jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eilif Whist

Eilif Whist (født 15. juni 1903 i Halden, død 25. februar 1974) var en kjent norsk keramiker.Etter å ha gått i lære hos sin onkel på Løkkeberg pottemakeri i Bærum startet Whist i 1925 sitt eget verksted i Thorvald Meyers gate 40 i Oslo. Han hadde da også vært på flere studiereiser i utlandet, og hentet inspirasjon både i Frankrike, Danmark, Belgia og Nederland. I 1928 viste han keramiske arbeider på Landstutstillingen i Bergen. En annonse fra 1933 viser at han på det tidspunktet drev verksted i Thorvald Meyers gate under firmanavnet A/S Norsk Keramik-Industri, og at han hadde både utstilling og salg av sine produkter i atelieret.Han ble senere valgt ut som en av de norske kunsthåndverkerne som representerte Norge på Verdensutstillingen i Paris i 1937.En rekke yngre keramikere gikk i lære på hans verksted i Oslo, deriblant Jens von der Lippe, Kari Nyquist (den gang Kari Stoesen), Gro Arneberg, William Knutzen, Lillemor Aars (født Julie Thaulow Aubert) og Ela Monsen.Arbeider av Whist er innkjøpt til museer og samlinger både i Norge og i utlandet.


== Referanser ==
Runa Klock

Runa Klock (født 1977 i Ørskog) er en norsk produkt- og møbeldesigner og sosial entreprenør som  arbeider i Oslo.Hun er utdannet designer fra Kunsthøgskolen i Oslo i 2009. Hun har arbeidet med merker som Figgjo, Fora form, Røros Tweed og Abstracta. Hun har designet utstillinger for Jødisk Museum i Oslo, Nobels Fredssenter, Eidsvoll 1814, Stortinget, NaturHistorisk museum, Klimahuset, Sunnmøre museum og flere, og vært prosjektleder for tettstedsutvikling og sentrumsplan for Sjøholt i Ørskog kommune i 2018.


== Priser og utmerkelser ==
Jacobprisen i 2020
DOGA-merket for design og arkitektur i 2017


== Referanser ==
Lensebåt

Lensebåten går også under navnene "Skørebåt", og er en båttype fra nedre Glommavassdraget.
Lensebåten er forbundet med båtbyggeren Jens Fredriksen Skår, men kan ha sine aner fra Skår sin kontakt med båtbygger Rasmus Hansen som lagde båter til lensa på Hvitsten, men kan også ha aner fra Nersetterbåten i Drammensvassdraget.
Båten er bygget med spisse stevner og brede bord, noe som ga færre bord og dermed færre omlegg og lavere vekt. Til oppstiving av båten brukte han grodde emner, det vil si krokete greiner og røtter av eik og furu.
Skår var ansatt som tømmerfløter og arbeidet i elven, han begynte å bygge robåter på Baadstangen, i Tune, i ca. 1860. Båtene ble bruk under fløtingen av tømmer i Nes, Glennetangen og Eidet lenser fram til nedleggelsen av fløtingen i Nedre Glomma i 1980 årene. Jens Fredriksen flyttet båtbyggeriet til Skår i Skiptvet, og tok etternavnet Skår, slik skikken var den gang.
En av sønnene tok over produksjonen, og båtproduksjonen fortsatte til den dukket under for plastbåtenes inntog.Lensebåter finner man i dag ved Fetsund Lenser.


== Referanser ==
Den norske skolen i Brussel

Den norske skolen i Brussel (DNSB) er en privat skole beliggende i Waterloo, ca 20 minutter fra Brussel sentrum i Belgia. Skolen holder til på slottet Chateau d'Argenteuil i Waterloo. Slottet fra 1800-tallet har et skjermet parkanlegg omringet av skog. Campus Argenteuil inkluderer flere internasjonale privatskoler og har skole-kantine og egen skolebuss-service. DNSB drives som en privat non-profit stiftelse, og startet opp i august 2013. Skolen gir et fullverdig opplæringstilbud etter det norske læreplanverket fra 1. til 10. trinn, med kvalifiserte norske lærere og er godkjent for statsstøtte etter friskoleloven. Den er åpen for alle barn av norske statsborgere bosatt midlertidig eller varig i Belgia. Skolen drives pedagogisk som fådelt skole, og har høy lærertetthet. Elevene får fullverdig norsk vitnemål og har fulle rettigheter etter friskoleloven som f.eks rett til spesialundervisning, assistent ressurser etc. gjennom skolens samarbeid med PPT utland. Skolen har godkjent utvidet timetall for ekstra språkopplæring på alle trinn i engelsk og fransk. Skolen kan også ta inn svenske og finske elever etter særskilt avtale.
Den norske skolen i Brussel (DNSB) er en selvstendig virksomhet. Skolen har aldri vært tilknyttet Scandinavian School of Brussels(SSB).  Den internasjonale engelskspråklige Skandinavian School of Brussels (SSB) mistet retten til norsk statstøtte etter tilsyn fra Utdanningsdirektoratet i november 2011 for sitt undervisningstilbud til norske elever. https://www.regjeringen.no/globalassets/upload/kd/vedlegg/internasjonalt/europa/vedtaksbrevssb.pdf?id=2138618


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Siren Jørgensen

Siren Jørgensen (født 1977) er norsk skuespiller fra Stord. Hun ble utdannet ved Statens teaterhøgskole i 2002. I 2006 ble hun ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen og jobbet der i rundt 10 år før hun ble frilansskuespiller og bosatte seg i Oslo. I 2009 vant hun publikumsprisen Årets scenenavn, utdelt av Bergen Teaterforenings og Bergensavisen. 
Hun spilte hovedrollen som Rebekka i Kjersti G. Steinsbøs film Hevn fra 2015, en film basert på Ingvar Ambjørnsens bok Dukken i taket. For rollen ble hun nominert til Kanonprisen 2015 i klassen beste kvinnelige hovedrolle.


== Filmografi ==
2003: Play
2008: Forlat oss vår skyld – kortfilm
2014: Lilyhammer – TV-serie, 1 episode
2015: Side om side – TV-serie, 2 episoder
2015: Hevn
2015–2017: Neste sommer – TV-serie, 2 episoder
2016: Aber Bergen – TV-serie, 1 episode
2017: Helt perfekt – TV-serie, 1 episode
2017: Front - kortfilm
2019: Magnus – TV-serie, 6 episoder
2019: Lovleg – TV-serie, 1 episode
2020: 22. juli – TV-serie, 3 episoder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siren Jørgensen på Internet Movie Database 
(en) Siren Jørgensen hos The Movie Database
Fernando Benigni

Fernando Benigni (født 6. april 1942 i Guadamello di Narni i Umbria i Italia, død 2. desember 2020 i Roma) var en italiensk katolsk prest for bispedømmet Terni, som i mange år virket som misjonær i Zaire/DR Kongo i Afrika.
Han ble presteviet den 29. juni 1966 av biskop Giovanni Battista dal Prà. I sitt bispedømme Terni-Narni-Amelia i Italia var han blant annet sjelesørger for industriarbeidere ved stålverkene i Terni, og han var også utsendt til Zaire (Kongo-Kinshasa) til Ntambue. I Kongo var han blant annet i over et tiår misjonsdirektør for det bispedømme som Terni støttet opp om. Hans siste stilling var i menigheten Santa Maria della Misericordia i Terni, til 2016, da han fratrådte av helsegrunner.Msgr Fernando Benigni døde 2. desember 2020 av komplikasjoner forårsaket av covid-19 på Sant'Andrea-sykehuset i Roma; i tidsrommet 1. november til 15. desember døde det i alt 15 katolske prester i Italia av pandemien, flere og hyppigere enn på et halvt år.


== Referanser ==
Blanche Barton

Blanche Barton er oppvokst i San Diego, California. Hun innledet et forhold til Church of Satan-leder Anton LaVey i 1984 etter at han hadde skilt seg fra sin ledsager i tjuefem år, Diane Hegarty. Da Hegarty trakk seg fra sin rolle som Church of Satan High Priestess, tildelte LaVey rollen og tittelen til Zeena LaVey (datter av LaVey og Hegarty), som tjente fra 1985–1990. I 1990 fratok Zeena seg rollen som yppersteprestinne, og LaVey tildelte så tittelen til sin eldste datter, Karla LaVey. Ved LaVeys død hevdet Barton 29. oktober 1997 rollen som yppersteprestinne, selv om Karla LaVey ikke hadde fratatt seg rollen som yppersteprestinne. 7. november 1997 holdt Karla LaVey en pressekonferanse for å kunngjøre faren Anton LaVey død. Det var på dette tidspunktet at Barton og Karla LaVey kunngjorde at de ville lede Satans kirke som medoverprestinner.


== Eksterne lenker ==
(en) Blanche Barton på Internet Movie Database
Høst (film)

Høst er en norsk dramafilm  fra 2015 regissert og skrevet av Jan Vardøen. Hovedrollene spilles av Ingeborg Sundrehagen Raustøl og Helge Jordal som Ingvild og Jeppe som innleder et forhold etter at Ingvild kaster den forfyllede skuespillerveteranen ut fra Nationaltheatret.For filmen ble Helge Jordal nominert til Kanonprisen 2015 i klassen beste mannlige hovedrolle. Filmen vant prisen Best Nordic Feature under Nordic International Film Festival i New York i 2016.


== Medvirkende ==
Ingeborg Sundrehagen Raustøl
Helge Jordal
Bjørn Sundquist
Hege Schøyen
Hilde Louise Asbjørnsen
Sverre Anker Ousdal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Høst på Internet Movie Database
Høst (andre betydninger)

Høst kan referere til 

Høst, en årstid
Høst (film), en norsk film fra 2015
Høst (band), et norsk band som var i virksomhet fra 1973 til 1978
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1997

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1997 ble arrangert i Poços de Caldas i Brasil i 1997.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Zambia Super League

Zambia Super League er det høyeste nivået på nasjonal fotball i Zambia.


== CAF-ranking (2021/22) ==
CAF rangerer ligaene etter de siste fem års prestasjoner i Afrikas Champions League og CAF Confederation Cup.


== Vinnere ==

1962 – Roan United
1963 – Mufulira Wanderers
1964 – City of Lusaka
1965 – Mufulira Wanderers
1966 – Mufulira Wanderers
1967 – Mufulira Wanderers
1968 – Kabwe Warriors
1969 – Mufulira Wanderers
1970 – Kabwe Warriors
1971 – Kabwe Warriors
1972 – Kabwe Warriors
1973 – Zambia Army
1974 – Zambia Army
1975 – Green Buffaloes
1976 – Mufulira Wanderers
1977 – Green Buffaloes
1978 – Mufulira Wanderers
1979 – Green Buffaloes
1980 – Nchanga Rangers
1981 – Green Buffaloes
1982 – Nkana
1983 – Nkana
1984 – Power Dynamos
1985 – Nkana
1986 – Nkana
1987 – Kabwe Warriors
1988 – Nkana
1989 – Nkana
1990 – Nkana
1991 – Power Dynamos
1992 – Nkana
1993 – Nkana
1994 – Power Dynamos
1995 – Mufulira Wanderers
1996 – Mufulira Wanderers
1997 – Power Dynamos
1998 – Nchanga Rangers
1999 – Nkana
2000 – Power Dynamos
2001 – Nkana
2002 – Zanaco
2003 – Zanaco
2004 – Red Arrows
2005 – Zanaco
2006 – Zanaco
2007 – ZESCO United
2008 – ZESCO United
2009 – Zanaco
2010 – ZESCO United
2011 – Power Dynamos
2012 – Zanaco
2013 – Nkana
2014 – ZESCO United
2015 – ZESCO United
2016 – Zanaco
2017 – ZESCO United
2018 – ZESCO United
2019 – ZESCO United
2019–20 – Nkana
2020–21 – ZESCO United
2021–22 – Red Arrows


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1999

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1999 ble arrangert i Buenos Aires i Argentina i 1999.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2000

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2000 ble arrangert i Aracaju i Brasil i 2000.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2003

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2003 ble arrangert i São Bernardo do Campo i Brasil i 2003.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2005

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2005 ble arrangert i São Bernardo do Campo i Brasil i 2005.


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2007

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2007 ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i 2007.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2009

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2009 ble arrangert i Santiago i Chile i 2009.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2011

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2011 ble arrangert i São Bernardo do Campo i Brasil i 2011.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2013

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2013 ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i 2013.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2015

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2015 ble arrangert i Havanna på Cuba i 2015.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2017

Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 2017 ble arrangert i Villa Ballester i Argentina i 2017.


== Sluttspill ==


== Sluttstilling ==


== Referanser ==
Sykkeltrikk

Sykkeltrikk er elektriskdrevne sporveikjøretøyer for lokaltrafikk som gatesporvei, forstadsbane og metro med ekstra kapasitet for transport av syklister med disses sykler. Noen ganger har disse en tilhengervogn for syklene.
Trikker og T-bane med rommelige vestibyler der partiet med inngangsdørene står, har vært i stand til å muliggjøre frakt av enkelte sykler mot ekstra takst i T-banen i Oslo, så synet av sykler i T-banetog er ikke uvanlig i den norske hovedstaden. I eldre tid, da man ennå hadde forstadsbane til Kolsås, Smestad, Frognerseteren og Sognsvann var store rommelige forstadsbanekjøretøyer utstyrt med store vestibyler, men enkelte var tatt ut for lettere ombygging av interiøret for ekstra plass for sykler. Disse skilt seg ut fra resten av kjøretøyparken og beskrives som sykkeltrikk siden 1979. Den meste kjente sykkeltrikken fra 1981 til 1987 som nå er bevart i Sporveismuseet hvor den kan sees i Vognhall 5, er Holmenkolbanen nr. 110 av typen Hkb 31-43 & 101-110, bygd i 1930, ombygd til gjennomstrømningsvogn i 1964.Det er en uklar grense mellom sykkeltrikken og sykkeltoget ettersom rommelige vestibyler hvor man kan ha sykkelfeste eller stativ for flere sykler, er en selvfølgelighet for å ha mange syklister om bord. Forstadsbanetrikk, mellombytrikk, bybanevogn, metrotog, skinnebuss og lett motorvogntog faller i denne kategorien. Men det finnes originale løsninger på plasskravet når man skulle frakte mange sykler, i Stuttgart, Tyskland er en tannstangbane åpnet mellom Marienplatz i Stuttgart sentrum og Degerloch på høyere terreng siden 1884. Siden starten fungerte tannstangbanen som en populær rute for daglige utreise ute på landsbygda eller på høyere terreng for byens innbyggerne. Syklistene som vil bruke trikken til Degerloch, må sette fra seg sine sykler på en tilhengervogn foran selve trikkekjøretøyet.
Det har etter hvert oppstått interesse om å ha ekte sykkeltrikk for flere sykler enn normalt, og den tyrkiske byen Konya i 2020 hadde gått til det uvanlige skrittet med å tømme interiøret i utrangerte leddtrikk slik at man kan ha et stort antall horisontale sykkelstativer på den ene siden og sitteplasser på den andre siden. Der i Tyrkia hadde det oppstått sterk interesse for sykling med nye sykkelveger og bedre kjøretilstander for syklister som kan deretter finne ekstraplass i buss og andre lokale transportmidler.Den samme utviklingen er også sett innenfor metro/T-bane som i København. Der hadde man tømte endepartiene for faste sitteplasser i S-banetog så det bli mulig å ta med sykler og barnevogner i de såkalte «flexrum». Dette fulgt til at ti millioner reisende tar med sine sykler hver år når de skal benytte S-togtjenesten i Storkøbenhavn.


=== Galleri ===

		
		
		


== Referanser ==
Teateråret 1928

Teateråret 1928 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1928.


== Nye drama ==


== Årets oppsetninger ==
15. mai – Kvinnen bør lyve var en teateroppsetting basert på en enakter av Ragnhild Sann med samme tittel. Den var en urpremiere som ble satt opp på Nationaltheatret med Halfdan Christensen som regissør.
15. mai – Blåpapiret var en teateroppsetting basert på en enakter av Helge Krog med samme tittel. Den var en urpremiere som ble satt opp på Nationaltheatret med Halfdan Christensen som regissør.
31. august - Bertolt Brecht (tekst) og Kurt Weill (musikk) sin Tolvskillingsoperaen hadde urpremiere i Berlin


== Fødsler ==


== Dødsfall ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
16. serierunde i Bundesliga 2020/21

16. runde i Bundesliga 2020–2021 startet 15. januar 2020 og runden avsluttet søndag 17. januar med Eintracht Frankfurt – Schalke 04.


== Kampfakta ==
Fredag 15. januar

Lørdag 16. januar

Søndag 17. januar


== Referanser ==
Joan-Eleanor radiosystem

Joan-Eleanor radiosystem (eller J-E for kort) var et hemmelig VHF-radiosystem utviklet av USAs OSS under andre verdenskrig for bruk av spioner og agenter som arbeidet bak fiendens linjer. Systemet var særlig egnet som samband med fly i et begrenset geografisk område.


== Design og utvikling ==
Joan-Eleanor systemet ble utviklet fra slutten av 1942 og utover for det Office of Strategic Services (OSS) av DeWitt R. Goddard og Lt. Cmdr. Stephen H. Simpson. Noen bidrag kom også fra radioamatøren Alfred J. Brutto. Systemet var visstnok oppkalt etter Goddards kone Eleanor, og en WAC-major som Simpson kjente - Joan.Systemet ble klassifisert som topp hemmelig av de amerikanske militære og ble ikke nedgradert før i 1976.


== Beskrivelse ==
Systemet består et par Transceivere:

En håndholdt SSTC-502-transceiver ("Joan") for bruk av en agent i felt.
En SSTR-6-transceiver ("Eleanor") om bord i et fly.Systemet ble designet for å bruke VHF-båndet, siden det den gang var kjent at disse frekvensene ikke kunne overvåkes av fienden fra bakken på lang avstand. Sambandet kunne foregå ukryptert i vanlig tale, og flypiloten kunne bruke sin vanlige mikrofon. Siden bruk av morse ikke var nødvendig, trengte ikke agenten videre opplæring, noe som ble ansett som en fordel i det europeiske teater. I tillegg kunne flyet be om umiddelbar avklaring hvis det er nødvendig, uten forsinkelse av kryptering og dekryptering, og en etterretningsoffiser om bord på flyet kunne snakke direkte med agenten på bakken.


== Referanser ==


== Kilder ==
«The SSTR-6 and SSTC-502 - "Joan-Eleanor"». MilitaryRadio.com. Besøkt 2. januar 2008. 
«Guywire, May 2007». Regina Amateur Radio Association. Besøkt 2. januar 2008.   
«REFLECTOR, April 2007 Volume 68 Number 4» (PDF). Halifax Amateur Radio Club. Besøkt 2. januar 2008.   
«Red Stocking Operations». Arkivert fra originalen 29. januar 2009. 
Malayney, Norman, The 25th Bomb Group (Rcn) in World War II, 2011, Schiffer Publishing Ltd., ISBN 978-0-7643-3950-9, Section: The Secret War Against Germany, pp. 210–267.
492 Bomb Group combat missions reports, National Archives and Records Administration II, College Park, MD.
Joan-Eleanor Log, RG226 OSS Records, National Archives and Records Administration II, College Park, MD.
Georgias delstatsforsamling

Georgias delstatsforsamling er delstatsforsamlingen i delstaten Georgia i USA. Den består av et tokammersystem, som består av senatet og Georgias representanthus.
Hver enkelt av forsamlingens 236 medlemmer sitter i to år og er direkte valgt fra valgkretser .  Konstitusjonen til delstaten Georgia gir all lovgivende malt til delstatsforsamlingen. Begge kamre har en lignende makt, selv om hver enkelt også har unike forpliktelser. Representanthuset har som oppgave å vedta lover, mens senatet har som oppgave å bekrefte utnevnelsen av guvernører.Delstatsforsamlingen møtes i Kapitolen i Georgia som befinner seg i byen Atlanta.


== Referanser ==
Rémy Julienne

Rémy Julienne (født 17. april 1930 i Cepoy i departementet Loiret i Frankrike, død 21. januar 2021 i Montargis i Loiret) var en fransk stuntmann, racerbilsjåfør og skuespiller.
Han var rallycrosschampion og i 1956 fransk motorcrosschampion.
Rémy Julienne var med i over 1.400 filmer. Han var kjent for sine stuntmannroller i for eksempel filmene The Italian Job, Da Vinci-kodenog seks James Bond-filmer.
Julienne døde 21. januar 2021 i Frankrike av covid-19, i en alder av 90 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rémy Julienne på Internet Movie Database 
(sv) Rémy Julienne i Svensk Filmdatabas 
(fr) Rémy Julienne på Allociné 
(en) Rémy Julienne på AllMovie 
(en) Rémy Julienne hos The Movie Database
Duvedalen kraftverk

Duvedalen kraftverk er et vannkraftverk sør for Instefjord i Gulen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 270 meter i Duvedalselva.
Installert effekt er 3,3 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 9,6 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft AS
NLI
Nessane kraftverk

Nessane kraftverk er et vannkraftverk i Nessane i Høyanger kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 263 meter i Nessedalseva.
Installert effekt er 9,6 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 29,6 GWh.
Kraftverket ble satt i drift i desember 2020.
Nessakraft AS eies av Tinfos AS. Cloudberry kjøper Nessakraft i 2021.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraftforeninga
Cloudberry
Spetals Verk
Russlands sikkerhetsråd

Russlands sikkerhetsråd (russisk: Совет безопасности Российской Федерации (СБРФ); Sovet bezopasnosti Rossiiyskoiy Federatsii) er et grunnlovsfestet organ i Russland som rapporterer til Russlands president og rådgir presidenten om rikets sikkerhet og spørsmål av strategisk interesse. Sikkerhetsrådet ledes av presidenten og består av faste og tilkalte medlemmer.


== Medlemmer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Security Council of Russia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Røyrvik kraftverk

Røyrvik kraftverk er et vannkraftverk ved Røyrvikvatnet i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 70 meter i Røyrvikelva.
Installert effekt er 1,5 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 5 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft AS
Teateråret 1988

Teateråret 1988 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1988.


== Hendelser ==


== Nye drama ==


== Årets oppsettinger ==
17. mars – Musikalen Les Misérables hadde norgespremiere på Det Norske Teatret med Dion McHugh og Ken Caswell som regissører. Den var basert på en musikal av Alain Boublil og Claude-Michel Schönberg, etter en roman av Victor Hugo.
6. april – Hvem er redd for Virginia Woolf? var en teateroppsetting som var basert på skuespillet Who's Afraid of Virginia Woolf? av Edward Albee, Det ble satt opp på Nationaltheatret med Stein Winge som regissør.
15. september – Musikalen The Sound of Music hadde norgespremieren på Chateau Neuf med Daniel Bohr med regissør. Den var basert på musikalen av Richard Rodgers (musikk), Oscar Hammerstein (sangtekster), Howard Lindsay (manus) og Russel Crouse (manus) som igjen var bygget på selvbiografien til Maria von Trapp, Den syngende familien Trapp.


== Dødsfall ==


== Referanser ==
Den romantiske purken

Den romantiske purken , (originaltittel: Tendre poulet) er en fransk romantisk kriminalfilm fra 1977 med regi av Philippe de Broca.


== Handling ==
Lise Tanquerelle, en politioverbetjent, blir overrasket over at en moped hun nettopp har truffet med bilen sin, tilhører ingen ringere enn Antoine Lemercier (spilt av Philippe Noiret), en tidligere klassekamerat fra skolen. Men de har ikke møtt hverandre på tjue år. Denne gjenforeningen gir opphav til kjærlighet ved første blikk. Men Lise forsøker å skjule sitt egentlige yrke for Antoine, som har blitt professor i gresk, og er veldig negativ ovenfor politi. Sammen med denne nye romantikken må Lise også undersøke en rekke bisarre mord.


== Medvirkende ==
Annie Girardot : le commissaire Lise Tanquerelle
Philippe Noiret : Antoine Lemercier, professeur de grec ancien à la Sorbonne
Catherine Alric : Christine Vallier, la maîtresse de Mignonac
Hubert Deschamps : M. Charmille, le concierge
Paulette Dubost : Simone, la mère de Lise Tanquerelle
Roger Dumas : l'inspecteur Marcel Guérin
Raymond Gérôme : le directeur de la PJ
Guy Marchand : le commissaire Beretti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den romantiske purken på Internet Movie Database 
(sv) Den romantiske purken i Svensk Filmdatabas 
(da) Den romantiske purken i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Den romantiske purken på Allociné 
(nl) Den romantiske purken på MovieMeter 
(en) Den romantiske purken på AllMovie 
(en) Den romantiske purken på Turner Classic Movies 
(en) Den romantiske purken på Rotten Tomatoes