jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Honningtrollor

Honningtrollor (Fothergilla major) er en busk i trollhasselfamilien fra USA.
Den er løvfellende og kan bli 0,6–6,5 m høy. De hvite, duftende blomstene sitter i et endestilt aks som 3–6 cm langt og 2–3 cm bredt. Kronblad mangler, og pollenbærerne har oppsiktsvekkende, hvite utvekster og gule pollenknapper. Blomstringstiden er i april–mai, og blomstringen begynner før løvsprett. Akselbladene er 2,8–7 mm lange, og bladstilken er 3–10 mm lang. Bladene er bredt elliptiske til omvendt eggformede eller nesten runde, med asymmetrisk og avrundet eller svakt kileformet grunn, 2,5–13,5 cm lange, 4,2–12,5 cm brede, med stjernehår eller nesten glatte, helrandede nærmest stilken og tannede lenger ut. Høstfargen er karminrød til guloransje.
Honningtrollor vokser 150–1300 moh. i delstatene Alabama, Arkansas, Georgia, Nord-Carolina, Sør-Carolina og Tennessee. Den vil ha næringsrik, sur jord og er lyskrevende. Typiske voksesteder er tørr, steinet skog, rasmark og elvebredder.
Arten er en populær hageplante, og blir ofte plantet sammen med rhododendron. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 6.


== Kilder ==
«Fothergilla major». Flora of North America. Besøkt 3. juli 2018. 
«Großer Federbuschstrauch (Fothergilla major)». Flora-de: Flora von Deutschland. Besøkt 3. juli 2018. 
«Fothergilla major». Missouri Botanical Garden. Besøkt 3. juli 2018. 
K. Langeland (1994). Hagens vakreste busker og trær: løvfellende. Oslo: Schibsted. s. 89–91. ISBN 82-516-1511-9. 
Det Norske hageselskap (1998). Hageselskapets sortsliste (9 utg.). Oslo: Grøndahl Dreyer. s. 124–125. ISBN 82-504-2454-9. 


== Eksterne lenker ==

(en) Honningtrollor i Encyclopedia of Life 
(en) Honningtrollor i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Honningtrollor hos ITIS 
(en) Honningtrollor hos NCBI 
(en) Honningtrollor hos The International Plant Names Index 
(en) Honningtrollor hos Tropicos 
(en) Kategori:Fothergilla major – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fothergilla major – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fothergilla major – detaljert informasjon på Wikispecies
Universell desimalklassifikasjon

Universell desimalklassifikasjon (UDK) er et klassifiseringssystem for bibliotek som bygger på det desimale tallsystemet og har sitt opphav i Deweys desimalsystem.
Det første opplaget av UDK kom ut 1905 på fransk. Systemet vedlikeholdes av UDC Consortium med sete i Haag. Publikasjonen, som har mer enn 62 000 koder, er helt webbasert, med flere fullstendige språklige opplag, bl.a. på engelsk, fransk, spansk og  nederlandsk. Det finnes en forkortet versjon med ca. 2 600 koder mer enn 50 språk.


== Eksterne lenker ==
En svensk versjon av UDK-systemet Arkivert 17. juli 2018 hos Wayback Machine.
UDC Consortium
UDC online
UDC Summary
Pugatsjovopprøret

Pugatsjov-opprøret, også kalt den russiske borgerkrig 1773–1775, begynte som et opprør blant Ural-kosakkene mot den russiske øvrighet. Den utviklet seg til en stor bondekrig under ledelse av Jemeljan Pugatsjov. 
Pugatsjov utgav seg for å være tsar Peter III, som i denne alternative virkelig hadde klart å komme levende fra Katarinas mordforsøk. Peter hadde før han ble myrdet i 1762 kunngjort å ville foreta store reformer, blant annet avskaffelse av livegenskapet. Denne keisers positive ry blant vanlig folk var stor, og vedvarte i en tiårsperiode.
Denne omstendighet var Pugatsjopv i stand til å dra nytte av.

Opprøret herjet ikke bare i et kjerneområde rundt Ural-elven, men spredte seg raskt i området rundt Orenburg, egnen rundt Kama, Basjkiria, en den av vestre Sibirs og områder ved midtre og nedre del av Volga. Foruten kosakker var opprørere også basjkirer, tatarer, kasakher, kalmyker, arbeidere i Ural og tallrike livegne fra de berørte russiske guvernementer.
Medlemmer av flere russiske adelsfamilier ble drept, deres gods plyndret og den økonomiske og infrastrukturelle utvikling i de sørøstlige regioner satt tilbake flere årtier. Opprøret ble nedkjempet av russerne under Aleksander Suvorov tidlig i 1775, og endte med at Pugatsjov ble tatt til fange og henrettet.


== Litteratur ==
Valentin Gitermann: Geschichte Russlands. 2. Band. Europäische Verlagsanstalt, Frankfurt am Main 1965, S. 223–234. Dokumente S. 457–461.
Donnert E. "Ideologie und Gesellschaftsideal der PugačevBewegung. Gesellschaft und Kultur Rußlands in der 2. Hälfte des 18". Jahrhunderts, Halle 1982. S. 87–120
Kersten E.-C. "Pugatschow-Aufstand 1773–1775 – Beteiligte und Motive". GRIN Verlag, München 2007. ISBN 978-3638675826
Peters D. "Politische und gesellschaftliche Vorstellungen in der Aufstandsbewegung unter Pugačev (1773–1775)". Wiesbaden, Berlin 1973. ISBN 3447014954
Plambeck P. "Publizistik im Russland des 18. Jahrhunderts: Analyse der Aufrufe zur Zeit des Pugačev-Aufstandes, 1773–1775". Hamburg 1982. ISBN 9783871185069
Plate A. "Der Pugacev-Aufstand: Kosakenherrlichkeit oder sozialer Protest. Volksaufstände in Rußland. Von der Zeit der Wirren bis zur «Grünen Revolution» gegen die Sowjetherrschaft". Wiesbaden 2006. ISBN 978-3-447-05292-4


== Eksterne lenker ==
Stavropol and Pugachyov’s rebellion
Bauernkrieg unter Pugatschow in Rußland
Tlapanaloya

Tlapanaloya, er en landsby i Tequixquiac kommune i Mexico. Den befinner seg nordvest i kommunen, like vest for Hueypoxtla. Tlapanaloya hadde 6466 innbyggere i 2010. Den ligger på en høyde av 2 240 meter over havet.


== Referanser ==
Suruç

Suruç er en by med 102 356 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Syria, øst for Birecik, sør for Bozova, sørvest for Karaköprü og Haliliye og vest for Akçakale.


== Referanser ==
Bozova

Bozova er en by med 54 641 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Suruç, nordøst for Birecik, nordvest for Karaköprü, øst for Halfeti, og sør for Adıyaman og Samsat.


== Referanser ==
Karaköprü

Karaköprü er en by med 115 733 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nordøst for Haliliye og Eyyübiye, nordvest for Suruç, øst for Bozova og sør for Hilvan.


== Referanser ==
Haliliye

Haliliye er en by med 369 082 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Eyyübiye, vest for Viranşehir, øst for Karaköprü og sør for Siverek og Hilvan.


== Referanser ==
Eyyübiye

Eyyübiye er en by med 363 943 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Harran og Akçakale, vest for Viranşehir og Ceylanpınar, øst for Suruç, sør for Haliliye og sørøst for Karaköprü.


== Referanser ==
Akçakale

Akçakale er en by med 105 132 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Syria, vest for Harran, øst for Suruç og sør for Eyyübiye.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Akçakale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hilvan

Hilvan er en by med 44 562 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Karaköprü og Haliliye, vest for Siverek og sørøst for Kahta.


== Referanser ==
Viranşehir

Viranşehir er en by med 189 174 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Ceylanpınar, nordøst for Eyyübiye, øst for Haliliye sør for Siverek og vest for Derik.


== Referanser ==
Ceylanpınar

Viranşehir er en by med 84 727 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Şanlıurfa. Den ligger nord for Syria, øst for Harran og Akçakale, sør for Viranşehir og vest for Kızıltepe.


== Referanser ==
Çüngüş

Çüngüş er en by med 12 061 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nordøst for Gerger, nordvest for Çermik, øst for Doğanyol og vest for Ergani.


== Referanser ==
Çermik

Çermik er en by med 50 586 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Siverek, sørøst for Çüngüş, øst for Pütürge og Gerger og vest for Ergani.


== Referanser ==
Ergani

Ergani er en by med 126 824 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Siverek, nordvest for Kayapınar og Bağlar, sør for Maden, sørvest for Dicle, øst for Çüngüş og Çermik og vest for Eğil og Yenişehir.


== Referanser ==
Dicle

Dicle er en by med 38 829 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Eğil, sør for Arıcak, sørøst for Alacakaya, øst for Ergani og vest for Hani.


== Referanser ==
Ægirs vei

Ægirs vei er en blindvei i Loddefjord bydel i Bergen som løper nordover fra Skomværs vei mellom Storavatnet i vest og Hetleviktjørna i øst.
Kayapınar

Kayapınar er en by med 326 154 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Bağlar, sørøst for Ergani og sørvest for Yenişehir.


== Referanser ==
Bağlar

Bağlar er en by med 377 936 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Çınar, sør for Kayapınar, øst for Siverek vest for Sur.


== Referanser ==
Årstadgeilen

Årstadgeilen, løper østover fra Fløenbakken til Årstadveien/ Fv 585 vest for Store Lungegårdsvannet.
Çınar

Çınar er en by med 67 008 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Derik og Mazıdağı, sør for Bağlar og Sur, øst for Siverek og vest for Savur og Bismil.


== Referanser ==
Kamjanka

Kamjanka (ukrainsk Камянка; russisk Камeнка, Kamenka) er en by i Tsjerkasy oblast (fylke) i Ukraina. Byen har omkring 13 000 innbyggere (2011) og er administrativt sete i Kamjanka rajon. Den ligger omkring 300 km sørøst for Kiev, ved bredden av elven Tiasmyn. 
Kamjanka er kjent for kunstnerkolonien der prins Grigorij Aleksandrovitsj Potemkin, den russiske nasjonaldikteren Aleksander Pusjkin, komponisten Pjotr Iljitsj Tsjajkovskij, fritenkerer og krigshelter fra tiden omkring Napoleonskrigene gjerne arbeidet. 


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Kamyanka (Kamyanka Raion) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kamenka

Kamenka  (russisk Ка́менка, finsk Kaukjärvenkylä) er en militær garnison i Vyborgskij rajon i Leningrad oblast som huser 138. motoriserte infanteribrigade. Områdene sør for garnisonen var under andre verdenskrig en del av Mannerheimlinjen.
Kocaköy

Kocaköy er en by med 16 491 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord og for Sur, sør for Hani og Lice og vest for Hazro.


== Referanser ==
Hani (Tyrkia)

Hani er en by med 32 565 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Kocaköy, sør for Genç, øst for Dicle og vest for Lice.


== Referanser ==
Lice

Lice er en by med 25 116 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Hazro, nordøst for Kocaköy, nordvest for Silvan, sør for Genç, øst for Hani og vest for Kulp.


== Referanser ==
Torgunn Flaten

Torgunn Flaten (født 29. mars 1969 på Gjøvik) er en norsk låtskriver og komponist. Hun har bodd i Oslo siden 1995.
Hun har skrevet og fremført sanger med akustisk gitar siden tenårene. Hun begynte å spille på fløyte, og ble med i klassiske grupper og jazz-band. Musikkstilen hennes er trolig inspirert av flere sjangre, jazz, bossa nova, klassisk, elektronisk, pop, rock, folke- og countrymusikk.
Torgunn Flaten har arbeidet med lyd-opptak for televisjon og dokumentarer med kringkastingsselskaper som NRK.
I 2008 samarbeidet hun med Hans-Peter Lindstrøm for å lage "Days of Joy", som kom fra EP-en med samme navn.


== Referanser ==
Storrussland

Storrussland (russisk: Великороссия; Velikorossija) er et tidligere navn på det russiske kjernelandet, da som motsetning til land som ble erobret senere, slik som Lillerussland (Ukraina) og Hviterussland.


== Historikk ==
Uttrykket «Storrussland» sies å ha kommet fra gresk Μεγάλη  Ῥωσ(σ)ία, Megálē Rhōs(s)ía, brukt av bysantinerne for de nordlige deler av Rus.
I perioden 1654–1721 benyttet de russiske tsarene navnet i sin offisielle tittel, der det blant annet inngikk «hersker over hele Rus: Det store, det lille, og det hvite».Uttrykket Storrussland er i stor grad gått ut av bruk. Den siste gangen det fortsatt var i generell og noenlunde entydig bruk var på 1800-tallet. Uttrykket var da alminnelig og meningsfylt særlig for historikere, lingvister og etnografer.


== Storrussere og storrussisk ==
Innbyggere av det russiske kjernelandet Storrussland kan kalles storrussere, til forskjell fra lillerussere (sjeldent også kalt smårussere) fra Ukraina (Lillerussland), særlig i østområdene som tidligere tilhørte Østerrike-Ungarn, blant annet rutenere, og hviterussere fra Hviterussland. I språkvitenskapen kan man tilsvarende skille mellom storrussisk som er det folk flest mener med «russisk», hviterrussisk og lillerussisk (ukrainsk). Sammen danner de tre formene for russisk den østlige greinen av den slaviske språkfamilien, og er så nært beslektet at noen ser på dem som dialekter av samme språk.


== Se også ==
Lillerussland


== Referanser ==


== Kilder ==
Store norske leksikon
Elvebakken (Bergen)

Elvebakken, løper fra Kanalveien/ FV254 til Storetveitveien/ Fv254 ved Tveitevannet.
Yenişehir (Diyarbakır)

Yenişehir er en by med 203 544 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Kayapınar, sør for Eğil, øst for Ergani og vest for Sur.


== Referanser ==
Kulp

Kulp er en by med 34 498 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Silvan, nordøst for Kocaköy, nordvest for Sason, sør for Solhan og Genç, øst for Lice og vest for Sason og Muş.


== Referanser ==
Hazro

Hazro er en by med 16 830 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord og vest for Silvan, sør for Lice og øst for Kocaköy og Sur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(tr) Offisielt nettsted 
(en) Hazro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Silvan

Silvan er en by med 84 485 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger nord for Bismil, sør for Kulp, øst for Hazro og vest for Kozluk.


== Referanser ==
Bismil

Bismil er en by med 115 484 innbyggere (2016) i den tyrkiske provinsen Diyarbakır. Den ligger ved elven Tigris, nord for Savur, nordøst for Kulp, sør for Silvan, øst for Sur og vest for Batman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bismil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cheloniidae

Havskilpadder (Chelonioidea) er en familie med skilpadder som omfatter alle nålevende havskilpadder med unntak av havlærskilpadde. Cheloniidae har alle forlemmene utviklet til luffer for framdrift i havet. I motsettning til den større havlærskilpadden blir ingen av artene ut over halvannen meter i lengde. Skallet er dekket av harde hornplater. Alle artene er plante- eller altetere, og er utbredt i tropiske og subtropiske strøk.


== Slektskap ==
Kladogrammet gjengitt her viser slektskapet mellom nålevende og utdødde Cheloniidae basert på Lynch & Parham (2003) og Parham & Pyenson (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) havskilpadder – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) havskilpadder i Encyclopedia of Life 
(en) havskilpadder i Global Biodiversity Information Facility 
(no) havskilpadder hos Artsdatabanken 
(sv) havskilpadder hos Dyntaxa 
(en) havskilpadder hos Fauna Europaea 
(en) havskilpadder hos Fossilworks 
(en) havskilpadder hos ITIS 
(en) havskilpadder hos NCBI 
(en) Kategori:Cheloniidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cheloniidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Conrad Mohrs veg

Conrad Mohrs vei, løper fra Fjøsangerveien/ Ev39 til den møter Kirkeveien midt mellom Fjøsanger og Fantoft.
Fothergilla gardenii

Fothergilla gardenii er en busk i trollhasselfamilien fra USA.
Den er løvfellende og kan bli 0,3–1,0 m høy. De hvite, duftende blomstene sitter i et endestilt aks som 1,5–4,2 cm langt og 1,5–3,5 cm bredt. Kronblad mangler, og pollenbærerne har oppsiktsvekkende, hvite utvekster og gule pollenknapper. Blomstringstiden er i mars–mai, og blomstringen begynner før løvsprett. Akselbladene er 1,5–4 mm lange, og bladstilken er 3–8 mm lang. Bladene er bredt elliptiske til omvendt eggformede eller nesten runde, med symmetrisk og hjerteformet grunn, 1,9–6 cm lange, 1,3–4,5 cm brede, med stjernehår på oversiden og hårete under, helrandede nærmest stilken og tannede lenger ut. Høstfargen er karminrød til guloransje.
Fothergilla gardenii vokser opptil 185 moh. på kystslettene mot Atlanterhavet og Mexicogolfen  i delstatene Alabama, Florida, Georgia, Nord-Carolina og Sør-Carolina. Den vil ha næringsrik, sur jord og er lyskrevende. Typiske voksesteder er furuskog på sandgrunn, torvmyrer og sumper.
Arten er en populær hageplante, og blir ofte plantet i buskfelt, eller som en lav hekk.


== Kilder ==
«Fothergilla gardenii». Flora of North America. Besøkt 4. juli 2018. 
«Erlenblättriger Federbuschstrauch (Fothergilla gardenii)». Flora-de: Flora von Deutschland. Besøkt 4. juli 2018. 
«Fothergilla gardenii». Missouri Botanical Garden. Besøkt 4. juli 2018. 
K. Langeland (1994). Hagens vakreste busker og trær: løvfellende. Oslo: Schibsted. s. 89–91. ISBN 82-516-1511-9. 


== Eksterne lenker ==

(en) Fothergilla gardenii i Encyclopedia of Life 
(en) Fothergilla gardenii i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Fothergilla gardenii hos ITIS 
(en) Fothergilla gardenii hos NCBI 
(en) Fothergilla gardenii hos The International Plant Names Index 
(en) Fothergilla gardenii hos Tropicos 
(en) Kategori:Fothergilla gardenii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fothergilla gardenii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fothergilla gardenii – detaljert informasjon på Wikispecies
Puk Lippmann

Puk Lippmann (født 1945) er en dansk vever og designer. Hun er utdannet vever hos Vibeke Klint.Lippmann mottok Thorvald Bindesbøll-medaljen i 1997.


== Referanser ==
Den bayerske tronfølgekrig

Den bayerske tronfølgekrig er den krig som ble ført 1778-1779 mellomn Østerrike på den ene side og Preussen og Sachsen på den andre side om tronfølgen i Bayern. 
Da huset Wittelsbachs bayerske linje døde ut med kurfyrsten Maximilian Josef i 1777 og  Bayern tilfalt kurfyrsten Karl Teodor av Pfalz, ble denne beveget av keiser Josef II til å avtre hele Nedre Bayern til Østerrike i bytte mot noen personlige fordeler. Idet Preussen fryktet at dette skulle kunne medføre økt makt for Østerrike i det sørlige Tyskland, opponerte kongen av Preussen, Fredrik II, såvel som Karl Teodors arving, hertug Karl av Zweibrücken og kurfyrst Fredrik August av Sachsen, som også var Maximilian Josefs dattersønn, mot dette. Da forhandlingene strandet rykket kong Fredrik II i juli 1778 inn i Böhmen, støttet av sachsiske styrker. 
Krigen, som mest kom til å handle om hærenes proviantering – det ble av soldatene hånlig kalt for «potetkrigen» – ble ført uten større eytertrykk fra noen av sidene, og ble avsluttet ved freden i Teschen den 13. mai 1779. Under Russlands og Frankrikes megling ble det bestem at Østerrike skulle få det lille men fruktbare området Innviertel, som er mellom elvene Donau, Inn og Salza, men avstå fra sine øvrige krav. Fredrik fikk sine krav på Ansbach og Bayreuth anerkjentem og Sachsen fikk en pengesum. Freden ble garantert av Frankrike og Russland.


== Litteratur ==
Johann Jacob Moser: Staatsgeschichte des Krieges zwischen Oesterreich und Preussen in denen Jahren 1778, und 1779, bis auf die Rußisch- und Französische Fridensvermittelung. Johann Gottlieb Garve, Frankfurt am Main 1779.
Gustav Berthold Volz: Friedrich der Große und der Bayerische Erbfolgekrieg. In: Forschungen zur Brandenburgischen und Preußischen Geschichte. Bd. 44, 1932, S. 264–301.
Volker Press: Bayern am Scheideweg. Die Reichspolitik Kaiser Josephs II. und der Bayerische Erbfolgekrieg 1777–1779. In: Pankraz Fried, Walter Ziegler (Hrsg.): Festschrift für Andreas Kraus zum 60. Geburtstag. Kallmünz 1982, S. 277–307.
Michael Kotulla: Bayerischer Erbfolgekrieg. (1778/79). In: Einführung in die deutsche Verfassungsgeschichte. Vom Alten Reich bis Weimar (1495–1934). Springer, Berlin / Heidelberg 2008, ISBN 978-3-540-48705-0, S. 207 f.


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Bajerska tronföljdskriget i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Salza (Enns)

Salza (eller Mariazeller Salza) er en østlig sideelv til Enns i Østerrike. Den har sin kilde i Traisenberg i Niederösterreich og flyter sør om Mariazell gjennom naturreservatet Wildalpener Salzatal i Steiermark. Etter 88 km går elven sammen med Enns i Großreifling.


== Eksterne lenker ==
(en) Salza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Platon Zubov

Platon Aleksandrovitsj Zubov (russisk: Платон Александрович Зубов, født den 26. november (greg.: 15. november) 1767, død den 19. april (7. april) 1822 på Schloss Ruhenthal i Kurland) var en russisk offiser som var Katarina den stores eslker. 
Zubov ble i 1789 presentert som gardeløytnant for Katarina og erstattet Alexander Dmitrijev-Mamonov som generaladjutant og offisiell elsker. Zubov var den eneste av Katarinas elskere foruten Potemkin som kan sies å ha utøvet politisk innflytelse på henne, i det minste etter Potemkins død i 1791.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marie Tetzlaff: Katarina den Stora (1997)
(sv) Zubov, Platon Aleksandrovitj i Nordisk familjebok (2. utgave, 1922)
Aleksander Dmitrijev-Mamonov

Aleksander Matjevitsj Dmitrijev-Mamonov (russisk: Александр Матвеевич Дмитриев-Мамонов, født 30. september 1758, død 3. oktober 1803 i Moskva) var en russisk offiser som var Katarina den stores elsker. 
Jermolov ble presentert for Katarina av Grigorij Potemkin, utprøvd av Anna Protasova og erstattet i 1786 Aleksander Jermolov som generaladjutant og elsker. Han ledsaget henne på reisen til Krim i 1787. Han tapte sin stilling hos Katarina etter å ha vært utro med hoffdamen Sjtsjerbatova.


== Kilder ==
Marie Tetzlaff : Katarina den Stora (1997)
Chaulukyadynastiet

Chaulukyadynastiet (IAST: Caulukya), også omtalt som Chalukyaene fra Gujarat, var et kongedynasti som regjerte deler av det som nå er Gujarat og Rajasthan i det nordvestlige India mellom 940 e.Kr. og 1244 e.Kr. Deres hovedstad befant seg i Anahilavada, en av datidens største byer i India. Til tider strakk deres styre seg til Malwa-regionen i dagens Madhya Pradesh. Legender fra middelalderen beskriver dem som Agnivanshi rajputer. De er også kjent som  Solankidynastiet i lokal litteratur skrevet på dialekt.


== Historie ==
Stamfaren Mularaj Solanki som regjerte fra 942 eller 961 til 996, ble sagt å være dattersønn av den siste fyrsten i Chavda-dynastiet, Gurjara-rajputer. Solanki kan også være forbundet med Chalukya-dynastiet i Vatapi.
Solanki ble ofte overskygget av Paramara-dynastiet.  Til tross for alvorlige tilbakeslag mot Paramara-kongen Bhoja av Dhara på 1000-tallet og det ofte nevnte angrepet av Mahmud av Ghazni på Somnath i 1025/26, omfattet Solanki-imperiet til slutt hele Gujarat og det sørlige Rajasthan i store deler av 1100-tallet. De viktigste kongene i den perioden var Jayasimha Siddharaja og Kumarapala (etterkommer av en kurtisane og en Jain), men selv deres regjeringstid var ikke fri for usikkerhet (f.eks. tvister om tronfølgen). Gujarat var et handelssenter med sitt høydepunkt på 1000- og 1100-tallet, og kong Bhimadeva I ble kjent for å oppmuntre utenlandske handelsmenn. Når det gjelder vitenskap, er lærde Hemachandra, en jain og rådgiver for Kumarapala, verdt å nevne.
Under kong Bhima II den enkle (regjerte 1178–1242) falt imperiet fra hverandre, først på grunn av angrep fra de muslimske ghuridene (rundt 1197) i kombinasjon med andre fiender. Kongen flyktet og mistet gradvis kontrollen over landet. Han ble erstattet av ministerfamilien til Vaghelas (om lag 1222–1298), som til slutt avsatte den siste Solanki-kongen i 1244.


== Byggeskikk ==
Solanki er kjent for sine bygninger. De var beskyttere av det viktige Shiva-tempelet Somnath, som de gjenoppbygde sammen med Paramaraene etter at det hadde blitt plyndret og delvis ødelagt av troppene til Mahmud av Ghazni i 1025/26. Surya-templene i Modhera og Ghumli er blant høydepunktene i indisk arkitektur fra 1000-tallet. I tillegg til byggearbeid på templer, var også trappebrønner og havneanlegg viktige. De tidlige Dilwaratemplene ved Abu-fjellet går også tilbake til Bhimadeva I eller andre byggere av Solanki- eller Vaghela-imperiene.


== Referanser ==