jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Killing Fields (album)

The Killing Fields er det tiende albumet av Mike Oldfield, utgitt i 1984 på Virgin Records. Det var filmmusikken til den britiske dramafilmen med samme navn, på norsk Dødsmarkene, basert på to journalisters erfaringer og opplevelser under Røde Khmer-regimet i Kambodsja. 
Selv om Oldfields musikk hadde blitt brukt i filmer før, blant annet Exorcistenog The Space Movie, var dette første gang han hadde skrevet spesielt for film. Per 2020 er den også den eneste gangen. Musikken ble orkestrert av David Bedford. The Killing Fields ble utgitt på nytt i remastret versjon 29. januar 2016, slik som alle Oldfields tidligere album som opprinnelig ble utgitt på Virgin. Oldfield komponerte musikken på Fairlight CMI.
Som mange filmusikk-album omfatter ikke albumet all musikken som brukes i filmen. Blant annet er ikke musikken som følger med mørkeromsekvensen med på albumet. Singelen fra albumet «Étude» er hentet fra Francisco Tarrega-stykket «Recuerdos de la Alhambra». Oldfields arbeid med partituret ble delvis startet ved at Virgin-sjef Richard Branson tok med Oldfield for å møte David Puttnam, en av produsentene av filmen, som deretter sikret ham jobben.
Oldfield brukte seks måneder på jobben med The Killing Fields før han dro på turné. Da Oldfield kom tilbake ba produsentene av filmen han om å skrive mer musikk, Oldfield ba om å få bruke et orkester og et kor, tre måneder senere var det fullført. Den ble gitt ut bare noen få måneder etter Oldfields forrige album, Discovery.


== Sporliste ==
Alle spor er skrevet av Mike Oldfield, unntatt der det er oppgitt.


=== Side en ===
«Pran's Theme» – 0:44
«Requiem for a City» – 2:11
«Evacuation» – 5:14
«Pran's Theme 2» – 1:41
«Capture» – 2:24
«Execution» – 4:47
«Bad News» – 1:14
«Pran's Departure» – 2:08


=== Side to ===
«Worksite» – 1:16
«The Year Zero» – 0:28 (David Bedford)
«Blood Sucking» – 1:19
«The Year Zero 2» – 0:37
«Pran's Escape» / «The Killing Fields» – 3:17
«The Trek» – 2:02
«The Boy's Burial» / «Pran Sees the Red Cross» – 2:24
«Good News» – 1:46
«Étude» – 4:37 (Francisco Tárrega, arrangert av Mike Oldfield)


=== 2016-remaster ===
«Pran's Theme» – 0:44
«Requiem for a City» – 2:11
«Evacuation» – 5:14
«Pran's Theme 2» – 1:41
«Capture» – 2:24
«Execution» – 4:47
«Bad News» – 1:14
«Pran's Departure» – 2:08
«Worksite» – 1:16
«The Year Zero» – 0:28 (David Bedford)
«Blood Sucking» – 1:19
«The Year Zero 2» – 0:37
«Pran's Escape» / «The Killing Fields» – 3:17
«The Trek» – 2:02
«The Boy's Burial» / «Pran Sees the Red Cross» – 2:24
«Good News» – 1:46
«Étude» – 4:37 (Francisco Tárrega, arrangert av Mike Oldfield)
«Evacuation (Single edit)» (Bonusspor)
«Étude (Single edit)» (Bonusspor)


== Medvirkende ==
Mike Oldfield - gitarer (Gibson Les Paul Junior og SG Junior), synthesizere (inkludert Sequential Circuits Prophet 5, Oberheim OB-Xa, DMX og Roland VP-330), Fairlight CMI, produsent, tekniker
Preston Heyman - orientalsk perkusjon
Morris Pert - perkusjon
Eberhard Schoener - dirigent
Bavarian State Orchestra
Tölzer guttekor


== Eksterne lenker ==
(en) The Killing Fields (album) på Discogs 
(en) The Killing Fields (album) på MusicBrainz 
(en) The Killing Fields (album) på AllMusic
Slyngehopp

Slyngehopp er et hopp i kunstløp. Hoppet foretas ved at skøyteløperen satser bakover, fulgt av en eller flere rotasjoner, og så lander vedkommende på samme fot. 


== Litteratur ==
Ringdal, Bjørg Ellen (1980). Innføring i kunstløp. xx#: Norges skøyteforb. s. 19. 
Hem, Olav (1995). Ordbok for vinteridretter. [Vallset]: Oplandske bokforl. s. 126. ISBN 8275180562.
The Millennium Bell

The Millennium Bell er det 20. albumet fra Mike Oldfield, utgitt i 1999. Temaet på albumet er en refleksjon av forskjellige tidsepoker i menneskets historie. Det var hovedverket som ble fremført på Oldfields konsert for Berlins nyttårsfeiring 31. desember 1999.


== Innspilling, utgivelse og Millennium-konsert ==
Oldfield spilte inn det meste av albumet i hjemmestudioet, Roughwood Studios, Berkshire, og spilte deretter inn orkestreringen på bare en dag i Abbey Road Studios, London med London Session Orchestra.
Det var Oldfields tredje album i løpet av ett år, med Tubular Bells III fra slutten av 1998 og Guitars tidligere i 1999. Det var det tredje Mike Oldfield-albumet som var tilgjengelig på MiniDisc-formatet, etter at Tubular Bells og Tubular Bells II begge ble gitt ut på MiniDisc i 1992.
En gratiskonsert av siste halvdel av albumet pluss noen eldre spor ble gitt i Berlin i Tyskland på nyttårsaften 1999, med et estimert publikum på 500 000 mennesker. Denne konserten ble gitt ut på en DVD (og senere CD) med tittelen The Art in Heaven Concert.


== Sporliste ==


=== Side en ===
«Peace on Earth» – 4:10
«Pacha Mama» – 4:05
«Santa Maria» – 2:44
«Sunlight Shining Through Cloud» – 4:33
«The Doge's Palace» – 3:07
«Lake Constance» – 5:16


=== Side to ===
«Mastermind» – 3:03
«Broad Sunlit Uplands» – 4:03
«Liberation» – 2:38
«Amber Light» – 3:42
«The Millennium Bell» – 7:37


== Medvirkende ==
Mike Oldfield - produsent, fremførelse og komponist
Ben Darlow - Teknikker
Robyn Smith - Dirigent, Arrangement
London Session Orchestra
London Händel Choir
The Grant Gospel Choir
Nicola Emmanuelle - Vokal
David Serame - Vokal
Miriam Stockley - Vokal
Camilla Darlow - Vokal
Andrew Johnson - Vokal
Gota Yashiki - trommer
Martay - Vokal
Pepsi Demacque - Vokal
Greta Hegerland-Oldfield - Fortelling
DJ Pippi – Arrangement


== Hitlister og salgstall ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Millennium Bell på Discogs 
(en) The Millennium Bell på MusicBrainz
Tr3s Lunas

Tr3s Lunas er det 21. studioalbumet av den engelske multiinstrumentalisten og låtskriveren Mike Oldfield, utgitt i juni 2002 av Warner Music. Etter hans forrige album, The Millennium Bell (1999), startet Oldfield arbeidet med første utgivelse for MusicVR, et musikalsk virtual reality prosjekt med simulator videospillelementer og musikk.
Ideen om å inkludere en MusicVR-funksjon som en del av en albumpakke utviklet seg etter hvert som Oldfield skrev og spilte inn ny musikk og signerte med Warner Music Spain.


== Bakgrunn ==


=== Tittel ===
Når det blir oversatt fra spansk til norsk, er albumnavnet Tres Lunas på norsk Tre måner. Dette gjenspeiles i skrifttypen på albumomslaget, med bokstaven 'e' erstattet med det numeriske '3'. Oldfield uttalte at tittelen var inspirert av en italiensk restaurant på Ibiza (der han bodde den gangen) kalt Las Dos Lunas, som bruker to speilvendte C-formede måner som logo - samt av det faktum at Tres Lunas-spillet, som han laget samtidig med musikken, har tre måner i landskapet.


=== Innspilling ===
Oldfields søster, Sally, snakker på dette albumet. Det forrige Mike Oldfield-albumet som hun hadde vært med på, var Incantations fra 1978. Hovedvokalisten på «To Be Free» er Jazz-sangeren Jude Sim. Den britisk-asiatiske vokalisten Amar, som tidligere hadde medvirket på Tubular Bells III, bidrar også med vokal på albumet. Albumet ble spilt inn i Oldfields Roughwood Studios, med flere tillegg som ble spilt inn i Plan 1 Studios, München. Saksofonlyden spilles ved bruk av en gitarsynthesizer.


=== Spillet ===
Tr3s Lunas var utgangspunktet for Oldfields første offentlig utgitte MusicVR-spill. Det ble fulgt av Maestro. Noe av musikken fra Tr3s Lunas-spillet havnet senere på Oldfields Light + Shade-album.


=== Plateomslag ===
Omslaget er fra en idé av Hans Claesson fra Kebawe.


== Sporliste ==
«Misty» – 3:59
«No Mans Land» – 6:08
«Return to the Origin» – 4:38
«Landfall» – 2:19
«Viper» – 4:32
«Turtle Island» – 3:40
«To Be Free» – 4:21
«Fire Fly» – 3:46
«Tr3s Lunas» – 4:35
«Daydream» – 2:15
«Thou Art in Heaven» – 5:22
«Sirius» – 5:47
«No Mans Land (Reprise)» – 2:56
«To Be Free (Radio edit)» (Bonusspor) – 3:56


== Medvirkende ==
Mike Oldfield
Sally Oldfield - Prating
Jude Sim - Vokal på «To Be Free»
Amar - Vokal
Ben Darlow - assisterende ingeniør
Philip Lewis - Perkusjonsprogrammering (assistent på Plan 1)
Thomas Süssmair - Perkusjonsprogrammering (assistent på Plan 1)


== Platesalg ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tr3s Lunas på Discogs 
(en) Tr3s Lunas på MusicBrainz
John Vassall

William John Christopher Vassall (født 20. september 1924, død 18. november 1996 i London) var en britisk statstjenestemann som spionerte for Sovjetunionen, muligens på grunn av utpressing, fra 1954 til han ble arrestert i 1962. Selv om han arbeidet på et underordnet nivå var han i stand til å formidle detaljer innen skipsteknologi som var av stor betydning for moderniseringen av den sovjetiske flåte. 
Han ble dømt til 18 års fengsel, men ble løslatt i 1972, etter ti år. Vassall-skandalen var en betydelig belastning for Harold Macmillans regjering, men den ble snart overgått av den mer dramatiske Profumoaffæren.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anon. (6. desember 1996). «Obituary: John Vassall». The Times. London. 
Anon. (6. desember 1996). «Obituary: John Vassall». Daily Telegraph. London. 
Leitch, David (9. desember 1996). «Obituary: John Vassall». The Independent. Besøkt 4. september 2016. 
Norton-Taylor, Richard (6. desember 1996). «Obituary: John Vassall: fall guy in a spy trap». The Guardian. London. s. 22. 
Pincher, Chapman (1984). Too Secret Too Long: the great betrayal of Britain's crucial secrets and the cover-up. London: Sidgwick & Jackson. s. 276–85. ISBN 0-283-99151-8. 
Tweedie, Neil (30. juni 2006). «Vassall: Russians lured me into 'honey trap'». Daily Telegraph. London. 
Vassall, John (1975). Vassall: the autobiography of a spy. London: Sidgwick & Jackson. ISBN 028398130X. 
West, Nigel (6. desember 1996). «Gay traitor who died a broken man ...». Daily Mail. London. s. 27. 
West, Rebecca (1963). The Vassall Affair. London: Sunday Telegraph. 
West, Rebecca (1981) [1964]. The New Meaning of Treason. Harmondsworth: Penguin. s. 364–370. ISBN 978-1-4532-0692-8. 


== Eksterne lenker ==
Dunton, Mark (17. desember 2012). «The scandalous case of John Vassall: sexuality, spying and the Civil Service». The National Archives. Besøkt 8. mars 2019.  (podcast and transcript)
Beaton, Cecil. «William John Christopher Vassall». National Portrait Gallery. Besøkt 8. mars 2019.  (portrait in oils)
Ray Farr

Raymond Kenneth Farr (født 3. juli 1948 i Hereford) er en britisk dirigent og trompetist.
Farr er utdannet ved Royal Academy of Music og har spilt trompet med BBC Radio Orchestra. Farr har dirigert flere av de fremste brassbandene i Europa, deriblant Grimethorpe Colliery Band, Brassband Bürgermusik Luzern og Eikanger-Bjørsvik Musikklag. Han har også figurert som dirigent og dommer i forbindelse med europamesterskap for brassband.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ray Farr på Discogs
NIFL Premiership 2020–2021

NIFL Premiership 2020–2021, var den 13. sesongen av Nord-Irlands høyeste nasjonale fotballiga i dette formatet siden oppstarten i 2008, den 120. sesongen av irsk ligafotball sammenlagt, og den åttende sesongen av ligaen der den opererer som en del av Northern Ireland Football League. COVID-19-pandemien betydde at sesongen ble forsinket med omtrent to måneder, og skal starte 17. oktober 2020 og avsluttet 29. mai 2021. Terminlisten ble utgitt 19. september 2020.Regjerende mestere Linfield forsvarte tittelen og vant sitt syvende seriemesterskap.


== Tabell ==


== Klubbinfo ==


== Resultattabell ==


=== Kamp 1–22 ===


=== Kamp 23–33 ===


=== Kamp 34–38 ===
Kampene 34–38 vil hvert lag på samme halvdel av tabellen spille mot hverandre en gang. Siden dette er den fjerde gangen lagene spiller mot hverandre denne sesongen, vil hjemmelaget bli valgt sånn at alle har møtt hverandre to ganger hjemme og borte.


== UEFA Europa Conference League playoff ==
Vinneren får plass i kvalifiseringen til UEFA Europa Conference League 2021–2022.


=== Semifinaler ===


=== Finale ===
Larne kvalifiserte seg til Europa Confrence League.


== Referanser ==
Harald Holter

Harald Holter (født 21. februar 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for Kongsvinger IL Toppfotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harald Holter – Transfermarkt 
(en) Harald Holter – Soccerway 
(no) Harald Holter – Norges Fotballforbund
Norsk-ish

Norsk-ish er en norsk TV-dramaserie som hadde premiere på NRK i 2020. Serien er skapt og skrevet av Bahareh Badavi og Melike Leblebicioglu som har basert serien på tematikk fra eget liv Serien er regissert av Terje Rangnes og følger livet til tre fiktive personer med innvandrerbakgrunn og utfordringene de opplever i spagat mellom to ulike kulturer.Serien fikk svært gode kritikker fra anmeldere. Den ble nominert til fire priser under Gullruten 2021: beste dramaserie, beste birolle (Hamza Agoshi), publikumsprisen (Selda Ekiz) og beste manus, tv-drama (Melike Leblebicioglu og Bahareh Badavi). Den ble også nominert til Seriekritikerprisen 2021 i klassen beste norske drama.


== Rollebesetning ==
Nasrin Khusrawi –  Fariba
Selda Ekiz – Helin
Singh Bajwa Ravdeep – Amrit
Amanda Hedvig Lie Strand –  Tina
Dilek Başak Carelius – Sibel
Adrian Sam Shamshirgaran – Gabriel
Simay Leblebicioğlu – Eda
Aida Khorami – Deepi
Anders Hoff – Anders
Balwinder Kaur – Surinder
Dario Beširević – Osman
Kristin Zachariassen – Marianne
Tobias Kolbjørnsen – Petter
Arman Surizehi – Reza
Gaute Boris Skjegstad – Morten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norsk-ish på Internet Movie Database 
(no) Norsk-ish på NRK TV
Ligat ha’Al 2020–2021

Ligat ha'Al 2020–2021, var den 79 sesongen av den israelske topp divisjonen. Sesongen begynte 22. august 2020 og avsluttet 30. mai 2021. Regjerende mestere Maccabi Tel Aviv klarte ikke å forsvare tittelen og Maccabi Haifa vant sitt 13 seriemesterskap.


== Klubbinfo ==


== Ordinær sesong ==


=== Tabell ===


=== Resultattabell ===


== Mesterskaps sluttspill ==


=== Tabell ===


=== Resultattabell ===


== Nedrykks sluttspill ==


=== Tabell ===


=== Resultattabell ===


== Referanser ==
Speozuphium

Speozuphium er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Dryptinae i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
En liten, blek løpebille. Kropp og bein er kledt med lange hår.


== Levevis ==
Arten lever i huler.


== Utbredelse ==
Arten lever i Australia (Western Australia).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Dryptinae Bonelli, 1810
stamme Zuphiini Bonelli, 1810
delgruppe Zuphiina Bonelli, 1810
slekt Speozuphium Moore, 1995
Speozuphium poulteri Moore, 1995


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Speozuphium [1]
(en) Speozuphium i Encyclopedia of Life 
(en) Speozuphium i Global Biodiversity Information Facility 
Speozuphium – detaljert informasjon på Wikispecies
Lasiocera

Lasiocera er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
Nokså små, spinkle, noe flate, blanke, brokete fargede løpebiller. Hodet er trekantet med store, utstående fasettøyne, pronotum smalt, mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er bredere, gjerne rødlige med mørke flekker.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World. Slketen blir noen ganger plassert som en underslekt av Colliuris.

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
stammen Odacanthini Laporte, 1834
slekten Lasiocera  Dejean, 1831
Lasiocera analava Alluaud, 1917 
Lasiocera asmara Basilewsky, 1962 
Lasiocera coromandelica Maindron, 1906 
Lasiocera corrugata Basilewsky, 1963 
Lasiocera egregia Peringuey, 1896 
Lasiocera gracilis Boheman, 1848 
Lasiocera malabarica Maindron, 1906 
Lasiocera mirei Basilewsky, 1970 
Lasiocera nitidula Dejean, 1831 
Lasiocera orientalis Chaudoir, 1850  
Lasiocera peringueyi Kuntzen, 1899 
Lasiocera somalica Basilewsky, 1948 
Lasiocera tesselata Klug, 1853


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Käfer der Welt - Lasiocera somalica [1](en) Lasiocera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lasiocera hos NCBI 
(en) Kategori:Lasiocera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lasiocera – detaljert informasjon på Wikispecies
Lachnocrepis

Lachnocrepis  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (gjerne ca. 12 millimeter), avlangt-ovale, mørke løpebiller. Oversiden er halvblank og glatt uten påfallende punktering. Hodet er rundet med nokså små fasettøyne. Pronotum er rundet, dekkvingene nokså jevnbrede.


== Levevis ==
Artene lever i myrer og sumper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Øst-Asia og det østlige Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Licininae Bonelli, 1810
Stammen Oodini LaFerte-Senectere, 1851 
Slekten Lachnocrepis LeConte, 1853
Lachnocrepis japonica Bates, 1873
Lachnocrepis parallela (Say, 1830)
Lachnocrepis prolixa Bates, 1873


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Lachnocrepis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lachnocrepis hos Fauna Europaea 
(en) Lachnocrepis hos ITIS 
(en) Lachnocrepis hos NCBI 
(en) Kategori:Lachnocrepis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lachnocrepis – detaljert informasjon på Wikispecies
Tinognathus

Tinognathus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Panagaeinae i familiegruppen løpebiller. 


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 11 millimeter), avlang løpebille. Fasettøynene er store og utstikkende. Kjevene er nokså lange og slanke. Dekkvingene har vage, røde flekker.


== Levevis ==
Arten er ikke flygedyktig.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia (Queensland, New South Wales).


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Panagaeinae Bonelli, 1810
slekten Tinognathus Chaudoir, 1879
Tinognathus parviceps Chaudoir, 1879


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Tinognathus [1]
(en) Tinognathus i Global Biodiversity Information Facility 
Tinognathus parviceps – detaljert informasjon på Wikispecies
Stian Simenstad

Stian Simenstad (født 2. september 1991) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2020 er klubbløs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stian Simenstad – Transfermarkt 
(en) Stian Simenstad – Soccerway 
(no) Stian Simenstad – Norges Fotballforbund
Annie Wall

Annie Helida Wilhelmina Wall (født 18. august 1863 i Skultuna i Västmanland, død 26. april 1945 i Oslo) var en svensk forfatter, journalist og oversetter som i perioder levde og virket i Norge.


== Liv og virke ==
Annie Wall var i 1890 ansatt hos Försäkringsbolaget Bore. Hun etablerte seg som journalist, og foretok en lang rekke reiser i Europa, hvor hun var korrespondent for svenske aviser. I 1898 var hun Aftonbladets korrespondent i Bergen. Omkring 1910 var hun korrespondent for Morgenbladet, der hun blant annet fortalte om møter med kardinal Rampolla og Eleonora Duse og sine inntrykk fra Capri og Wien.I tiden før Italia erklærte Østerrike-Ungarn krig, oppholdt hun seg i Roma. På veien tilbake til Kristiania fikk hun audiens hos keiser Franz Josef, hvor hun redegjorde for de begivenhetene hun hadde vært vitne til.I Norge ble hun særlig godt kjent med statsminister Christian Michelsen, og i 1925 utga hun boken Omkring Christian Michelsen och 1905. Året etter kom Människor jag mötte, hvor hun skildrer møter med blant andre Karoline og Bjørnstjerne Bjørnson, Edvard Grieg, grev Ferdinand von Zeppelin, keiser Wilhelm II, pave Pius X og Henrik Ibsen.Etter general Francos seier i den spanske borgerkrigen, uttrykte hun engstelse for at en ny verdenskrig var i emning. Dette diskuterte hun med blant andre Selma Lagerlöf, som i et brev til Wall blant annet skrev at hun «[…] innerligt önskar att Ni inte finga rätt i Edra förutsägelser, fast jag inte kan neka till att det ser så ut».


== Familie ==
Annie Wall var datter av dr. philos. Carl Fredrik Wall og Hilma Catharina Wennerlund. Deler av livet bodde hun sammen med søsteren Hilma Kristina Wall. Hun forble ugift.


== Bibliografi ==
1925: Omkring Christian Michelsen och 1905, Aschehoug, Oslo
1926: Människor jag mötte, Aschehoug, Oslo
1931: Lurans öden och äventyr, med illustrationer, av Aina Masolle, Uppsala


==== Skrifter ====
1914: Bilder från Wien, Stockholm
1914: Romerska miniatyrer. Sthlm 1914.
1916: Ein irrgeführtes Volk. Eindrücke und Tagebuchaufzeichnungen einer Neutralen aus Rom im Winter und Friijahr 1915, aus dem Schwedischen übersetzt, Wien & Leipzig
1925: The nameless country, Lund
1925: What is being planned in the East?, Lund
1926: The martyrdom of the South Tyrol, Lund
1928: To the people, president, sente and financiers of the United States. The Italian terror in the South Tyrol, Lund
1930: Flickorna på Hjulsta. Minnen från den Zanderska pensionen, Uppsala


== Ordener og utmerkelser ==
1910: Den store gullmedalje med keiserens bilde og valgspråk (Østerrike)
1918: Elisabethordenen av 2. klasse (Østerrike)


== Referanser ==


== Kilder ==
Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 240. ISBN 8257900109.
Belgisk toppdivisjon i fotball 2020–2021

Jupiler Pro League 2020–2021 var den 118. sesongen av den belgiske toppdivisjonen. Ligaen begynte med at hvert lag spilte én hjemme- og bortekamp mot hver motstander. Nummer 1 til 4 og nummer 5 til 8 spilte så internt gruppespill. Grunnspillets nummer 18 rykket direkte ned, mens nummer 17 spilte kvalifisering mot nummer 2 i 2. divisjon.


== Tabell ==


== Kvalifisering til Belgisk toppdivisjon i fotball 2021–2022 ==
Seraing rykket opp til  toppdivisjon med 6 – 3 sammenlagt.


== Referanser ==
Sphaerostylus

Sphaerostylus er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, blanke, rødbrune til svarte løpebiller. Hodet er bredt og rundet med nokså små fasettøyne, kjevene noe forstørrede, framoverrettede. Pronotum er avrundet trapesformet med skarpt avsatte hjørner. Dekkvingene er nokså jevnbrede.


== Levevis ==
Ozaenini er stort sett frittlevende rovdyr som lever av små leddyr. Larvene lever i tunneler som de graver ut i sand eller løs, død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afriika inkludert Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Paussinae Latreille, 1807
gruppen / stammen Ozaenini Hope, 1838
slekten Sphaerostylus  Chaudoir, 1848
underslekten Afrozaena Jeannel, 1946
Sphaerostylus acutangulus (Jeannel, 1946) 
Sphaerostylus alluaudi (Jeannel, 1946) 
Sphaerostylus feai (Basilewsky, 1949) 
Sphaerostylus guineensis Alluaud, 1925 
Sphaerostylus insularis (Basilewsky, 1949) 
Sphaerostylus levis (Jeannel, 1946) 
Sphaerostylus longipennis Chaudoir, 1854
Sphaerostylus luteus (Hope, 1842) 
Sphaerostylus striatus Chaudoir, 1867
Sphaerostylus vadoni (Jeannel, 1946) 
underslekten Ozaeniella Kolbe, 1895
Sphaerostylus bimaculatus H.Kolbe, 1895 
underslekten Sphaerostylus (i snever forstand)
Sphaerostylus brevipennis (Jeannel, 1946) 
Sphaerostylus ditomoides (Brulle, 1835) 
Sphaerostylus goryi (Castelnau, 1834) 
Sphaerostylus punctutostriatus Chaudoir, 1867


== Eksterne lenker ==
Sphaerostylus på Tree of life
(en) Sphaerostylus i Encyclopedia of Life 
(en) Sphaerostylus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sphaerostylus hos NCBI 
Sphaerostylus – detaljert informasjon på Wikispecies