David Arnesen

David Arnesen (født i Christiania 5. august 1808, død i Kristiania 9. desember 1895) var en norsk tegnelærer og kunstmaler.


== Oppvekst ==
David Arnesens far, Jacob Arnesen, var marketenter i Christiania, men da foreldrene ikke så seg i stand til å ta seg av gutten, fikk han vokse opp hos sin onkel. Der i huset måtte han tidlig gjøre nytte for seg, og ble satt til å være «Billettør paa nogen flydende Badehuse, som tilhørte den nævnte Onkel. Disse Badehus laa fortøiede nede ved 'Revieret' og var paa den Tid - i Begyndelsen af Trediveaarene - vistnok den eneste den eneste offentlige Badeanstalt, som Hovedstaden eiede» (Hilditch 1896:257). Senere fikk han en stilling ved Brinkekranen. Da satt han i et lite skur og førte regnskapsbok over alt kranen løftet. Men han viste også lyst til billedkunst, og anvendte alle sine fristunder med å tegne og male.


== Læreår ==
Tross lite miljø for bildekunst, og ingen grunnlag for salg av den slags, valgte David Arnesen likevel å følge sin lyst og evner. Han mottok noe veiledning av kunstmaler Johan Gørbitz, men var ingen elev av ham. Derimot ble han mot slutten av 1830-årene elev av portrettmaler Jacob Munch og Landskapsmaler Johannes Flintoe på Den kgl. Tegneskole. Han oppholdt seg som kunststudent i København i 1840-årene, hadde opphold i Paris i 1844, 1856 og 1878. David Arnesen oppholdt seg også i England (London); Belgia og Tyskland.


== Vennekrets i Christiania ==

Fra sist i 1830-årene delte David Arnesen en hybel i Revierstrædet, nær Fiskebryggen, med kunstnerkollega Johan Fredrik Eckersberg. Hybelen ble et yndet tilholdssted, og rundt punsjebollen samlet hovedstadens unge kunstnersjeler seg, blant dem Henrik Wergeland. Da Eckersberg i 1843 reiste utenlands, flyttet Arnesen for noen tid inn hos sin venn i Grotten. Arnesen tegnet også Wergelands portrett. Dette ble ved dikterens død litografert av L. Kornerup ved Emelius Bærentzen & Co. lithorgaphiske Institutt i København og solgt som et svært populært ettbladstrykk. Arnesen laget også en gouache med sort kritt på papir av Ludvig Holberg, som befinner seg ved Nasjonalmuseet for kunst, NG.K&H.B.01089.


== Yrkesaktivt liv ==

Allerede i 1839 ble han ansatt som lærer ved Den kgl. Tegneskole, hvor han delte undervisningen med Johannes Flintoe, Jacob Munch og arkitekt Frans Ditlev Linstow. Av irritasjon over flere tyske dilettanter som kom til Christiania og omtalte seg som «Professorer i Tegning og skjønne Kunster», og mottok elever som ønsket undervisning i å tegne og male, og «tog Folk ved Næsen og forvandt igjen», valgte Arnesen, bare noen og tjue år gammel å starte sin egen private malerskole, ved siden av lærerposten ved Tegneskolen (Hilditch 1896:258). Denne skolen etablerte han i sitt hjem i Revierstrædet. Senere flyttet skolen til hjørnet av Kirkegaten og Rådhusgaten. Skolen ga mange friplasser til barn av håndverkere og bønder, og det var heller ikke alltid så nøye å ta inn penger for undervisningen av de andre, ettersom læreren «spurgte mindre efter Betalingen end efter Elevens Lyst og Anlæg» (Hilditch 1896:258). han drev den helt til han tok med seg familien og flyttet til Tønsberg i 1878.På grunn av et heldig tomtesalg ble Arnesen en formuende mann. Av sin noble natur ble han også en velgjører for andre kunstnere. Hørte han at noen var i nød dukket han gjerne opp som liebhaber av et av deres mindre heldige bilder, kjøpte det og hjalp derved på inntektene uten å gjøre noe vesen av seg som hjelper, «– siden kunde man forundre sig over, at den Gamle kom netop nu, da det trængtes saa haardt, og at han netop vilde kjøbe dette ukurante Billede for en saa god Pris» (Hilditch 1896:258). Selv om rikdommen ikke varte, da han ble lurt til å sette penger i diverse foretak som ikke falt heldig ut, snakket han aldri om sine økonomiske kår, slik at mange av hans godhet trodde han fremdeles var formuende til tross for at han bare så vidt hadde til salt på maten av den lille pensjon Stortinget bevilget ham i hans siste leveår.
I 1842 tegnet han det tidligste portrettet vi kjenner av Peter Christen Asbjørnsen. Et annet viktig og uttrykksfullt portrett var det han tegnet av Bernhard Herre, som døde i unge år av et skudd fra sitt eget jaktgevær under en vandring i Nordmarka. Selv om han var mest kjent for sine portretter, malte David Arnesen også en del landskapsbilder.


== Familie ==
Med sin venn Johan Fredrik Eckersberg som forlover ble David Arnesen gift den 30. oktober 1845 med Karen Marie Hansen (1821-1894), datter av bøkkersvenn Andreas Hansen. De fikk i alt seks barn: Deres førstefødte, Gustav, ble født 30. august 1846, men levde kun i 15 dager. Som dødsårsak har kirkeboka oppført «en Byld paa Brystet». 26. april 1850 fikk de tvillingene Charlotte Amalie og Caroline Mathilde. Caroline ble den 14. mars 1877 gift med skipsfører Kristian Hansen (f. 1840). Den eneste sønnen som vokste opp var Carl August, født i 1852. Han ble den 28. oktober 1881 gift med Ragnhild Margit Bolstad (f. 1857) fra Horten. Carl August ble cand. med. og praktiserte som lege i Levanger. Datteren Martha Elise (f. 21. oktober 1856) etterfulgte sin far og ble introdusert i malerkunsten med ham som læremester. Martha ble gift med skipsfører Kristian Fredrik Hansen (f. 1846), og fikk den 16. oktober 1888 sønnen Karsten Fredrik Skarpaas. Yngst var Nini Nathalie, født 14. februar 1859. Nini døde ugift som rentenist i Arbins gate 14 den 14. mai 1940.  


== Verv ==
Som kunstner hadde David Arnesen stor sans for «Ornamentik og skjønne Linjer». Han var i beynnelsen av 1840-årene med på å starte Kunstnerforeningen, i 1858 til 1869 medlem av direksjonen for Nasjonalgalleriet, og i en periode også medlem av styret for Den kgl. Tegneskole.


== De senere år ==
Ved folketellingen i 1865 bodde familien Arnesen fremdeles i Revierstrædet 30, men før 1875 var de flyttet til Gamlebyen, hvor de bosatte seg i Oslogate 5. I 1878 flyttet familien Arnesen til Tønsberg. Her oppholdt de seg i fem år, til 1883, før de vendte tilbake til Kristiania. Ved folketellingen i 1891 er imidlertid familien Arnesen registrert på Aldershvile i Sem i Vestfold, men det må ha vært et kortere opphold der. Ekteparets siste bosted var på Nordstrand i Østre Aker. Der døde hans kone av kreft den 1. januar 1894, og ble gravlagt på Vor Frelsers gravlund 6. januar 1894. Selv ble David Arnesen rammet av slag i november, og fikk lammelse i ene siden. 9. desember 1895 døde han, som det står i kirkeboka av «Apoplexia». Han ble gravlagt på Vor Frelsers gravlund den 16. desember 1895.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hilditch, Jacob 1896: «Tegnelærer David Arnesen» (s. 257-259). Folkebladet No. 17. 15de September 1896. Kristiania.
Thieme, Ulrich & Felix Becher 1908: «Arnesen, David» (s. 127). Allgemeines Lexikon der bildende Künstler von der Antike bis zur Gegenwart Bd. 2. Leipzig: Verlag von Wilhelm Engelmann.
Thomsen, Ingrid Reed 2013: «Arnesen, David». Norsk Kunstnerleksikon. [1]