jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
En manns skjebne

En manns skjebne (originaltittel: russisk: Sudba tsjeloveka, Судьба человека) er en sovjetrussisk spillefilm fra 1959 regissert av Sergej Bondartsjuk etter Mikhail Sjolokhovs roman av samme tittel.
Dette var Bondartsjuks debut som regissør, og han spilte selv hovedrollen.


== Handlingsreferat ==
Filmen begynner i Sovjetunionen våren 1946. Lastebil-sjåfør Andrej Sokolov og hans lille sønn, støter på en mann Sokolov anerkjenner som en tidligere lastebil-sjåfør. Sokolov begynner å fortelle historien om sine erfaringer etter at han kom tilbake fra Den russiske borgerkrigen og Hungersnøden i Russland 1921–1922. Et tilbakeblikk viser Andrej bygge et hus, hvor han møter og forelsker seg i sin kommende kone Irina. Snart blir paret gift og får en sønn, Anatoly og to døtre. Andrej lever et lykkelig familie-liv i 17 år, frem til andre verdenskrig.
Andrej blir vervet som lastebil-sjåfør for den røde hær, og etterlater familien sin. Han blir beordret til å kjøre under et bombardement for å frakte viktige forsyninger til det russiske militæret. Tyske stuka oppdager og bomber Andrejs konvoi. Andre lastebiler stopper og personellet løper i dekning. Men Andrej fortsetter å kjøre. En eksplosjon i nærheten velter lastebilen hans, og slår Andrej bevisstløs. To tyske soldater tar Andrej til fange. Andrej og andre sovjetiske krigsfanger blir sendt til en forlatt kirke.
Neste morgen blir alle fangene som tyskerne mistenker for å være blant annet kommunister, høyere kommissærer, offiserer eller jøder henrettet. En doktor som nettopp hadde behandlet Andrej blir også drept. Alle de andre krigsfangene blir deretter sendt videre til en krigsfangeleir. Andrej, desperat og veldig ensom, lengter tilbake til familien sin. Andrej og andre sovjetiske fanger blir brukt som tvangsarbeidere for tyskere. Andrej forsøker å stikke av, men blir snart oppdaget og overført til annen konsentrasjonsleir.
En sen kveld blir Andrej kalt inn på leirkommandørens kontor. Kommandanten sier at Andrej er dømt til henrettelse. Men neste morgen informerer en medfange at de tyske styrkene rundt Stalingrad endelig har blitt beseiret. Stemningen i leiren skifter. Når det tyske militæret trekker seg tilbake, begynner leir-vaktene å behandle deres innsatte mindre hardt. Andrej får i oppdrag å kjøre en tysk major, men når majoren sovner i bilen bestemmer Andrej seg for å forsøke seg på en ny flukt.


== Medvirkende ==
Sergej Bondartsjuk - Andrej
Pavel Boriskin - Vanja
Zinaida Kirijenko - Irina
Pavel Volkov - Ivan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En manns skjebne på Internet Movie Database 
(sv) En manns skjebne i Svensk Filmdatabas 
(da) En manns skjebne i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) En manns skjebne på MovieMeter 
(en) En manns skjebne på AllMovie 
(en) En manns skjebne på Turner Classic Movies
Historien om en soldat (1959)

Historien om en soldat (originaltittel: russisk: Баллада о солдате) er en sovjetrussisk drama- og krigsfilm fra 1959 regissert av Grigorij Tsjukhraj.


== Handling ==
Den unge soldaten Aljosja får som belønning for heltemot hjemlov for 6 dager. Han blir forsinket så han får bare hilst på sin mor før han må dra tilbake til fronten og blir drept.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Historien om en soldat på Internet Movie Database 
(sv) Historien om en soldat i Svensk Filmdatabas 
(da) Historien om en soldat i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Historien om en soldat på Allociné 
(nl) Historien om en soldat på MovieMeter 
(en) Historien om en soldat på AllMovie 
(en) Historien om en soldat på Turner Classic Movies 
(en) Historien om en soldat på Rotten Tomatoes
Vanessa Beeley

Vanessa Beeley (født 17. juni 1964) er en britisk blogger, frilansjournalist, fotograf og aktivist, bosatt i Frankrike. Hun er spesielt kjent og omstridt for sine reportasjer fra krigen i Syria.
Etter sitt første opphold i Palestina lanserte hun i 2012 bloggen The Wall will fall, med klar støtte til palestinerne i den israelsk-palestinske konflikten.
Fra 2015 har hennes arbeid i stor grad dreid seg om konflikten i Syria. Hun har blitt berømmet for sine rapporter fra og om krigen, men har også blitt stemplet som en «notorisk Assad-regime-propagandist».Da hun i 2018 foreleste ved Uppsala universitet vakte det slike reaksjoner at universitetet gikk til det uvanlige skritt å be om offentlig unnskyldning etterpå.I Oslo talte hun i 2019 på Mot Dag-konferansen i Oslo, blant annet om hvordan Emmanuel Macron slo til mot de gule vestenes demonstrasjoner i gatene.Beeley har påstått å være finalist da Martha Gellhorn Prize for Journalism for 2017 ble delt ut.
Hun er datter av Patricia Brett-Smith og sir Harold Beeley, Midtøsten-rådgiver for Ernest Bevin og spesialutsending til Kairo under Suezkrisene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Beeleys artikler på 21stcenturywire.com
Beeley-foredrag på Mot dag-konferansen i Oslo 2019
Bertha Nina Sommerfelt

Bertha Nina Sommerfelt (født 22. mars 1896 i Kristiania, død 7. mai 1979 i Risskov) var en norsk danser, entertainer og skuespiller i Christiania (Oslo) og København i perioden 1914 til 1923. Hun var mest kjent under sitt mellomnavn Nina og var datter av ingeniør Lars Christian Andreas Broch Sommerfelt (1859–1918) og Anne Kristine Knudsen (1866–1943). Sommerfelt opptrådte med tango og maxixe (brasiliansk tango) ved Tivoli-Haven i Christiania i 1914, men flyttet til København samme år (eller i 1915), hvor hun ble skuespiller ved National Scala i 1915–19. I samme periode medvirket hun i en rekke stumfilmer: En Skilsmisse (1915), Hjertefejlen (1915), Helten fra Østafrika (1915), En Vandgang (1915) og Pengenes Magt (1917). De fire førstnevnte filmene var kortfilmer (såkalte «korte fiktioner»), mens den sistnevnte var en full spillefilm. I samme periode (1916–1920) spilte hun i enkelte revyer, blant annet i Aarhus. Sommerfelt overtok Amelie Kierkegaards rolle som Stasi i Czardasfyrstinden på Scala i 1917. På 1920-tallet var hun tilknyttet Kasino i Aarhus, og i 1922–23 hadde hun en gjesterolle ved Århus Teater i Frk. Nitouche.
Nina Sommerfelt giftet seg i 1916 med redaktør Aage Schmidth (1885–1944), men ekteskapet ble oppløst i 1920. 20. mai samme år giftet hun seg med Einar Hoeck (1891–1970), senere politimester i Aarhus og motstandsmann under annen verdenskrig. Hun fikk fem barn, de siste fire med Einar Hoeck.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bertha Nina Sommerfelt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bertha Nina Sommerfelt på Internet Movie Database 
(da) Bertha Nina Sommerfelt på Filmdatabasen 
(da) Bertha Nina Sommerfelt på danskefilm.dk 
(da) Bertha Nina Sommerfelt på danskfilmogtv.dk 
Den Store Danske (Gyldendal, 2017): Einar Hoeck
NM i bryting 1992

NM i bryting 1992 ble arrangert i Lørenskog 7.-8. mars (menn) og Molde 21. mars (kvinner). 
Kongepokalene ble vunnet av Terje Nord og Line Johansen.


== Menn, gresk-romersk stil ==


=== 48 kg ===


=== 52 kg ===


=== 57 kg ===


=== 62 kg ===


=== 68 kg ===


=== 74 kg ===


=== 82 kg ===


=== 90 kg ===


=== 100 kg ===


=== 130 kg ===


== Kvinner, fristil ==


=== 44 kg ===


=== 47 kg ===


=== 50 kg ===


=== 53 kg ===


=== 57 kg ===


=== 61 kg ===


=== 80 kg ===


== Kilder ==
Brytedatabase - Norges Bryteforbund
Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1992/93, s. 253. Schibsted. ISBN 82-516-1428-7.
NM i bryting 1993

NM i bryting 1993 ble arrangert i Porsgrunn 12.-14. mars (menn) og Kirkenes 26.-28. mars (kvinner). 
Kongepokalene ble vunnet av Terje Fornebo og Lene Barlie.


== Menn, gresk-romersk stil ==


=== 48 kg ===


=== 52 kg ===


=== 57 kg ===


=== 62 kg ===


=== 68 kg ===


=== 74 kg ===


=== 82 kg ===


=== 90 kg ===


=== 100 kg ===


=== 130 kg ===


== Kvinner, fristil ==


=== 41 kg ===


=== 44 kg ===


=== 47 kg ===


=== 50 kg ===


=== 53 kg ===


=== 57 kg ===


=== 61 kg ===


=== 65 kg ===


=== 70 kg ===


=== 80 kg ===


== Kilder ==
Brytedatabase - Norges Bryteforbund
Arvid Eriksen (red.) Sportsboken 1993/94, s. 255. Schibsted. ISBN 82-516-1510-0.
Seekonk

Seekonk er en kommune (town) i Bristol County i delstaten  Massachusetts i USA. Ved folketellingen i 2000 bodde det 13 425 personer i byen. Den har ifølge United States Census Bureau et areal på totalt 47,7 km² hvorav 0,3 km² er vann.


== Befolkningsutvikling ==


== Referanser ==
Erhard Hermansen

Erhard Hermansen (født 10. juli 1973 i Arendal) er en norsk pastor. Han har siden 1. september 2018 vært generalsekretær i Norges Kristne Råd. 
Hermansen har sin utdannelse fra Luthersk bibel- og menighetsseminar, Menighetsfakultetet og Høyskolen for ledelse og teologi.
Han har tidligere vært pastor og tilsynsmann i Den Evangelisk Lutherske Frikirke. Han har også arbeidet som assisterende maritim personalsjef i Bourbon Offshore Norway AS og som lærer i Herøy kommune.


== Referanser ==
Morella californica

Morella californica er en art i porsfamilien. Den var tidligere kjent som Myrica californica. 
Den er en eviggrønn busk eller lite tre og blir 2–10 m høy. Kvistene er grønne når de er unge, blir så rødbrune og til slutt grå eller svarte. Bladene dufter når de knuses og er smalt elliptiske til omvendt lansettformede, 4–13 cm lange og 0,7–3,1 cm brede. Bladranden varierer fra nesten hel til grovt sagtannet langs hele bladet. Undersiden av bladet er lysegrønn og oversiden skinnende mørkegrønn. Både blad og kvister er tett dekket av kjertler.
Planten har både tvekjønnede og rene hann- og hunnblomster. Hannraklene er 6–17 mm lange. Hunnblomsten er omgitt av 4–6 høyblad, og hannblomsten har 1–5 pollenbærere. Frukten er rund og 4–6,5 mm i diameter med mange store vorter. Ofte er frukten dekket av et tynt eller tykt, hvitt vokslag, men det kan også mangle helt.
Morella californica vokser i kystbarskog, myrer, sanddyner, langs bekker og på fuktige enger. Den finnes fra havets nivå opp til 1000 moh. Arten er utbredt i en smal sone langs USAs stillehavskyst fra Los Angeles County i California nordover gjennom Oregon til Washington. Det er også en isolert bestand på den canadiske Vancouver Island. I hjemlandet blir den ofte plantet i hager.


== Litteratur ==
«Myrica californica». Flora of North America. Besøkt 19. februar 2019. 
A.J. Bornstein (2012). «Morella californica – Wax myrtle». Jepson eFlora. Besøkt 19. februar 2019. 
«Morella californica». Calflora. Besøkt 19. februar 2019. 
«Morella californica». PlantRight. Besøkt 19. februar 2019. 


== Eksterne lenker ==
(en) Morella californica i Encyclopedia of Life 
(en) Morella californica i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Morella californica hos ITIS 
(en) Morella californica hos NCBI 
(en) Morella californica hos The International Plant Names Index 
(en) Morella californica hos Tropicos 
(en) Kategori:Morella californica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Morella californica – detaljert informasjon på Wikispecies
De russiske luftlandestyrker

De russiske luftlandestyrkene (russisk: Vozdusjno-desantnyje vojska, VDV)  er en egen forsvars- og våpengren i Russlands væpnede styrker direkte underlagt Forsvarsdepartementet i Russland på samme måte som De strategiske rakettstyrker.
Da disse styrkene ble satt opp på 1920-tallet, etter lang tids eksperiment med fallskjermer og virkninger av tyngdekrafta, var dette verdens første luftlandestyrker. På 1980-tallet var VDV også verdenens største med sine syv divisjoner og 12 brigader, men den gangen underlagt Sovjetunionen. I fredstid er det lett å se forskjellen mellom VDV og de andre i Russland, fordi de har lyseblå beret og blåstripa T-sjorte (telnjasjka) og blir kalte «desant» (fra fransk decente).Hver divisjon hadde i 2017 bare to manøverregiment og 5-6000 soldater med lette stormpanservogner og lett artilleri. Styrken til VDV er derfor ikke slagkraft, men operasjonell og strategisk mobilitet tilsluttet god fallskjermtrening og tilgang til transportfly i Transportflyvåpenet i Russland (VTA). Dette gjør at de kan deployeres overalt innen rekkevidde for flytransport på kort tid. Etter landing vil de være avhengige av hurtig link-up med hæren sine manøverelement og militær logistikk.


=== Begreper i russiske luftlandestyrker ===
Luftlande-element (russisk:Vozdusjno-desantnyje) er en fellesbetegnelse for to typer manøverelement - fallskjermlande- og stormlande-. En divisjon som har overvekt av fallskjermlande-elementer vil  kalles luftlandedivisjon, mens en divisjon som har mest stormlande-elementer til kalles stormlandedivisjon.
Fallskjermlande-element (russisk: Parasjiotno-desantnyj). Et eksempel er Fallskjermlandebataljon i Russland.
Disse kan lande mesteparten av styrken med fallskjerm, både soldater og viktig stridsmateriell. De er derfor ikke avhengige av flyplass i nærheten av operasjonsomådet.
Stormlande-element (russisk: Desantno-sjturmovoj). Et eksempel er Stormlandebataljon i Russland.
Disse må lande mesteparten av både soldater og stridsmateriell på flyplasser i nærheten av operasjonsområdet..


== Divisjoner ==
7. stormlande-divisjon (berg) i Novorossijsk.
76. stormlande-divisjon i Pskov
98. luftlandedivisjon i Ivanovo
106. luftlandedivisjon i Tula


== Brigader ==
11. luftlandebrigade i Ulan Ude
83. luftlandebrigade i Ussurijsk
31. stormlandebrigade i Uljanovsk
56. stormlandebrigade i Kamysjin
45. VDV-spetsnaz-brigade i Kubinka


== Materiell ==
Materiellet innen VDV er lett og spesiallaget for fallskjermdropp. Stormpanservognene kalles gjerne BMD (russisk: Bojevaja masjina desantnykh) som betyr "stridskjøyretøy for luftlandestryker".


=== Rifler ===
AK-74
AK-200
AS Val
RPK
SVD rifle
Dragunov SVU
SV-98
KSVK 12.7
VSS Vintorez


=== Maskingevær ===
PKP Pecheneg maskingevær
Kord maskingevær
PK maskingevær


=== Granat- og rakettkastere ===
GP-25
RPO-A Shmel
AGS-17
RPG-7
9K111 Fagot
9K115 Metis
9M133 Kornet


=== Bombekaster ===
2B14 Podnos


=== Håndholdt luftvern ===
9K38 Igla
9K333 Verba


== Referanser ==
Russlands luft- og romforsvar

Russlands luft- og romforsvar (VKS; Vozdushno-Kosmicheskiye Sily; kyrillisk; Воздушно-космические силы) er en egen forsvarsgren i Russlands forsvar. Grenen ble til etter sammenslåingen av de tidligere forsvarsgrenene «Fly- og luftforsvar» og «Romstyrkene» den 1. august 2015. Grunnen til sammenslåingen var et ønske om bedre effektivitet og logistikkstøtte. Hovedkvarteret ligger i Moskva.


== Organisasjon ==
Russlands flyvåpen
Russlands luft- og missilforsvar
Russlands romforsvar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Russia establishes Aerospace Forces as new armed service — Defense Minister».
MF «Kommandøren»

MF «Kommandøren» er en hybridbilferge, bygget for Fjord1 i 2018. Fergen gikk tidligere i fergesambandet Mannheller–Fodnes. 1. januar 2020 overtok den sambandet mellom Våge og Halhjem etter MF «Selbjørnsfjord». Den har 2 938 kWh batteri, 2 x 750 kW Norwegian Electric Systems el-motorer,  og 2 x 610 kW Scania biodiesel generatorsett. Systemintegrator er Norwegian Electric Systems.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9833981 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Kommandøren» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Kommandøren» – Skipsrevyen 
(no) MF «Kommandøren» – Maritimt Magasin
MF «Suløy»

MF «Suløy» er en bilferge, bygget for Fjord1 i 2019. Fergen går i fergesambandet Hareid–Sulesund.
Fergen vil normalt gå på strøm fra batteri, men har biodiesel som reserveløsning. Designet på fergen er basert på Havyard 836-designet og fergen er en av fem ferger som Fjord1 fikk bygget i 2018 og 2019 for ruter på Sunnmøre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Suløy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Suløy» – Skipsrevyen 
(no) MF «Suløy» – Maritimt Magasin
MF «Hadarøy»

MF «Hadarøy» er en bilferge bygget for Fjord1 i 2018. Fergen går i fergesambandet Hareid–Sulesund.
Fergen vil normalt gå på strøm fra batteri, men har biodiesel som reserveløsning. Designet på fergen er basert på Havyard 836-designet og fergen er en av fem ferger som Fjord1 fikk bygget i 2018 og 2019 for ruter på Sunnmøre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MF «Hadarøy» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Hadarøy» – Skipsrevyen 
(no) MF «Hadarøy» – Maritimt Magasin
MF «Giskøy»

MF «Giskøy» er en bilferge bygget for Fjord1 i 2019. Fergen er planlagt brukt i fergesambandet Hareid–Sulesund.
Fergen vil normalt gå på strøm fra batteri, men har biodiesel som reserveløsning. Designet på fergen er basert på Havyard 836-designet og fergen er en av fem ferger som Fjord1 fikk bygget i 2018 og 2019 for ruter på Sunnmøre.


== Referanser ==
Karl Gareis

Karl Gareis (født 14. november 1889 i Regensburg, død 9. juni 1921 i München) var gruppeleder for USPD i Bayerns landdag og antas å ha blitt offer for ett av tallrike politiske attentater (fememord) i regi av Organisation Consul, under Weimarrepublikken.


== Referanser ==
Sunnmørsbadet

Sunnmørsbadet er et badeanlegg i Fosnavåg på Sunnmøre, åpnet i mars 2015. Anlegget er på 6400 kvadratmeter fordelt på totalt fem basseng. Badeanlegget hadde 100.000 besøkende i 2017.Sunnmørsbadet har utgangspunkt i Herøy Fritidsbad som åpnet i 2004. Behov for renovering av det gamle badeanlegget la grunnlag for planene om å utvide badeanlegget til å bli ett regionalt anlegg. Totalkostnaden endte på 243 millioner kroner og en budsjettsprekk på 63 millioner kroner. Til tross for dette kunne Sunnmørsbadet melde om overskudd allerede i første driftsår. I 2018 ble Sunnmørsbadet også nominert til Årets gasellebedrift-pris.Herøy kommune, Herøy Sanitetsforening, Herøy Revmatikerforening, Olympic Shipping og Havila AS er eiere av Sunnmørsbadet og driften foregår uten offentlig støtte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
MF «Rovdehorn»

MF «Rovdehorn» er en bilferge bygget for Fjord1 som ble levert høsten 2019 fergen går i ferjesambandet Sykkylven–Magerholm.
Fergen vil normalt gå på strøm fra batteri, batteriene er levert fra Corvus Energy, men har biodiesel som reserveløsning. Designet på fergen er basert på Havyard 836-designet og fergen er en av fem ferger som Fjord1 fikk bygget i 2018 og 2019 for ruter på Sunnmøre.


== Referanser ==
MF «Skopphorn»

MF «Skopphorn» er en bilferge bygget for Fjord1. overleveringen var i september 2019. Fergen traffikerer  ferjesambandet Sykkylven–Magerholm.
Fergen vil normalt gå på strøm fra batteri, men har biodiesel som reserveløsning. Designet på fergen er basert på Havyard 836-designet og fergen er en av fem ferger som Fjord1 fikk bygget i 2018 og 2019 for ruter på Sunnmøre.


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 1998

EM i moderne femkamp 1998 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Uppsala og Warszawa i 1998.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 1999

EM i moderne femkamp 1999 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Drzonków og Tammerfors i 1999.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2000

EM i moderne femkamp 2000 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Székesfehérvár i Ungarn i 2000.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2001

EM i moderne femkamp 2001 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Sofia i Bulgaria i 2001.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2002

EM i moderne femkamp 2002 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Ústí nad Labem i Tsjekkia i 2002.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2003

EM i moderne femkamp 2003 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Ústí nad Labem i Tsjekkia i 2003.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2004

EM i moderne femkamp 2004 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Albena i Bulgaria i 2004.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2005

EM i moderne femkamp 2005 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Montepulciano i Italia i 2005.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2006

EM i moderne femkamp 2006 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 2006.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2007

EM i moderne femkamp 2007 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Riga i Latvia i 2007.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2008

EM i moderne femkamp 2008 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Moskva i Russland i 2008.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2009

EM i moderne femkamp 2009 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Leipzig i Tyskland i 2009.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2010

EM i moderne femkamp 2010 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Debrecen i Ungarn i 2010.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2011

EM i moderne femkamp 2011 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Medway i Storbritannia i 2011.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2012

EM i moderne femkamp 2012 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Sofia i Bulgaria i 2012.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2013

EM i moderne femkamp 2013 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Drzonów i Polen i 2013.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2014

EM i moderne femkamp 2014 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Székesfehérvár i Ungarn i 2014.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2015

EM i moderne femkamp 2015 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Bath i Storbritannia i 2015.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i moderne femkamp 2016

EM i moderne femkamp 2016 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Sofia i Bulgaria i 2016.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 1997

EM i padling 1997 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Plovdiv i Bulgaria i 1997.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 1999

EM i padling 1999 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Zagreb i Kroatia i 1999.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2000

EM i padling 2000 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Poznań i Polen i 2000.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2001

EM i padling 2001 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Milano i Italia i 2001.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2002

EM i padling 2002 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Szeged i Ungarn i 2002.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2004

EM i padling 2004 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Poznań i Polen i 2004.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2005

EM i padling 2005 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Poznań i Polen i 2005.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2006

EM i padling 2006 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Račice i Tsjekkia i 2006.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2007

EM i padling 2007 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Pontevedra i Spania i 2007.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2008

EM i padling 2008 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Milano i Italia i 2008.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2009

EM i padling 2009 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Brandenburg i Tyskland i 2009.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2010

EM i padling 2010 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Trasona i Spania i 2010.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2011

EM i padling 2011 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Beograd i Serbia i 2011.


== Medaljetabell ==
      Vertsnasjon (Serbia)


== Referanser ==
EM i padling 2012

EM i padling 2012 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Zagreb i Kroatia i 2012.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2013

EM i padling 2013 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Montemor-o-Velho i Portugal i 2013.


== Medaljetabell ==


== Referanser ==
EM i padling 2014

EM i padling 2014 (europamesterskapet i padling) ble arrangert i Brandenburg i Tyskland i 2014.


== Medaljetabell ==
      Vertsnasjon (Tyskland)


== Referanser ==