jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Malbekken

Malbekken (nordsamisk: Njearreveaijohka) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Sametielva. Elva har sine kilder i de skogkledte åsene vest for Skogfoss, og renner renner i nordlig retning til den løper sammen med Sametielva rundt fem kilometer nord-nordvest for Sameti. Malbekken er 12,6 kilometer lang.


== Referanser ==
Rød gravplass

Rød gravplass er en gravlund på Rød i tidligere Nesset kommune i Møre og Romsdal, fra 2020 en del av Molde kommune. Den ligger ca. 280 meter vest for det gamle kirkestedet for Nessets hovedkirke, på sørsiden av Rødvegen.
Det ble forhandlet om innkjøp av to mål til gravplass i 1870-årene, men det drøyde med gjennomføringen. Da en oppmåling ble foretatt i 1899, hadde gravplassen vært i bruk en stund. Senere ble den utvidet frem mot 1934. Rett etter krigen var gravplassen igjen i ferd med å bli for liten. Da ble ny hjelpekirkegård anlagt på Tjelle, og befolkningen i Rød-området ble ansett å sogne til Nesset kirkegård. I 1974 ble gravplassen vedtatt nedlagt, men vedlikeholdt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Molde kirkelige fellesråd: Rød gravplass
Kart over Rød gravplass (Allslekt.org)
Gravsøk i Molde
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1965

Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1965 var en norsk håndballturnering som kåret utendørs-norgesmesteren i håndball for kvinner 1965.


== 3. runde ==

Skogn – Rognlan 19-3
Strindheim – Molde 6-3
Fåberg – Elverum 12-5
Sørskogbygda – Skreia 20-2
Brandval – Trøgstad 18-1
Vereide – Sandviken 8-6
Høyang – Nymark 2-9
Greipstad – Vigør 6-2
Borg – AK-28 9-5
Notodden – Herkules 3-2
Simostranda IL – H-40 8-6
Nordstrand – Fjellhammer 4-16
Vestar – IF Ready 16-3
Kolbotn – Grefsen 3-6
Eidsberg – Frigg 5-7
Skjeberg – Nøtterøy 11-9


== 4. runde ==
Strindheim – Vereide 12-5
Fåberg – Skogn 6-16
Sørskogbygda – Notodden 9-3
Brandval – Fjellhammer 18-1
Greipstad – Grefsen 7-3
Simostranda IL – Vestar 4-15
Frigg – Nymark 15-3
Skjeberg – Borg 10-6


== Kvartfinaler ==
Sørskogbygda – Frigg 13-5
Skogn – Skjeberg 6-3
Greipstad – Vestar 5-13
Brandval – Strindheim 17-5


== Semifinaler ==
Skogn – Vestar 11-10 e.o.
Brandval – Sørskogbygda 6-7


== Finale ==


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1965, s. 207-11. Norsk Kunstforlag.
Léon Poliakov

Léon Poliakov (russisk: Лев Поляков; født 25. november 1910 i St. Petersburg, død 8. desember 1997 i Orsay) var en fransk historiker som skrev mye om holocaust og antisemitisme. Han forfattet blant annet boken The Aryan Myth.
Han ble født inn i en russisk jødisk familie, og bodde i Italia og Tyskland før han slo seg ned i Frankrike.

Han regnes som en av grunnleggerne av Center of Contemporary Jewish Documentation, som ble opprettet for å samle informasjon om jødeforfølgelsene under andre verdenskrig. Han assisterte også Edgar Faure under Nürnbergprosessen.


== Referanser ==
Valvatnafeltet

Valvatnafeltet (eller Valvatnefeltet) er ett lite område i Stord kommune i Norge. Det er ett nabofelt som ligger i Valvatna. Området består av Krodtjødnevegen, Narvastiksmyro, Åsaheio, Skodalen og Valvatnaåsen. 


== Transport ==
Det er busstopp med krysset mellom Fv545 og Kroktjødnevegen for rutebusser.
Nede i Valvatnafeltet så finner du også ett busstopp, men det brukes bare for skolebusser og lignende.


== Turstier ==
Det er mange turstier i Valvatnefeltet.
Her er noen av de:

Mellom Narvastiksmyro og Sunnhordland Interkommunale Miljøverk på grusveien.
Fotballbanen med Åsaheio ned til Krokatjørna retning Sagvåg. (På folkemunne kalles stien "Snarveien")
Roman Tarasov (parafriidrettsutøver)

Roman Tarasov (født 19. desember 1992 i Sajansk) er en russisk parafriidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han konkurrerer i klassen T12, som er for synshemmede utøvere. Han har bronse på 4 x 100 meter stafett fra Para-VM i friidrett 2019.
Han begynte med parafriidrett i 2016, da han oppfylte kravene til klassifikasjon, men drev også med friidrett før dette.


== Idrettskarriere ==


=== 2019 ===
Tarasov deltok i Para-VM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass på 100 meter i klassen T12. Han løp der på 10,90 sekunder. På 4 x 100 meter stafett i åpen klasse fikk Russland bronse.


=== 2021 ===
Han deltok i Para-EM i friidrett 2021 i Polen. Der kom han på andreplass på 100 meter, bak Salum Ageze Kashafali fra Norge. På 4 x 100 meter stafett i åpen klasse vant Russland gull.


== Utmerkelser ==
2018 - Master of Sport of International Class


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roman Tarasov – IPC.infostradasports.com
Europamesterskapet i futsal for kvinner

Europamesterskapet i futsal for kvinner ble arrangeres annenhvert år av UEFA, og ble første avholdt i 2019 i Portugal.


== Mesterskap ==


== Medaljetabell ==


== Se også ==
Europamesterskapet i futsal for menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Thayeralinini

Thayeranilini er en utdødd gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae)..


== Utseende ==
Middelsstore til store (10-27 millimeter), slanke kortvinger.


== Levevis ==


== Tid og sted ==
Gruppen er kjent fra fossiler fra nedre kritt-tiden, 125-122 millioner år før nåtid, fra Kina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
Underfamilien storkortvinger, Staphylininae Latreille, 1802
Stammen †Thayeranilini Solodovnikov & Yue, 2013Slekten †Thayeralinus  Solodovnikov & Yue, 2013
†Thayeralinus fieldi Solodovnikov & Yue, 2013
†Thayeralinus fraternus (Zhang, Wang & Xu, 1992)
†Thayeralinus giganteus Solodovnikov & Yue, 2013
†Thayeralinus glandulifer Solodovnikov & Yue, 2013
†Thayeralinus longelytratus Solodovnikov & Yue, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thayeralinini hos Fossilworks 
Thayeralinini – detaljert informasjon på Wikispecies
Cupra

Cupra er et spansk bilmerke eiet av SEAT, og en del av Volkswagen Group. Hovedkontoret er i Barcelona.
Cupra springer ut fra motorsport og navnet er en sammenfatning av Cup Racing. Cupra-merkevaren oppstod først som oppgraderte og mer sportslige utgaver av allerede eksisterende SEAT-modeller.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cupra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Para-EM i friidrett 2021 – 200 meter menn

200 meter for menn under Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz ble arrangert fra 2. til 5. juni 2021.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Para-EM i friidrett 2021 – 200 meter kvinner

200 meter for kvinner under Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz ble arrangert fra 2. til 5. juni 2021.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
TCI Computer AS

TCI Computer var en virksomhet i Bergen som bygget og solgte PC-er til både bedrifts- og forbrukermarkedet. Selskapet ble etablert i 1987 under navnet MIPS AS. Selskapet gikk konkurs høsten 2010. Frem til konkursen var selskapet regnet som Nordens eldste PC-produsent.TCI hadde en rekke avtaler med det offentlige og var et vanlig syn på universiteter og høyskoler i tillegg til flere kommuner .


== Datamaskinene ==
I sin produksjon av personlige datamaskiner kjøpte TCI Computer primært inn deler fra kjente såkalte Original equipment manufacturers (OEM) i Taiwan. Hovedkortene ble primært kjøpt inn fra AOpen og Gigabyte. TCI-maskinene er kjent for sine karakteristiske kabinetter der de fleste er produsert av leverandøren MACASE. Maskinene ble som regel levert med anerkjente tastatur fra Keytronic.


==== TCI Office ====
Baby AT-kabinettet Diamond KS-330 som hadde sin storhetstid frem til ca. 1999.


==== TCi Professional System X ====
Datamaskiner og arbeidsstasjoner basert på Galaxy KA-580 ble solgt under produktnavnet TCI Pro, mens maskiner i budsjettsegmentet ble solgt i et mindre kabinett, Galaxy KS-J80, under produktnavnet TCI Micro. Førstnevnte var et meget populært kabinett og ble levert både hjemmemaskiner og proffsegmentet.


== Forhandlernettverk ==
I tillegg til å selge datamaskiner direkte til bedrifter og forbrukere ble maskinen distribuert gjennom lokale forhandlernettverk. AGL Data A/S og Rint Telesenter A/S er eksempler på vestlandsbedrifter som solgte TCI-maskiner.


== Referanser ==
Esther Bergerud

Esther Bergerud var en av lederne for venstreopposisjonen i Norges Kommunistiske Parti på slutten av 1960-årene. Hun var sentralstyremedlem i NKP og dermed den fremste representant for venstreopposisjonen i NKP. I 1969 ble første nummer av tidsskriftet «Røde Fane» utgitt av NKPs opplysningsutvalg for Oslo og Akershus, med Esther Bergerud som ansvarlig redaktør. Hun ledet bokhandelen «Oslo Bok- og Papirhandel».

I juli 1970 ble 27 medlemmer av  kretsen rundt «Røde Fane» ekskludert fra NKP.  Blant disse var Esther Bergerud og Kjell Hovden. Disse var ledende i «Marxist-leninistisk Front i NKP» (MLF), en organisering av venstrelinja i partiet. Esther Bergerud var den eneste kvinnen i sentralstyret av NKP da hun ble ekskludert.
Etter eksklusjonen fra NKP tok MLF navnet «Marxist-leninistisk Front». Fronten opplevde splittelser. I oktober 1972 tok MLF initiativet til å stifte Kommunistisk Arbeiderforbund (KA), en partibyggende kommunistisk organisasjon, som samarbeidet med Kommunistisk Universitetslag (KUL). Esther Bergerud var i årene 1972-76 redaktør for KAs tidskrift «Røde Fane».


== Referanser ==
Real Burgos CF

Real Burgos Club de Fútbol er en spansk fotballklubb fra Burgos. Siden 2017 har klubben spilt på fjerde nivå i det spanske ligasystemet.
Burgos spilte tre sesonger i øverste divisjon på starten av 1990-tallet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Para-EM i friidrett 2021 – 400 meter kvinner

400 meter for kvinner under Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz ble arrangert fra 1. til 5. juni 2021.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
Para-EM i friidrett 2021 – 400 meter menn

400 meter for menn under Para-EM i friidrett 2021 i Bydgoszcz ble arrangert fra 1. til 5. juni 2021.


== Medaljevinnere ==


== Referanser ==
MS «Seihav»

MS «Seihav» er en norsk diesel-elektrisk brønnbåt som ble bygget i 2016 ved Fitjar Mekaniske Verksted som byggenummer 38. MS «Seihav» var verkstedets første brønnbåt. Skipet ble overlevert til rederiet Seistar Holding den 9. oktober 2016. Rederiet eies 50% av Seihav AS og 50% av Lerøy Seafood Group ASA. Fartøyet har en lengde på 78,75 meter, og en bredde på 16,8 meter. Skipet frakter levende fisk fra merder til slakteri. MS Seihav frakter også smolt fra smoltanlegg til merdene. Skipet har også utstyr for sykdomsbehandling og avlusning av fisk . MS «Seihav» har en lastekapasitet på rundt 4000 m3, i underkant av 550 tonn fisk. Dette gjorde skipet til en av verdens største brønnbåter, i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9773600 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) «Seihav» – DNVs skipsregister 
(en) «Seihav» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) «Seihav» – Skipsrevyen 
(no) «Seihav» – Maritimt Magasin
Scydmaenini

Scydmaenini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur. Det er funnet 26 arter i Norge.


== Utseende ==
Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Utbredelse ==
Slekten Scydmaenus har en nær kosmopolittisk utbredelse, de andre slektene er mer lokaliserte.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Scydmaenitae Leach, 1815
Stammen Scydmaenini Leach, 1815
Slekten Adrastia Broun, 1881 - 25 arter, New Zealand
Slekten Blefuscudia Jałoszyński, 2017 - tre arter, Sørøst-Asia
Slekten Ceramphis Casey, 1897 - én art, Nord-Amerika
Slekten Eudesis Reitter, 1882 - fem arter, Palearktis
Slekten †Kuafu Yin, Cai & Huang, 2018 (fossil) - én art fra kritt-tiden
Slekten Liliputella  Jałoszyński, 2016 - én art fra Bismarckarkipelet
Slekten Pseudoeudesis Binaghi, 1948 - 7 arter
Slekten Scydmaenus Latreille, 1802 - ca. 550 arter, vidt utbredt. I Norge:
Scydmaenus hellwigii (Herbst, 1792)
Scydmaenus rufus Müller & Kunze, 1822
Scydmaenus tarsatus Müller & Kunze, 1822


== Referanser ==


== Kilder ==
Scydmaenidae i Insectos de Argentina y el mundo (spansk, med bilde): [1]
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(no) Scydmaenini hos Artsdatabanken 
(en) Scydmaenini hos Fauna Europaea 
(en) Scydmaenini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Scydmaenini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scydmaenini – detaljert informasjon på Wikispecies
Eutheiini

Eutheiini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur. Det er funnet 26 arter i Norge.


== Utseende ==
Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete. Bilde: [1]


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Fossile arter ==
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse blir disse billene lett bevart i rav. Det er derfor kjent relativt mange fossile arter i denne gruppen, og gruppens evolusjonære historie er bedre dokumentert enn de fleste andre biller.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Cephenniitae Reitter, 1882
Stammen Eutheiini Casey, 1897
Slekten †Archeutheia Jałoszyński & Peris, 2016 (fossil) - én utdødd art
Slekten Eutheia Stephens, 1830 - ca. 40 arter, i Norge:
Eutheia linearis Mulsant, 1861
Eutheia plicata (Gyllenhal, 1813)
Eutheia scydmaenoides Stephens, 1830
Slekten Euthiconus Reitter, 1882 - 5 arter, i Norge:
Euthiconus conicicollis (Fairmaire & Laboulbéne, 1855)
Slekten Euthiopsis Müller, 1925 - én art
Slekten Paeneutheia Jałoszyński, 2003 - én art
Slekten Paraneseuthia Franz, 1986 - ca. 30 arter
Slekten Veraphis Casey, 1897 - 30 arter
Slekten †Vertheia Jałoszyński & Perkovsky, 2017 - én utdødd art


== Referanser ==


== Kilder ==
Scydmaenidae i Insectos de Argentina y el mundo (spansk, med bilde): [2]Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(no) Eutheiini hos Artsdatabanken 
(en) Eutheiini hos Fauna Europaea 
(en) Eutheiini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Eutheiini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eutheiini – detaljert informasjon på Wikispecies
Markgrevskapet Baden

Markgrevskapet Baden var et territorium i det tysk-romerske rike som eksisterte fra 1112 til 1803. Territoriet lå ved østsiden av Oberrhein i det som nå er det sørvestre Tyskland.
Tittelen markgreve av Baden ble første gang benyttet av Herman II i 1112. Herman II var sønn av Herman I, som selv var sønn av Berthold I av Zähringen, hertug av Kärnten og markgreve av Verona.
I 1535 ble markgrevskapet delt i to: Baden-Durlach og Baden-Baden. De to delene ble gjenforent under Karl Fredrik av Baden i 1771. I 1803 ble Baden kurfyrstedømme og med noen territorielle tillegg var Baden fra 1806 til 1918  et storhertugdømme.


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordisk familjebok , 1904
Mastigini

Mastigini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur. Denne gruppen forekommer ikke i Norge.


== Utseende ==
Små biller, som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Disse artene er litt større enn mange andre perlebiller, gjerne svarte på farge. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete.


== Levevis ==
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.


== Fossile arter ==
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse blir disse billene lett bevart i rav. Det er derfor kjent relativt mange fossile arter i denne gruppen, og gruppens evolusjonære historie er bedre dokumentert enn de fleste andre biller.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger, Staphylinidae Latreille, 1802
Underfamilien perlebiller, Scydmaeninae Leach, 1815
Gruppe Mastigitae Fleming, 1821
Stammen Mastigini Fleming, 1821
Slekten †Clidicostigus Jałozsyński, Brunke & Bai, 2017  - tre fossile arter
Slekten Mastigus Latreille, 1802 - 5 arter
Slekten Palaeostigus Newton, 1998  - 11 arter
Slekten Stenomastigus Leleup, 1968  - 16 arter, sørlige Afrika


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mastigini hos Fauna Europaea 
(en) Mastigini hos Fossilworks 
(en) Kategori:Mastigini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mastigini – detaljert informasjon på Wikispecies
Tom Stensaker

Tom Stensaker (født 28. august 1954), også kjent under kallenavnet Milslukeren, er en norsk skiløper. Han er trolig det mennesket som har gått lengst på ski gjennom alle tider. Stensaker er utdannet arkitekt, men da han ble arbeidsledig i 1992 begynte han å gå på ski mer eller mindre på heltid. Han har senere startet egen arkitektpraksis, og tatt på seg oppdrag, blant annet for Skiforeningen, hvor han har tegnet nye Kikut (åpnet 2010), nye Vangen (åpnet 2011) og ny fasade på Løvlia (2017).


== Langrenn ==
Tom Stensaker har gått over 350 000 km på ski totalt (april 2021), noe som tilsvarer avstanden fra jordoverflaten til månen når den er på den nærmeste. Tom var aktiv langrennsløper i  mange turrenn fra 1984–1993 og trente aktivt i skigruppa i OSI før han ble hekta på milslukinga i 1992. Han har gått Grenaderløpet på 4,48 (1986), Birken på 3.20 (1988), Skarverennet på 1.37 (1990) og Vasaloppet på 4.52 (1987).


== Løping ==
Stensaker har personlig rekord på maraton fra Berlin 1989 på tiden 2.28 og halvmaraton i Oslo 1990 på 1.06. Han har også vunnet Fjellmaraton 1992 på tiden 2.38.


== Brefører og fjellvandrer ==
Stensaker har jobbet som brefører i 20 sesonger på Smørstabbreen i Jotunheimen fra 1991–2010. Han har gått 555 ganger over breen mellom Leirvassbu og Krossbu, 50 ganger på Storebjørn og ca 200 turer i Blåisen. Dessuten har han ledet en rekke brekurs og turer over Jostedalsbreen  fra 1981–95 for DNT og OSI.
Stensaker har i perioden 1974–95 gått alle merkede ruter i alle fjellområder sør for Trondheim. Han vært på 170 av  2000  metertoppene (30 m grense) fra 1974–92.


== Referanser ==
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1966

Norgesmesterskapet i håndball for kvinner utendørs 1966 var en norsk håndballturnering som kåret utendørs-norgesmesteren i håndball for kvinner 1966.


== 3. runde ==

Skogn – Freidig 12-6
Wing – Strindheim 6-10
Sørskogbygda – Åndalsnes IF 17-2
Fjellhug/Vereide – Brandval 11-10
Furnes – Grorud IL 4-5
Skreia IL – Grefsen 4-15
Jarl – AK-28 6-2
Greipstad IL – Herkules 4-0
Notodden – Borg 2-6
Kjapp – Falk 7-8
Skjeberg – Nordstrand 7-3
Trøgstad – Vestar 6-14
Eidsberg – Kvinnelige Stud. 14-6
Lillestrøm – Frigg 6-14
Kolbotn – IF Ready 8-6
Njård – Kjelsås 8-6


== 4. runde ==
Strindheim – Skogn 9-15
Fjellhug/Vereide – Kolbotn 9-10
Sørskogbygda – Grorud IL 13-3
Greipstad IL – Jarl 8-3
Borg – Frigg 3-4
Falk – Vestar 4-9
Skjeberg – Njård 16-6
Eidsberg – Grefsen 5-10


== Kvartfinaler ==
Grefsen – Skogn 3-4
Greipstad IL – Sørskogbygda 8-14
Vestar – Skjeberg 4-6
Kolbotn – Frigg 4-8


== Semifinaler ==
Sørskogbygda – Skogn 9-8
Skjeberg – Frigg 8-4


== Finale ==


== Kilder ==
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1966, s. 159-60. Norsk Kunstforlag.
«Målhungrig mester», Friheten 12. september 1966, s. 6.