak Maroua Brahmi fra Tunisia, og hun kom på sjetteplass i klubbekast.Under Para-VM i friidrett 2017 kom hun på fjerdeplass i kulestøt og femteplass i klubbekast. Hun deltok under Para-VM i friidrett 2019, og kom der på fjerdeplass i klubbekast.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Para-VM 2019
Vitenskapsåret 1545

Vitenskapsåret 1545 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1545.


== Oppdagelsesreiser ==
Jacques Cartier fikk publisert beretningen (fr)«Brief recit, et succincte narration, de la nauigation faicte es ysles de Canada, Hochelage et Saguenay et autres, auec particulieres meurs, langaige et cerimonies des habitans d'icelles:fort delectable à veoir» (Kort fortelling og kortfattet historie om reisen til øyene i Canada, Hochelage og Saguenay og andre, med spesielle skikker, språk og seremonier blant innbyggerne der: svært sjarmerende å se), om hans andre ekspedisjon til Canada 1535−1536. Paris.


== Navigasjon ==
Pedro de Medina fikk publisert læreboken (es)«Arte de navegar» (Kunsten å navigere), den første av sitt slag i Europa. Valladolid.


== Matematikk ==
Gerolamo Cardano fikk publisert verket «Artis Magnæ, Sive de Regulis Algebraicis Liber Unus» (Bok én om den store kunst, eller algebraens regler), med de første publiserte løsningene av tredjegradsligninger og fjerdegradsligninger. Milano.
Johannes Scheubel fikk publisert læreboken «De Nvmeris et Diversis Rationibvs seu Regulis computationum Opusculum» (Om tall og på ulike måter eller om reglene for mindre beregninger). Leipzig.


== Medisin og fysiologi ==
Charles Estienne fikk publisert verket «De dissectione partium corporis humani, libri tres» (Tre bøker om disseksjon av menneskelige kroppsdeler), med en første beskrivelse av leverens vene-ventiler.
Ambroise Paré får publisert sin første bok: (fr)«La méthode de traicter les playes faictes par hacquebutes et aultres bastons à feu et de celles qui sont faictes par flèches, dardz et semblables» (Metoden for å behandler skadene forårsaket av arkebuse og andre skytevåpen, og slike som er forårsaket av piler, småpiler og lignende). Paris.
Thomas Geminus publiserte verket «Compendiosa totius anatomie delineatio, aere exarata» ("En komplett avgrensning av hele anatomien gravert i kobber"). London.


== Institusjoner ==
De botaniske hagene Orto botanico di Padova og Orto Botanico di Firenze ble etablert.


== Fødsler ==
11. januar – Guidobaldo del Monte (død 1607), italiensk matematiker.
Ukjent dato −
John Gerard (død 1611 eller 1612), engelsk botaniker.
Rumold Mercator (død 1599), geograf.


== Dødsfall ==
Ukjent dato −
Christoph Rudolff (født 1499), tysk matematiker.
Sancho de Tovar (født om lag 1470), portugisisk oppdagelsesreisende.
Francisco de Orellana (født 1511), spansk oppdagelsesreisende.


== Referanser ==
Gudrun Skretting

Gudrun Skretting (født 11. juni 1971) er en norsk forfatter og pianist. Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole og Norsk barnebokinstitutts forfatterutdanning.
Hun debuterte som barnebokforfatter i 2016 med boken Anton og andre uhell, for denne fikk hun Kulturdepartementets debutantpris og Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres (NBU) debutantpris Trollkrittet, NBUs jury begrunner det blant annet slik: "Dette er i tillegg herleg godt skrive av debutant Gudrun Skretting. Ho blandar pinlighetane med små kvardagsfilosofiske stikk, utan å moralisere og undervise. Det er berre feel-good heile vegen. Du blir varm og god inni deg når du les, og du ler høgt fleire gonger. Gapskrattar til og med". Oppfølgeren Anton og andre flokkdyr kom i 2017, og denne vant ARKs barnebokpris. Tredje bok i serien, Anton den store, kom i 2018. 
Hun er gift med musikeren Arve Moen Bergset.


== Bibliografi ==
Anton og andre uhell - roman (2016)
Anton og andre flokkdyr - roman (Aschehoug, 2017) ISBN 9788203262753
Anton den store - roman (2018)


== Priser ==
Kulturdepartementets debutantpris 2016, for Anton og andre uhell.
NBU's debutantpris Trollkrittet 2016, for Anton og andre uhell.
ARKs barnebokpris 2017, for Anton og andre flokkdyr.


== Referanser ==
Klubbekast

Klubbekast er en kastdisiplin innen friidrett, der hensikten er å kaste en treklubbe lengst mulig. Øvelsen er hovedsakelig i bruk innen parafriidrett (handikappidrett), der den er en av øvelsene det konkurreres i under Paralympiske sommerleker. Øvelsen kan ses på som motstykket til sleggekast innen friidrett for funksjonsfriske. 


== Verdensrekorder ==
Verdensrekorder i klubbekast pr 11. november 2019:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Encyclopedia of sports - Club throw
Annika Aakjær

Annika Aakjær (født 6. juli 1982) er en dansk låtskriver og skuespiller.


== Biografi ==
Som en av landets første ble Aakjær opptatt på den nystartede låtskriverutdannelsen på Rytmisk Musikkonservatorium i København, hvor hun var ferdig i 2012.
Hennes første album Lille filantrop høstet ros hos anmelderne som spådde henne en stor fremtid. Andre album Missionær fikk også gode anmeldelser. I 2009 medvirket Annika Aakjær i Anne Dorte Michelsens finanskrisekabaret og i 2009-2010 i teaterkonserten Come Together på Østre Gassverk. Annika Aakjær skrev sangene til og medvirket dessuten i Oliver med en Twist på Nørrebro teater i 2011.
Annika Aakjær var nominert til to priser under Årets Steppeulv i 2009 og vant den ene som «Årets håp» og var i 2010 nominert til P3 Gull i kategorien «Talent». Hun var også nominert til «Årets nye danske navn» i Danish Music Awards i 2009. Annika Aakjær fikk i 2012 låtskriverorganisasjonen DJBFAs hederpris. Hun har også skrevet tittelsangen til Gummi T, «Sangen om Gummi T – Hvem ved hvad der er op og ned», og for den vant hun en Robert i kategorien «beste originale sang» i 2013.
Aakjær spiller rollen som Daimi i filmen Dirch fra 2011, og hun er med i Danmark Radios julekalender Julestjerner fra 2012, der hun spiller Piil/P.I. Våren 2013 spilte hun tittelrollen i Aarhus Teaters oppsetning av en musikalversjon av Snøhvit.


== Diskografi ==

2008 – Lille filantrop

2010 – Missionær

2016 – Lykkens gang


== Filmografi ==

2011 – Dirch … Daimi

2012 – Julestjerner … professor Piil og synger tittelmelodien.

2014 – Klassefesten 2 … blomsterhandler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Annika Aakjær på Discogs 
(en) Annika Aakjær på MusicBrainz 
(en) Annika Aakjær på Spotify 
(en) Annika Aakjær på Songkick 
(en) Annika Aakjær på AllMusic 
(en) Annika Aakjær på Internet Movie Database 
(da) Annika Aakjær på Filmdatabasen 
(da) Annika Aakjær på danskefilm.dk 
(da) Annika Aakjær på danskfilmogtv.dk 
(en) Annika Aakjær hos The Movie Database 
(da) Annika Aakjær hos danskefilmstemmer.dk
Zoja Ovsij

Zoja Viktorivna Ovsij (ukrainsk: Зоя Вікторівна Овсій, født 30. august 1994) er en ukrainsk funksjonshemmet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen F51. Dette er en klasse for sittende utøvere i parafriidrett. Hun trenes av Maryna Maksymova og Ruslan Maksymov.Hun har VM-gull i klubbekast fra 2017 og paralympisk sølvmedalje i klubbekast fra 2016, og pr november 2019 innehar hun verdensrekorden i klubbekast i klassen F51, med 24,31 meter. Hun har tidligere drevet med padling, men byttet til friidrett da padling ble tatt ut av det paralympiske programmet. I Ukraina har hun tittelen Master of Sport of International Class. 


== Bakgrunn ==
Ovsij er født med Arthrogryposis multiplex congenita, som gir nedsatt funksjonsevne på grunn av bøyde og stive ledd i ulike deler av kroppen.


== Idrettskarriere ==
Ovsij deltok i VM i padling 2014, og fikk der bronse i V–1 200 m A for kvinner. I 2016 deltok hun i Paralympiske sommerleker 2016, der hun fikk sølv i klubbekast i klassen F51, bak Joanna Butterfield fra Storbritannia, og hun fikk bronse i diskos i klassen F52. Under Para-VM i friidrett 2017 vant hun klubbekast, og fikk bronse i diskos.Hun vant klubbekast under Para-EM i friidrett 2018, med ny verdensrekord på 24,31 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos IPC
(en) Profil hos Para-EM 2018