jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Canistra

Canistra er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore, bredt ovale, rødlige og svarte skjoldbiller. Hodet er ganske lite, ikke synlig ovenfra, antennene forholdsvis lange og tynne. Pronotum danner en kontinuerlig kurve med dekkvingene, som er grovt punkterte. Beina er nokså korte.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på tofrøbladete planter, i alle fall noen av artene på familien Boraginaceae.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Omocerini Hincks, 1952
slekten Canistra Erichson, 1847
underslekten Canistra (i snever forstand)
Canistra bitorosa Weise, 1900
Canistra dohrni Spaeth, 1905
Canistra irrorata (Guérin-Ménéville, 1844)
Canistra osculatii Guérin-Ménéville, 1855
Canistra procera Boheman, 1850
Canistra varicosa Erichson, 1847
underslekten Canistrella Spaeth, 1913
Canistra calamitosa Boheman, 1850
Canistra rubiginosa (Guérin-Ménéville, 1844)


== Litteratur ==
Flavia Rodreigues Fernandes (2012) Filogenia da tribo Omocerini Hincks, 1952 (Coleoptera, Chrysomelidae, Cassidinae). Doktogradsarbeid, Universidade de São Paulo. 216 sider. [1]


== Eksterne lenker ==
Discomorpha på ITIS
Nettside om slekten
(en) Canistra i Encyclopedia of Life 
(en) Canistra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Canistra hos ITIS 
(en) Canistra hos NCBI 
(en) Kategori:Canistra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Omocerini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i telemarkskjøring 2019 - Sprint menn

Sprint for menn under VM i telemarkskjøring 2019 gikk på Gustablikk skisenter ved Rjukan fredag 22. mars 2019.


== Eksterne lenker ==
Offisiell resultatside
Carlobruchia

Carlobruchia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore, bredt ovale, mer eller mindre svarte skjoldbiller, dekkvingene kan være rødlige. Hodet er ganske lite, synlig ovenfra, antennene forholdsvis lange og tynne. Oversiden er kraftig punktert, litt rynkete, med en silkeaktig glans. Pronotum danner en nesten kontinuerlig kurve med dekkvingene, som er grovt punkterte. Beina er nokså korte.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på tofrøbladete planter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Omocerini Hincks, 1952
slekten Carlobruchia Spaeth, 1911
underslekten Carlobruchia (i snever forstand)
Carlobruchia boliviana Borowiec, 1995
Carlobruchia tricostata (Spaeth, 1907)
underslekten Smodingonota Spaeth, 1913
Carlobruchia carbonaria (Klug, 1829)
Carlobruchia dorsuosa (Boheman, 1862)


== Litteratur ==
Flavia Rodreigues Fernandes (2012) Filogenia da tribo Omocerini Hincks, 1952 (Coleoptera, Chrysomelidae, Cassidinae). Doktogradsarbeid, Universidade de São Paulo. 216 sider. [1]


== Eksterne lenker ==
Discomorpha på ITIS
Nettside om slekten
(en) Carlobruchia i Encyclopedia of Life 
(en) Carlobruchia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Carlobruchia hos ITIS 
(en) Omocerini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Halden Velodrom

Halden Velodrom er et utendørs anlegg for banesykling som ligger på Ystehede i Halden kommune. Den er én av to velodromer i Norge, den andre ligger på Prestmoen i Stjørdal. Banen har asfaltdekke og tilhører Halden Cykleklub. Velodromen har i senere år blitt renovert ved hjelp av tilskudd fra Gjensidigestiftelsen. Nyåpningen fant sted den 25. mai 2016 i anledning Ladies Tour of Norway, med blant andre sykkelpresident Harald Tiedemann Hansen til stede.


== Referanser ==
Cassidinoma

Cassidinoma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
En middelsstor (10-13 millimeter), bredt oval, knudrete, brunsvart skjoldbille med litt kobberaktig metallglans. Hodet er ganske lite, såvidt synlig ovenfra, antennene forholdsvis lange og tynne. Oversiden er ujevn og knudrete, hver dekkvinge med to skarpe knøler. Pronotum danner en nesten kontinuerlig kurve med dekkvingene. Beina er nokså korte.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på tofrøbladete planter i rubladfamilien.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Brasil, Bolivia, Paraguay og Argentina).


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Omocerini Hincks, 1952
slekten Cassidinoma Hincks, 1950
Cassidinoma denticulata (Boheman, 1850)


== Litteratur ==
Flavia Rodreigues Fernandes (2012) Filogenia da tribo Omocerini Hincks, 1952 (Coleoptera, Chrysomelidae, Cassidinae). Doktogradsarbeid, Universidade de São Paulo. 216 sider. [1]
Flavia Rogrigues Fernandes og Lech Borowiec (2013) Review of the genus Cassidinoma Hincks (Coleoptera: Chrysomelidae: Cassidinae: Omocerini). Zootaxa 3620(4):544–552. [2]


== Eksterne lenker ==
Discomorpha på ITIS
Nettside om slekten
(en) Cassidinoma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Cassidinoma hos ITIS 
Cassidinoma – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Omocerini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
3T-Treningssenter

3T-Treningssenter er Midt-Norges største treningskjede, etablert i Trondheim. 3T består per 2020 av 17 treningssenter og har 41 000 medlemmer. 3Ts visjon er trim, trening og trivsel, derav navnet. 3T tilbyr blant annet gruppetimer, styrkesaler, personlige trenere, fysioterapi, kiropraktor, naprapat og kostholdsveiledning. 
Det første 3T-senteret åpnet på Rosten i 1985, under navnet Dr. Tor Thommesens Treningsinstitutt. Det var det største treningssenteret i Skandinavia. Grunntanken lå på trening og rehabilitering. I 1990 ble konseptet endret fra et mer medisinsk senter til et moderne treningssenter. 
I 2020 består treningskjeden av 3T-Rosten, 3T-Sluppen, 3T-Midtby'n, 3T-Steinkjer, 3T- Leangen, 3T-Levanger, 3T-Saupstad, 3T-Orkanger, 3T-Pirbadet, 3T-Byåsen, Cageball på 3T-Sluppen, 3T-Solsiden, 3T-Moholt, 3T-Ilsvika (i bygget til det gamle reservekraftverket), 3T-Melhus, 3T-Ranheim, 3T-Stjørdal og 3T-Fossegrenda.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Vitenskapsåret 1663

Vitenskapsåret 1663 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1663.


== Oppdagelser ==
4. mars – Barent Barentszoon Lam, kaptein på det nederlandske skipet «Maerseveen» oppdager Prince Edwardøyene i det subantarktiske Indiahavet. Han gir dem navnet «Dina» (Prince Edward) og «Maerseveen» (Marion).


== Astronomi ==
James Gregory får publisert «Optica Promota», med en prinsippskisse av et Gregoriansk teleskop.


== Matematikk ==
Girolamo Cardanos avhandling «Liber de ludo aleae» (Om å kaste terning) blir utgitt posthumt, den første boken om sannsynligheter. Boka var skrevet på 1560-tallet.
Henry Briggs' bok «Trigonometria Britannica» blir utgitt posthumt. Gouda.


== Meteorologi ==
7. oktober – Robert Hooke holder foredraget «Method for making a history of the weather» for Royal Society. London.


== Fysikk ==
17. november − Blaise Pascals verk «Traités de l'équilibre des liqueurs et de la pesanteur de la masse de l'air» (Om væskers likevekt og om luftmassens tyngde) er ferdig trykket, og blir utgitt posthumt.


== Zoologi ==
Samuel Bochart får publisert verket «Hierozoicon sive bipartitum opus de animalibus sacrae scripturae», en beskrivelse av Bibelens dyr, delvis basert på arabisk litteratur. London.


== Publikasjoner ==
Robert Boyle får publisert første del av verket «Considerations touching the Usefulness of Experimental Natural Philosophy» (Betraktninger som berører brukbarheten av eksperimentell naturfilosofi). London.


== Fødsler ==
31. august – Guillaume Amontons (død 1705), fransk fysiker.


== Dødsfall ==
28. desember – Francesco Maria Grimaldi (født 1618), italiensk fysiker.


== Referanser ==
Musikk i Skolen

Musikk i Skolen (MiS) er en norsk musikkorganisasjoner. De er en åpen medlemsorganisasjon for pedagoger, barnehager, skoler,, grupper og institusjoner  som jobber for å styrke barn og unges læringsarenaer med praktiskestetiske virkemidler. Organisasjonen er en del av Samarbeidsforum for estetiske fag (SEF), og er støttet av Kunnskapsdepartementet. Organisasjonen gir innspill til kultur- og utdanningspolitiske initiativ og vedtak, og gir høringssvar om skolens fag- og handlingsplaner.
Organisasjonens hovedformål er å gi barn og unge mulighet for å utøve og oppleve kulturelle aktiviteter både på skolen og i fritiden uavhengig av foresattes økonomi. MiS jobber politisk for å styrke musikkens og kulturens plass i samfunnet generelt, med hovedfokus på barn og unges oppvekstmiljø. Organisasjonen jobber også for å øke kulturfaglig kompetanse i nærmiljøet – både innenfor og utenfor skolen.
Organisasjonen arrangerer studieturer, konferanser og nasjonale fagsamlinger som Musikklærernes dag, og Afterwork/pedagogisk kafé, og holder kurs, seminarer, og større arrangementer som Skolenes sangdag. De er operatør for Syngende skole, har utviklet og driver Sangbanken, og nettressursbanken Musikkpaletten. Denne oppdateres jevnlig med nye undervisningsopplegg i tillegg til at MiS har sine egne utgivelser i serien «Musikk i Skolen inspirerer». Alt for målgruppen 1. - 10.trinn.
MiS sender ut nyhetsbrev 4-5 ganger pr år til medlemmer og andre interesserte.


== Historie ==
MiS ble startet som en interesseorganisasjon av og for musikklærere i 1956, den gang under navnet Landslaget Musikk i Skolen.I 2017 ble Musikklærerprisen etablert, og den deles årlig ut etter nominasjoner fra hele landet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Calyptocephala

Calyptocephala er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore, brede, avlange, blanke, mer eller mindre rødbrune skjoldbiller, sett fra siden er de hvelvede. Antennene er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Pronotum er avrundet firkantet, mye bredere enn langt, men betydelig smalere enn dekkvingene, som har fine punktrader og kan ha forskjellig form. Beina er nokså lange og tynne med noe utvidete føtter.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på en rekke ulike enfrøbladete planter, særlig palmer.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Spilophorini Chapuis, 1875
slekten Calyptocephala Chevrolat in Dejean, 1836
Calyptocephala antennata Spaeth, 1919
Calyptocephala brevicornis (Boheman, 1850)
Calyptocephala discoidea Champion, 1894
Calyptocephala gerstaeckeri Boheman, 1850
Calyptocephala lutea Boheman, 1850
Calyptocephala marginipennis Boheman, 1850
Calyptocephala miniatipennis Boheman, 1856
Calyptocephala nigricornis (Germar, 1824)
Calyptocephala nigricornis (Germar, 1824)
Calyptocephala paralutea Buzzi & Miyazaki, 1992
Calyptocephala procerula Bohemna, 1850
Calyptocephala punctata (Boheman, 1850)
Calyptocephala ruficornis (Spaeth, 1937)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Nettside om slekten
Hispines of the World - Calyptocephala
Hispine Pests of Palms - Calyptocephala
Calyptocephala på ITIS
(en) Calyptocephala i Encyclopedia of Life 
(en) Calyptocephala i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Calyptocephala hos ITIS 
(en) Calyptocephala hos NCBI
Line: The Passionate Demons

Line: The Passionate Demons (1961) er filmmusikk komponert av Egil Monn Iversen til filmen Line, regissert av Nils-Reinhardt Christensen. Filmen er basert på Axel Jensens roman fra 1959 med samme navn, og deltok på filmfestivalen i Cannes i 1961. Soundtracket «Line: The Passionate Demons» ble utgitt på vinyl, 7" EP av Warner Bros. Records i 1961. Produsert av Egil Monn Iversen A/S


== Sporliste ==
Side A
«The Passionate Demons»
«Surfriding»Side B
«Line»
«Scarabee»


== Medvirkende musikere ==
Bass: Erik Amundsen
Tenorsaxofon: Don Byas (spor B2), Mikkel Flagstad (spor A1 til B1)
Trompet: Atle Jonas Hammer (spor A1 til B1)
Vibrafon: Eilif Holm (spor A1 til B1)
Piano: Einar Iversen (spor A1 til B1), Sigurd Jansen (spor B2)
Trommer: Egil Johansen (spor A1 til B1), Svein Erik Gaardvik (spor B2)
Barytonsaksofon: Alf Kjellman, (spor A1 til B1)
Trombone: Frode Thingnæs (spor A1 til B1)
Dirigent: Egil Monn-Iversen
Spilophora

Spilophora er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore, brede, omtrent hjerteformede sett ovenfra, blanke skjoldbiller, vanligvis gul- eller rødaktige med svarte tegninger på dekkvingene, pronotum kan også være svart. Antennene er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt, men betydelig smalere enn dekkvingene, som har fine punktrader og er brede og rundede.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på en rekke ulike enfrøbladete planter.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Colombia i nord til Bolivia i sør.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Spilophorini Chapuis, 1875
slekten Spilophora Boheman, 1850
Spilophora aequatoriensis Spaeth, 1905
Spilophora annulata (Spaeth, 1905)
Spilophora bifasciata Spaeth, 1937
Spilophora bohemani (Baly, 1859)
Spilophora cuneata Borowiec, 2003
Spilophora lacrimata Borowiec, 2003
Spilophora litterifera (Spaeth, 1905)
Spilophora lyra (Spaeth, 1937)
Spilophora nigriceps Spaeth, 1937
Spilophora peruana (Erichson, 1847)
Spilophora pulchra (Boheman, 1856)
Spilophora romani (Weise, 1921)
Spilophora sellata (Boheman, 1856)
Spilophora speciosa (Baly, 1859)
Spilophora tetraspilota Baly, 1859
Spilophora trigemina (Guérin-Méneville, 1844)
Spilophora trigemina (Guérin-Méneville, 1844)
Spilophora trimaculata (Fabricius, 1801)
Spilophora zernyi Spaeth, 1937


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World - Spilophora
Nettside om slekten
Spilophora på ITIS
(en) Spilophora – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Spilophora i Encyclopedia of Life 
(en) Spilophora hos ITIS 
(en) Spilophora hos NCBI
Oediopalpa

Oediopalpa er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, litt hvelvede, gjerne rødlige eller røde og svarte skjoldbiller. Antennene består av 11 ledd og er tynne og forholdsvis lange, hodet fremstrakt. Kroppsformen er nokså jevnbred. Pronotum er avrundet firkantet, en del bredere enn langt. Dekkvingene er lange og jevnbrede uten utvidete sidekanter, med kraftige punktrader. Beina er forholdsvis korte.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på storvokste gress, blant annet bambus, sukkerrør og mais.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.


== Systematisk inndeling ==

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Spilophorini Chapuis, 1875
slekten Oediopalpa Balý, 1858
Oediopalpa atripes (Pic, 1926)
Oediopalpa basalis Baly, 1858
Oediopalpa brunnea (Uhmann, 1943)
Oediopalpa caerulea Baly, 1858
Oediopalpa caerulescens (Baly, 1875)
Oediopalpa collaris (Guérin-Méneville, 1844)
Oediopalpa cyanipennis (Fabricius, 1801)
Oediopalpa dentipes (Weise, 1910)
Oediopalpa donckieri Pic, 1923
Oediopalpa elongata (Baly, 1875)
Oediopalpa foveipennis Pic, 1923
Oediopalpa fulva (Weise, 1910)
Oediopalpa fulviceps (Weise, 1905)
Oediopalpa fulvipes Baly, 1858
Oediopalpa gibbula (Uhmann, 1948)
Oediopalpa graminum (Uhmann, 1948)
Oediopalpa guerini Baly, 1858
Oediopalpa indiscreta (Uhmann, 1937)
Oediopalpa insecta (Uhmann, 1948)
Oediopalpa intermedia (Weise, 1910)
Oediopalpa jucunda (Weise, 1910)
Oediopalpa laevicollis (Uhmann, 1932)
Oediopalpa laticollis Baly, 1858
Oediopalpa marginata (Weise, 1910)
Oediopalpa negligens (Weise, 1905)
Oediopalpa nigripes Baly, 1858
Oediopalpa pertyi (Guérin-Méneville, 1844)
Oediopalpa plaumanni (Uhmann, 1940)
Oediopalpa sternalis (Weise, 1910)
Oediopalpa subconstricta Pic, 1923
Oediopalpa testaceipes (Pic, 1926)
Oediopalpa teutonica (Uhmann, 1948)
Oediopalpa thoracica (Uhmann, 1930)
Oediopalpa titschacki (Uhmann, 1953)
Oediopalpa variolata Uhmann, 1960
Oediopalpa varipes (Weise, 1910)
Oediopalpa viridipennis (Pic, 1937)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
Hispines of the world - Oediopalpa
Oediopalpa på ITIS
Bilde av Oediopalpa guerini
(en) Oediopalpa i Encyclopedia of Life 
(en) Oediopalpa i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oediopalpa hos ITIS 
(en) Oediopalpa hos NCBI
Rammesag

Rammesag er ei sag med flere parallelle sagblad som kan sage planker og bord av tømmerstokker. Rammesaga er også kalt grindsag og gittersag. Et annet navn er silkesag.
Rammesager er fortsatt i bruk. 
En rammesag består av et stativ med ei ramme som går i sleider. I rammen er det spent inn sagblad med justerbar avstand. Ramma holdes i bevegelse opp- og ned av en veivaksel. Tømmeret blir mata inn i sagramma fra ei skinnegående ileggervogn, der stokken på forhånd plasseres i den beste skurposisjonen. Saga kan ikke omstilles for hver stokk og krever derfor at tømmeret er gruppert etter dimensjon.


== Se også ==
Oppgangssag


== Referanser ==
Oncocephala

Oncocephala er en selkt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.


== Utseende ==
Nokså små, kileformede, brune eller svarte bladbiller. Hodet er fremstrakt, antennene forholdsvis kraftige og 11-leddete, rundt halve kroppslengden. Kroppsformen er karakteristisk kileformet, dekkvingene oftest tvert avkuttet bak, noen ganger med siderettede fliker. Disse har kraftige punktrader. Pronotum er forholdsvis lite, rundet, mye smalere enn dekkvingene. Beina er slanke og middels lange.


== Levevis ==
Larvene er bladminerere på enfrøbladete planter, kan også forekomme på tofrøbladete.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.

orden biller (Coleoptera)
underorden Polyphaga
overfamilie Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
familien  bladbiller (Chrysomelidae Latreille, 1802)
underfamilien skjoldbiller, Cassidinae
stamme Oncocephalini Chapuis, 1875
slekten Oncocephala Agassiz, 1846
Oncocephala acutangula (Gestro, 1917)
Oncocephala angulata (Gestro, 1885)
Oncocephala angusticollis Gestro, 1906
Oncocephala atratangula (Gressitt, 1938)
Oncocephala atripennis (Pic, 1935)
Oncocephala basilewskyi Uhmann, 1953
Oncocephala bicristata (Chapuis, 1876)
Oncocephala bouvieri Gestro, 1899
Oncocephala cuneata Gestro, 1906
Oncocephala deltoides Dohrn
Oncocephala depressa (Maulik, 1919)
Oncocephala dorsalis (Weise, 1897)
Oncocephala feae Gestro, 1899
Oncocephala gestroi Weise, 1899
Oncocephala grandis (Chen & Yu, 1962)
Oncocephala hemicyclica (Chen & Yu, 1962)
Oncocephala inchoans Uhmann, 1954
Oncocephala incisa Pic, 1941
Oncocephala insignis Gestro, 1899
Oncocephala kolbei Gestro, 1899
Oncocephala madoni Pic, 1941
Oncocephala methneri Uhmann, 1928
Oncocephala modiglianii Gestro, 1899
Oncocephala montivaga Gestro, 1914
Oncocephala nervosa Weise, 1902
Oncocephala perrieri Fairmaire, 1899
Oncocephala philippinica (Uhmann, 1937)
Oncocephala polilloana (Uhmann, 1931)
Oncocephala promontorii Péringuey, 1898
Oncocephala proxima Gestro, 1899
Oncocephala quadrilobata (Guérin-Méneville, 1844)
Oncocephala ruficornis Pic, 1941
Oncocephala scabrosa Gestro, 1906
Oncocephala senegalensis (Guérin-Méneville, 1844)
Oncocephala severinii Gestro, 1899
Oncocephala siamensis Gestro, 1899
Oncocephala sulawesia (Gressitt, 1957)
Oncocephala tenax (Weise, 1897)
Oncocephala tuberculata (Olivier, 1792)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hispines of the World - Oncocephala
Oncocephala på ITIS
(en) Oncocephala i Encyclopedia of Life 
(en) Oncocephala i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Oncocephala hos ITIS 
(en) Kategori:Oncocephala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oncocephala – detaljert informasjon på Wikispecies
Udsigt over den norske historie

Udsigt over den norske historie er et 4-binds norsk historieverk skrevet av historikeren Ernst Sars og publisert i perioden 1873-1891. Verket omhandler den sammenhengende norske historie fra vikingtiden til 1814 og tiden etter. Bøkene fikk en viktig posisjon under den norske nasjonsbyggingen på 1800-tallet.


== Eksterne lenker ==
Bind 1 (1873) på Nettbiblioteket
Bind 2 (1877) på Nettbiblioteket
Bind 3 (1887) på Nettbiblioteket
Bind 4 (1891) på Nettbiblioteket
Baktrisk

Baktrisk (Αριαο, Aryao, [arjaːu̯ɔ]) var et iransk språk som ble talt i den sentralasiatiske regionen Baktria (i dagens Afghanistan og Tadsjikistan). Baktrisk var offisielt språk i Kushriket og blant heftalittene.


== Referanser ==