jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chalcoplacis

Chalcoplacis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (ofte ca. 5 millimeter), ovale, glatte bladbiller, gjerne metallisk fargede. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==
Nomenklaturen for denne og noen beslektede slekter er ganske uklar 

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Chalcoplacis Chevrolat in Dejean, 1836
Chalcoplacis amabilis
Chalcoplacis amazonica
Chalcoplacis anthrax (Bechyné, 1951)
Chalcoplacis bimaculata
Chalcoplacis clermonti Bechyné, 1954
Chalcoplacis confraterna (Bechyné, 1951)
Chalcoplacis constituta (Bechyné)
Chalcoplacis despecta (Lefevre, 1884)
Chalcoplacis dilatata (Bechyné, 1950)
Chalcoplacis dimidiata Lefevre
Chalcoplacis fulgens Bechyné & Bechyné
Chalcoplacis fulgida
Chalcoplacis fulgurans (Klug, 1829)
Chalcoplacis fulvicollis
Chalcoplacis fulvipes (Jacoby)
Chalcoplacis gastrophysoides
Chalcoplacis gigas
Chalcoplacis igneipennis
Chalcoplacis incerta Chevrolat
Chalcoplacis mrazi Bechyné, 1950)
Chalcoplacis nicteroyensis (Bechyné, 1951)
Chalcoplacis ochracea
Chalcoplacis plicipennis
Chalcoplacis progressa (Bechyné, 1951)
Chalcoplacis rufotestacea
Chalcoplacis saudensis
Chalcoplacis signata
Chalcoplacis speciosa
Chalcoplacis subcircularis
Chalcoplacis subunicolor
Chalcoplacis sulcaticeps (Bechyné, 1951)
Chalcoplacis terminata
Chalcoplacis thamnii
Chalcoplacis tricolor
Chalcoplacis virescens (Erichson, 1848)


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chalcoplacis i Global Biodiversity Information Facility 
Chalcoplacis – detaljert informasjon på Wikispecies
Chrysochus

Chrysochus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (ofte ca. 5 millimeter), ovale, glatte, metallisk fargede bladbiller. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Disse er gjerne knyttet til giftige planter i familien Asclepiadaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa, Asia og Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Chrysochus Chevrolat in Dejean, 1836
Chrysochus asclepiadeus (Pallas, 1773)
Chrysochus auratus (Fabricius, 1775)
Chrysochus brevefasciatus Pic, 1934
Chrysochus chinensis Baly, 1859
Chrysochus cobaltinus LeConte, 1857
Chrysochus globicollis Lefèvre, 1888
Chrysochus goniostoma Weise, 1889
Chrysochus pulcher Baly, 1864
Chrysochus sikhima Jacoby, 1908


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter
(en) Chrysochus i Encyclopedia of Life 
(en) Chrysochus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Chrysochus hos Artsdatabanken 
(sv) Chrysochus hos Dyntaxa 
(en) Chrysochus hos Fauna Europaea 
(en) Chrysochus hos ITIS 
(en) Chrysochus hos NCBI 
(en) Kategori:Chrysochus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chrysochus – detaljert informasjon på Wikispecies
Panserbeskyttelsesystemet "Arena"

Arena (russisk Арена) er et reaktivt beskyttelsessystem for stridsvogner og panservogner mot panservernvåpen som styrte missil, pilammunisjon og toppangrepstridshoder. Systemet benytter seg av dopplerradar for oppdagelse av innkommende missil eller prosjektil, og som skyter ut en rakett mot dette prosjektilet og ødelegger det før det rekker frem til stridsvognen.


== Referanser ==

Hazell, Paul J. (1. september 2007). «Active Protection Systems Come of Age». Military Technology (Mönch Editorial Group).
Reaktivt panser

Reaktivt panser er stålkassetter fylte med sprengstoff som en fester på utsida av vanlig panser. Det finnes på de fleste moderne stridsvogner.
Reaktivt panser er en måte til å verne seg mot våpen med hulladning, som ved kontakt med panser lager en tynn sveisestråle som brenner seg gjennom vanlig panser. Ved treff i reaktivt panser blir sveisestrålen kuttet av sprengstoffet i kassetten, slik at den ikke kan trenge gjennom panserstålet med sveisestrålen. En slik hendelse kan selvsagt skade personell i nærheten av panseret som det blir skutt mot.


== Se også ==
Kontakt-5, et eksempel på tredje generasjon reaktivt panser.
Kontakt-5

Kontakt-5 er en russisk type tredje generasjons reaktivt panser. Det ble innført i 1985 på T-80U som det første reaktive panseret som kunne hindre pilammunisjon å trenge gjennom det vanlige panseret på stridsvognen.
Kontakt-5 er sammensatt av bokser som ser ut som teglsteiner med sprengstoff som er sammentrygt mellom to metallplater. Disse platene vil bevege seg hurtig sideveis når sprengstoffet i dem detonerer, noe som igjen tvinger panserbrytande kinetiske prosjektil eller sveisetråle fra pansergranaten bort fra å trenge gjennom det vanlige panseret på stridsvognen.


== Referanser ==
Malakhit

Malakhit (russisk: Малахит) er en russisk type fjerde generasjons reaktivt panser. Det er produsert til montering på Armata, både T-14 OG T-15.


== Referanser ==
David Thue

David Thue (født 31. mai 1883, død 10. juni 1943) var en norsk fekter.
Han vant seks NM-gull i florett og kårde i perioden 1924–1928.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i fekting


== Kilder ==
Ragnar Wold (1950): Sport i navn og tall, s. 502.
Tandemladning

Tandemladning er en bombe, en granat eller liknende der detonasjonen skjer i to trinn med et kort mellomrom. Hensikten er at den første ladninga, som oftest har fokusert hulladning, skal forsterke effekten av den andre ladninga, som også kan være fokusert ladning eller et sekundærprosjektil. Tandemladninger er spesielt effektive mot reaktivt panser fordi den første ladninga løser ut den reaktive panserbeskyttelsen og lar panseret ligge åpent for den andre ladninga.


== Våpen med tandemladning ==
RPG-29
9M113 Konkurs


== Kilder ==
United States Patent 5744746 Tandem warhead for combatting active targets
United States Patent 5561261 Tandem warhead with a secondary projectile
Trinidad og Tobagos regioner og kommuner


== Trinidad ==
Før 1991 var Trinidad delt inn i åtte fylker.


== Tobago ==
Tobago er styrt lokalt av Tobago House of Assembly (THA).
Tobago var historisk delt inn i syv menigheter (Saint Andrew, Saint David, Saint George, Saint John, St. Mary, Saint Patrick og Saint Paul). I 1768 hadde hver menighet på Tobago nominert representanter til Tobago House of Assembly. Den 20. oktober 1889  gjennomførte den britiske kronen en kongelig resolusjon, som gjorde Tobago til en avdeling av Trinidad, og dermed sluttet de å ha lokale myndigheter på Tobago, og dannet en koloniregjering.
I 1945 da fylkeskommune-systemet ble innført, ble Tobago gitt som ett enkelt fylke til Trinidad.
I 1980 ble det gjort bestemmelser for at Tobago House of Assembly skulle gjenopplives som en enhet som gir lokale myndigheter i Tobago. Under det gjenopplivede systemet, består Tobago av 12 lokale valgdistrikter, hvor hvert distrikt velger en representant til THA.


== Se også ==
ISO 3166-2:TT
Eigil Hesstvedt

Eigil Hesstvedt (født 16. september 1920, død 28. april 1979) var en norsk meteorolog og fekter.
Han var professor i meteorologi ved Universitetet i Oslo fra 1966. Han arbeidet først hovedsakelig med skyfysikk, bl.a. perlemorskyer og lysende nattskyer.
Senere arbeidet han med problemer knyttet til atmosfærens kjemi og forurensning. Han hadde en rekke verv innen norsk og internasjonal meteorologi.
Han vant to NM-gull og 12 NM-medaljer i fekting med florett og sabel i perioden 1956–1969. Han ble nordisk mester i sabel i 1969.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norgesmesterskapet i fekting


== Referanser ==


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsrevy 1953, s. 67.
(no) Eigil Hesstvedt i Norsk biografisk leksikon
Coclé

Coclé (spansk uttale: [koˈkle]) er en provins i det sentrale Panama, på landets sørlige kyst. Hovedstaden er byen Penonomé. Denne provinsen ble opprettet ved loven fra 12. september 1855. Coclé er først og fremst et landbruksområde med store avlinger av sukker og tomater. Det har et areal på 4 046,6 km² (2010) og befolkning på 233 708 (2010).


== Distrikter ==
Coclé er delt inn i 6 distrikter og 44 corregimientos.


== Referanser ==
Hvaldimir

Hvaldimir er en hvithval som ble oppdaget i april 2019 ved Rolvsøya i Finnmark. Den hadde på seg seletøy inntil en fisker hoppet i havet og befridde den. Hvalen er tam og virker trent; den har blant annet plukket en mistet mobiltelefon opp fra vannet og levert den tilbake til eieren.  Hvaldimir har fått stor internasjonal oppmerksomhet og ble opprinnelig mistenkt for å være en russisk spionhval. Dette har  blitt avkreftet av russiske myndigheter. I etterkant er det blitt opplyst fra russisk side at Hvaldimir har blitt brukt som behandlingsdyr innenfor terapi.
Hvaldimir kom til Hammerfest i begynnelsen av mai. I juli 2019 rømte hvalen fra Hammerfest havn til Alta.Hvalforsker Eve Jourdain uttalte i en melding 26. mai 2019 i den lukkede Facebook-gruppen «Kvithval Hammerfest» at hvalen er syk. Det antas den har fått en infeksjon da munnen er varm og pusten lukter dårlig.
Etter å ha oppholdt seg ved Seiland i Vargsundet i Alta kommune i en måneds tid, vendte Hvaldimir tilbake til Hammerfest 30. august 2019. Den har senere blitt observert i Kvalvåg, Kristiansund kommune 6. oktober 2022 kl. 12:00. Tirsdag 11.oktober 2022 tilbrakte Hvaldimir stort sett hele dagen ved Lanullva på Lyngstad, Hustadvika kommune.


== Navn ==

NRK Finnmark holdt en avstemning 2. mai 2019 om hva hvalen skulle hete. Forslaget Hvaldimir kom på førsteplass. Navnet er et ordspill på fornavnet til den russiske presidenten Vladimir Putin.


== Opprinnelse ==
Hvalens seletøy hadde festepunkt for GoPro-kamera og en logo med blant annet teksten St. Petersburg. En sele med samme logo selges av en fritidskjede med filialer i denne byen. Seletøyet ble sendt til Politiets sikkerhetstjeneste for å bli undersøkt.Akvariet i St. Petersburg har benektet at hvalen er deres. Heller ingen andre har vedkjent seg eierskap til den trente hvalen.


=== Militære formål ===
Det har vært spekulert i om hvalen kan ha rømt fra Russlands marine, som har en tradisjon med å trene opp hvaler til militære formål.


=== Terapihval ===
Et annet forslag er at Hvaldimir kan være identisk med hvalen Semjon som ble reddet av mennesker rundt år 2000, da den ble angrepet av sjøløver. I 2008 ble Semjon holdt på et vannsportsenter ved Kvitsjøen. Den har også vært brukt som terapihval for vanskeligstilte barn. Semjon hadde imidlertid et arr etter sjøløveangrepet, mens Hvaldimir ikke har dette arret.


== Forvaltning ==
Fiskeridirektoratet og Havforskningsinstituttet vurderte mai 2019 å flytte hvalen til verdens første reservat for hvithvaler i åpen sjø som ligger på Island, men bestemte seg for ikke å gjøre dette da Hvaldimir så ut til å lete etter mat på egenhånd. De har også vurdert å få hvalen tilbake til Russland.


== Se også ==
Keiko


== Referanser ==
Mette Rasmussen

Mette Rasmussen (født 1988) er en dansk altsaksofonist, bosatt i Trondheim. Hun arbeider innenfor feltene frijazz og fri improvisasjon. 

Hun fikk sin første musikkundervisning på piano, men ble tidlig interessert i saksofon, blant annet inspirert av Keith Jarretts album Expectations, der Jarrett trakterer begge disse instrumentene. Etter musikalsk grunnkurs i Århus, med rockeband og storband, fortsatte hun på Det Jyske Musikkonservatorium. Der fikk hun utviklet seg som frijazz- og improvisasjonsmusiker. Hun tok en bachelorgrad på musikkonservatoriet, og kom deretter inn på studiet Nomazz, et nordisk masterstudium i jazz, med ett semester i henholdsvis Århus, Stockholm, Helsingfors og, til slutt Trondheim, der hun bosatte seg.Ifølge omtalen på Nomazz' nettsted utforsker Rasmussen saksofonens naturlige råskap og eksperimenterer med hva som er mulig å oppnå med instrumentet innenfor lyd og uttrykk, med og uten forberedelse.Hun holder både solokonserter og opptrer sammen med andre musikere. Hun har blant annet opptrådt med Alan Silva, Chris Corsano, Ståle Liavik Solberg, Fire! Orchestra, Kristoffer Lo og Trondheim Jazzorkester – og med sin egen Trio Riot og Mette Rasmussen Quintet. 
På jazzfestivalen Jazzfest i Trondheim i 2018 spilte hun for første gang med bandet MoE, som omtales som et band som overskrider grensen mellom rock og støy, angriper instrumentene sterkt og brutalt og «bringer lytteren nærmere en sunn galskap». Rasmussen har vært på turné både i Mexico og Japan med bandet.
I februar 2019 var hun oppvarmer for det kanadiske bandet Godspeed You! Black Emperor.Under Jazzfest 2019 var hun den første som ble tildelt NTNUs Jazzpris, en pris som avløste ordningen med NTNU-jazzambassadører. Prisbeløpet er på kr 50 000. Hun fikk Gammleng-prisen 2021 i klassen musiker.


== Diskografi ==
2014: Trio Riot – med Trio Riot (Rasmussen, David Meier (trommer) og Sam Andreae (tenorsaksofon)
2015: All The Ghosts At Once – med Chris Corsano
2016: Star-Spangled Voltage – med Paul Flaherty og Chris Corsano
2016: Silva Rasmussen Solberg Free Electric Band – med Free Electric Band
2017: To the Animal Kingdom – med Tyler Damon og Tashi Dorji
2018: A View of the Moon (From the Sun) – med Chris Corsano
2018: Mette Rasmussen/Tashi Dorji – med Tashi Dorji
2018: Graz Live ! – med Jooklo Duo (Virginia Genta og David Vanzan) (kassett)
2019: Piazzolla: Time of Life – med Geir Draugsvoll
2019: Tolerancia Picante – med bandet MoE
2019: The Hatch – med Julien Desprez›


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mette Rasmussen på Discogs 
(en) Mette Rasmussen på MusicBrainz 
(en) Mette Rasmussen på SoundCloud 
(en) Mette Rasmussen på Last.fm 
(en) Mette Rasmussen på AllMusic 
(en) Mette Rasmussen på allmusic.com Besøkt 9. mai 2019
(en) Mette Rasmussen på soundcloud.com. Besøkt 9. mai 2019
Vitenskapsåret 1635

Vitenskapsåret 1635 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1635.


== Geografi ==
Willem Janszoon Blaeu får publisert «Atlas Novus» i to bind, med 208 kart og beskrivelser på fire språk.


== Astronomi ==
Det første kartet over Månens synlige overflate, konstruert av Nicolas-Claude Fabri de Peiresc og Pierre Gassendi, blir gravert av Claude Mellan. Paris.
28. august − de Peiresc koordinerere et nett av observatører langs hele Middelhavet, for måneformørkelsen. Han bruker resultatene til å påvise at dette havet var 1000 km kortere i utstrekning enn tidligere antatt, gjenfortalt av Gassendi i hans biografi over de Peiresc.


== Matematikk ==
Bonaventura Cavalieri får utgitt verket «Geometria indivisibilibus continuorum nova quadam ratione promota», med Cavalieris prinsipp om udelelighet, en forløper til integralregning.
Paul Guldin få publisert første bind av verket «Centrobaryca, seu de centro gravitatis trium specierum quantitatis continuæ», med diskusjon av legemers tyngdepunkt. Wien.


== Botanikk ==
15. mai − Guy de La Brosse åpner Jardin des Plantes i Paris, kalt «Jardin du roi» (Kongens hage).


== Institusjoner ==
Marin Mersenne oppretter at « Academia pariensis » i Paris. Dette er grunnlaget for Det franske vitenskapsakademiet opprettet av Jean-Baptiste Colbert i 1666.


== Fødsler ==
9. mai – Johann Joachim Becher (død 1682), tysk lege og kjemiker.
18. juli – Robert Hooke (død 1703), engelsk oppfinner.
22. november − Francis Willughby (død 1672), engelsk ornitolog.


== Dødsfall ==
10. september − Johann Faulhaber (født 1580), tysk matematiker.
16. september – Adriaan Metius (født 1571), flamsk matematiker.
22. oktober – Wilhelm Schickard (født 1592), tysk astronom.


== Referanser ==
Endocephalus

Endocephalus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).


== Utseende ==
Små til middelsstore (ofte ca. 5 millimeter), ovale, glatte bladbiller, gjerne farget i gult og svart. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.


== Levevis ==
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien Rotbladbiller, Eumolpinae Hope, 1840
stammen Eumolpini Hope, 1840
slekten Endocephalus Chevrolat in Dejean, 1836
Endocephalus clytroides Lefèvre, 1875
Endocephalus fasciatus Lefèvre, 1889
Endocephalus femoralis (Lefèvre, 1875)
Endocephalus flavipennis Guérin, 1855
Endocephalus freyi Bechyné, 1950
Endocephalus geniculatus Guérin, 1855
Endocephalus lefevrei Harold, 1874
Endocephalus lineatus (Fabricius, 1775)
Endocephalus maronicus Bechyné, 1949
Endocephalus militaris Jacoby, 1900
Endocephalus nigripes Jacoby, 1900
Endocephalus novogranadensis Bechyné, 1950
Endocephalus octopunctatus (Germar, 1824)
Endocephalus quadripunctatus Lefèvre, 1875
Endocephalus spilotus Baly, 1865
Endocephalus suffriani (Harold, 1874)
Endocephalus tibialis Jacoby, 1900


== Referanser ==


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av et eksemplar
(en) Endocephalus i Global Biodiversity Information Facility 
Endocephalus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vitenskapsåret 1636

Vitenskapsåret 1636 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1636.


== Matematikk ==
Pierre de Fermat får publisert verket «Ad locos planos et solidos isagoge», en rekonstruksjon av Apollonios fra Perges arbeid.
René Descartes gjenoppdager de to vennskapstallene 9 363 584 og 9 437 056. Han visste ikke at Muhammad Baqir Yazdi hadde funnet dem hundre år tidligere.
Girard Desargues får publisert avhandlingen «Exemple de l'une des manières universelles ... touchant la pratique de la perspective sans emploier aucun tiers point» (Eksempel på en av de allmenne måter i berøring med praksis for perpektiv uten å benytte noe tredje punkt). Paris.


== Fysikk ==
Marin Mersenne får publisert sitt hovedverk «Harmonie universelle, contenant la théorie et la pratique de la musique» (Verdensaltets harmoni, inneholdende musikkens teori og praksis), med matematisk musikkteori som svingefrekvenser i en strukket streng.


== Institusjoner ==
8. september − Harvard University blir grunnlagt.


== Fødsler ==
Jacques Marquette (død 1675), fransk oppdagelsesreisende.


== Dødsfall ==
22. februar – Santorio Santorio (født 1561), italiensk lege.
Ukjent dato − Michał Sędziwój (født 1566), polsk alkymist.


== Referanser ==


== Se også ==
Mona Grivi Norman

Mona Grivi Norman (født 1983) er en norsk journalist og forfatter. Hun jobber i VG.
I 2017 vant hun og Synnøve Åsebø SKUP-prisen for "Psykiatriavsløringen". Året etter fikk hun SKUP-diplom for prosjektet "De forsømte broene" sammen med Sondre Nilsen og Øyvind Engan.
I 2019 ble hun tildelt Den store journalistprisen sammen med kollegaene Frank Haugsbø og Maria Mikkelsen for arbeidet med Tolga-saken. Teamet ble også tildelt SKUP-diplom for samme sak.Som forfatter står hun bak barnebokserien «Dyrehagedetektivene» utgitt på Aschehoug forlag.Utgivelser: «Den hvite løven» (2019), «Panda på rømmen» (2019), «Lure lemurer» (2019), «Tigertrøbbel» (2020), «Isbjørnmysteriet» (2020), «Pumaproblemet» (2020), «Den falske enhjørningen» (2021), «Haien kommer!» (2021), «Gepardgåten» (2022)


== Referanser ==
Jan Oskar Walsøe

Jan Oskar Walsøe (født 1953) er en norsk journalist og skribent. Han har utdanning i film og samfunnsfag. Han har mediebakgrunn fra Øvre Smaalenene (journalist), Østfold-Posten (som redaktør) og NRK (reporter, vaktsjef, redaksjonssjef). Han har undervist på NRK-skolen og arbeidet med innføring i flere av NRKs distriktssendinger på TV og vært sjefredaktør i Hamar Arbeiderblad. Han har i tillegg jobbet med informasjon for Norges Bondelag og vært informasjonssjef i Rikstrygdeverket.


== Referanser ==
Viqueens Cheerleaders

Viqueens Cheerleaders (stiftet 30. april 1997) er en norsk cheerleaderklubb fra Oslo, med flere nasjonale og internasjonale meritter. Klubben har ca. 400 medlemmer og er nest størst i Norge, med 7 konkurranselag og flere rekruttlag.
TV 2 laget i 2011 en realityserie om mikslaget «Viqueens Force», kalt Cheer – Heiagjengen.


== Historie ==
Klubben hadde sitt utspring i supporterne til den amerikanske fotballklubben Oslo Vikings, og klubbens navn henspeiler på suffikset «queens» (dronninger) som motsetning til «kings» (konger).
Viqueens har deltatt med lag internasjonalt siden EM i 2000, hvert år siden 2002, og i verdensmesterskap siden 2011-VM.


== Kjente utøvere ==
Kine Olsen Vedelden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Inga Lærum Liebich

Inga Lærum Liebich, også kjent som Inga Lærum Liebig (født 1864 i Christiania, død 15. september 1936 i Oslo), var en norsk komponist, dirigent, korleder og musikklærer. I 1917 var hun med å stifte Norsk komponistforening.


== Biografi ==
Inga Lærum var datter av kjøpmann Johan Lærum (1830–1906) og tyske Antonie Hansen (1839–1920). Hun lærte å spille piano av Erika Nissen, og studerte komposisjon med Christian Sinding. Senere studerte hun piano og musikkteori hos Otto Winter-Hjelm. Hun studerte i Roma, London og Milano. I London møtte hun den amerikanske pianist og musikkpedagog Rudolf Liebich, som hun senere ble gift med. Debuterte som komponist ved en musikkfest i Kristiania i 1887 der en av hennes komposisjoner ble fremført av Christiania Theaters orkester. Hun fremførte sine egne komposisjoner i konsert første gangen den 11. Oktober 1892.
Med attester fra Grieg og Svendsen søkte hun Schäffers legat for videre utdannelse  innen instrumentasjon og komposisjon, men ble ikke tildelt dette. Hun giftet seg med Rudolf Liebich (også skrevet Liebig) og forlot så Norge, hun bodde i Burlington i USA hvor hun var korleder og dirigent ved den katolske kirken i nesten fem år. Senere flyttet hun til Berlin, hvor verkene hennes ble fremført i konsert. Hun flyttet tilbake til Christiania før 1917, da hun var med å stifte Norsk komponistforening. Tilbake i Norge var hun korinstruktør ved St.Olavs kirke.Verkene hennes omfatter i hovedsak sanger, pianomusikk og kormusikk. Hun utga 21 sanger, 15 klaverstykker og en romanse for fiolin og klaver.
Hun døde 15. september 1936 og er gravlagt på Vestre gravlund.


== Referanser ==
Soaring With Eagles at Night to Rise With the Pigs in the Morning

Soaring With Eagles at Night to Rise With the Pigs in the Morning er et musikkalbum med Gluecifer. Albumet ble utgitt i 1998.


== Sporliste ==
«Bossheaded» (Gluecifer)
«Go Away Man» (Gluecifer)
«The Year of Manly Living» (Gluecifer)
«Get the Horn» (Gluecifer)
«Critical Minute» (Gluecifer)
«Silver Wings» (Gluecifer)
«Lord of the Dusk» (Gluecifer)
«Deadend Beat» (Gluecifer)
«Clean Gone Mean» (Gluecifer)
«Heart of a Bad Machine» (Gluecifer)
«Gimme Solid Gold» (Gluecifer)


== Medvirkende ==


=== Gluecifer ===
Biff Malibu - vokal, låtskriver, produsent
Captain Poon - vokal, gitarer, låtskriver, produsent
Raldo Useless - gitarer, låtskriver, produsent
Jon Average - vokal, bass, låtskriver, produsent
Danny Young - trommer, låtskriver, produsent


=== Øvrige ===
Fred Spector - produsent, tekniker, miksing
Lee Fett Conspiracy - piano, mellotron
Carl Quick - håndklapp
Glueros Backfire - trommer på Bossheaded og Critical Minute
Nicke Norselover - bakgrunnvokal på Critical Minute
Stefan Boman - miksing
Mia Lorentzson - mastering
Henriette Berg-Thomassen - fotograf
Guerilla Art - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Soaring With Eagles at Night to Rise With the Pigs in the Morning på Discogs 
(en) Soaring With Eagles at Night to Rise With the Pigs in the Morning på MusicBrainz