Julien Green

Julian Hartridge Green (1900–1998) var en amerikansk forfatter som hovedsakelig skrev på fransk. Ved siden av sine romaner har han skrevet skuesill, flere selvbiografiske bøker, og en serie på 19 dagbøker fra tidsrummet 1919 til 1998. 
Green ble født i Paris av amerikanske foreldre, som den yngste av åtte barn i en protestantisk familie. Hans første verk var da også et angrep på fransk katolisisme, men han konverterte etter hvert selv til katolisismen. Døpenavnet og navnet på hans gravsten er Julian, men som forfatter benyttet han Julien.
Under første verdenskrig forsøkte han, bare 16 år gammel, å bli innrullert i ambulansetjeneste for American Field Service. Der ble han avvist da alderen hans ble avslørt. Han meldte seg tvert, med større hell, til samme type tjeneste for American Red Cross. Etter at hans seks måneders tjenesteperiode der var endt, sluttet han seg til den franske hæren, hvor han tjenstegjorde som sekondløytnant i artilleriet til 1919.
Deretter tilbrakte han de nærmeste årene ved University of Virginia, hans første møte med USA. Der lærte han også å kjenne og knytte bånd til USAs sørstater, hvor begge foreldrene hadde sine røtter.
Tilbake i Frankrike i 1922 innledet han snart sin karriere som forfatter. Etter et fåfengt forsøk som maler hadde han mer suksess da boka Mont-Cinère kom i 1926. Resten av mellomkrigstiden arbeidet han svært aktivt og ga ut en rekke romaner, som Adrienne Mésurat (1927), Léviathan (1929) og Minuit (1935). De første dagbøkene hans ble utgitt i Paris i årene rett før krigen.
I juli 1940, etter Frankrikes nederlag, dro han nok en gang til USA, denne gang fordi han fryktet nazistene i det okkuperte Frankrike. I USA var han aktiv, både som forfatter og med undervisning og forelesninger. I 1942 ble Green mobilisert, - til United States Office of War Information. Det nærmeste året henvendte han seg til Frankrike gjennom radiosendingene i Voice of America.
Etter krigen vendte han tilbake til Frankrike og ga han ut en rekke romaner, som Moïra (1950), Chaque homme dans sa nuit (1960), L'Autre (1971), Les Pays lointains (1986) og Dixie (1995). I tillegg skrev han skuespill, en serie selvbiografiske verk - og resten av sin omfattende dagbok-serie. 
I ettertiden er det kanskje dagbok-serien han er mest kjent for. Den spenner over et tidsrom på hele 80 år, og gir et unikt innblikk i Paris' historie og kulturliv i denne perioden. Serien fikk ny aktualitet da den igjen ble utgitt, i revidert utgave, fra 2019. Nå tok man også med innhold Green selv hadde holdt ute fra bøkene da de først ble publisert. Dette omfattet blant annet skildringer av hans liv med sin livspartner, Robert de Saint-Jean. I tidligere publiseringer var Saint-Jean framstilt som en platonisk venn, i nyutgivelsene framsto det homofile forholdet eksplisitt.Green var tospråklig. Selv om han primært skrev fransk utga han også verk på engelsk, som boka Memories of Happy Days - lansert under hans USA-opphold under krigen. Han oversatte også egne tekster til engelsk, noen ganger med bistand fra sin søster Anne Green, som selv var forfatter. Hans oversettelser kan studeres i Le langage et son double, der fransk og engelsk tekst presenteres side ved side, lagt til rette for sammenligning.
Han ble som første og eneste amerikaner beæret med innlemmelse i det meget eksklusive Académie française. Der overtok Green stol nummer 22 etter François Mauriac i 1971. I Frankrike vakte det oppsikt da Green trakk seg fra posisjonen i 1996. På grunn av akademiets regler - man kan ikke «abdisere» - ble stolen hans stående tom fram til hans død.


== Bibliografi ==
Romaner og novellerMont-Cinère, Plon-Nourrit et Cie, Paris, 1926
Adrienne Mesurat, Plon, Paris, 1927 (Norsk oversettelse i 1930: Adrienne Mesurat, Gyldendals moderne romanserie)
Le Voyageur sur la terre, Paris, 1927
Léviathan, Plon, Paris, 1929 (Norsk oversettelser i 1930: Leviatan)
L'Autre sommeil, Gallimard, Paris, 1931
Épaves, Plon, Paris, 1932
Le Visionnaire, Plon, Paris, 1934
Minuit, Plon, Paris, 1936
Varouna, Plon, Paris, 1940
Si j'étais vous, Plon, Paris, 1947
Moïra, Plon, Paris, 1950
Le Malfaiteur, Plon, Paris, 1956
Chaque Homme dans sa nuit, Plon, Paris, 1960
L'Autre, Plon, Paris, 1971
La Nuit des fantômes (barnebok), Plon, Paris, 1976
Le Mauvais lieu, Plon, Paris, 1977
Les Pays lointains (Dixie I), Le Seuil, Paris, 1987
Les Étoiles du sud (Dixie II), Le Seuil, Paris, 1989
Ralph et la quatrième dimension (barnebok), Flammarion, Paris, 1991
Dixie (Dixie III), Le Seuil, Paris, 1994
L'Inconnu et autres récits, Fayard, Paris, 2008SkuespillSud, théâtre de l'Athénée, Paris, 1953 (Satt opp på Nationaltheatret i Oslo i 1958: I syden)
L'Ennemi, théâtre des Bouffes-Parisiens, Paris, 1954
L'Ombre, théâtre Antoine, Paris, 1956
Demain n'existe pas, 1979
L'Automate, 1979-1980
L'Étudiant roux, 1993SelvbiografiskMemories of Happy Days, Harper and brothers, New York og London, 1942 (på engelsk)
Partir avant le jour (selvbiografi 1900-1916), Grasset, Paris, 1963
Mille Chemins ouverts (selvbiografi 1916-1919), Grasset, Paris, 1964
Terre lointaine (selvbiografi 1919-1922), Grasset, Paris, 1966
Jeunesse (selvbiografi), Plon, Paris, 1974
Jeunes Années, gjenutgivelse av de fire foregående bind, 1985
Souvenirs des jours heureux, Flammarion, Paris, 2007 (oversettelse av Memories of Happy Days)DagbokserienLes Années faciles (1926-1934) (journal I), Plon, Paris, 1938
Derniers beaux jours (1935-1939) (journal II), Plon, Paris, 1939
Devant la porte sombre (1940-1943) (journal III), Plon, Paris, 1946
L'Œil de l'ouragan (1943-1945) (journal IV), Plon, Paris, 1949
Le Revenant (1946-1950) (journal V), Plon, Paris, 1951
Le Miroir intérieur (1950-1954) (journal VI), Plon, Paris, 1955
Le Bel aujourd'hui (1955-1958) (journal VII), Plon, Paris, 1958
Vers l'invisible (1958-1967) (journal VIII), Plon, Paris, 1967.
Ce qui reste de jour (1966-1972) (journal IX), Plon, Paris, 1972
La Bouteille à la mer (1972-1976) (journal X), Plon, Paris, 1976
La Terre est si belle… (1976-1978) (journal XI), Le Seuil, Paris, 1982
La Lumière du monde (1978-1981) (journal XII), Le Seuil, Paris, 1983
L'Arc-en-ciel (1981-1984) (journal XIII), Le Seuil, Paris, 1988
L'Expatrié (1984-1990) (journal XIV), Le Seuil, Paris, 1990
L'Avenir n'est à personne (1990-1992) (journal XV), Fayard, Paris, 1993
On est si sérieux quand on a 19 ans (journal 1919-1924), Fayard, Paris, 1993
Pourquoi suis-je moi ? (1993-1996) (journal XVI), Fayard, Paris, 1996
En avant par-dessus les tombes (1996-1997) (journal XVII), Fayard, Paris, 2001
Le Grand large du soir (1997-1998) (journal XVIII), Flammarion, Paris, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julien Green – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julien Green – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julien Green på Internet Movie Database 
(no) Julien Green hos Nationaltheatret 
(en) Julien Green hos The Movie Database 
(en) Julien Green hos Internet Broadway Database 
(en) Julien Green på Discogs 
(en) Julien Green på MusicBrainz