jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Girolamo Bernerio

Girolamo Bernerio (født 1540 i Correggio i hertugdømmene Modena og Reggio, død 5. august 1611 i Roma) var biskop av Ascoli Piceno og kardinal.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Pietro Bernerio og Antonia Doria, og i slekt med kardinalene Scipione Cobelluzzi, Francesco Cennini de Salamandri og Desiderio Scaglia.


=== Prest i dominikanerordenen ===
Han trådte inn i dominikanerordenen og studerte teologi og filosofi. Han tilhørte deres konvent i Cremina, og var teologisk rådgiver for biskopen der. Han ble også inkvisitor for Genova. Deretter ble han prior for dominikanernes konvent i Roma.


=== Biskop ===
Den 22. august 1586 ble han utnevnt til biskop av Ascoli Piceno. Han ble bispeviet den 7. september samme år i den romerske basilika Santi XII Apostoli av kardinal Giulio Antonio Santorio; medkonsekratorer var Giulio Masetti, biskop av Reggio Emilia, og Ottaviano Paravicini, biskop av Alessandria.


=== Kardinal ===
Den 16. november 1586 ble han elevert til kardinalprest, og fikk den 14. januar 1587 tittelkirken San Tommaso in Parione. Den 8. november 1589 ble han gitt tittelkirken Santa Maria sopra Minerva, og ble protektor for servittene. Han deltok i pavevalgene i 1591 og i 1592. Den 17. juni 1602 ble han kardinalprest for San Lorenzo in Lucina. 
Den 16. juni 1603 ble han elevert til kardinalbiskop av Albano, og fratrådte fra bispestolen i Ascoli Piceno rn gang før 7. januar 1605. 
Etter å ha deltatt ved pavevalgene i mars 1605 (som valgte pave Leo XI) og i mai 1605 (pave Paul V), ble han den 7. februar 1607 kardinalbiskop av Porto og Santa Rufina og subdekan av kardinalskollegiet.
Bernerio var hovedkonsekrator av 31 biskoper, blant dem biskopene Tadeo O'Farrell Mac Eoga og Claudio Rangoni og av erkebiskop Galeazzo Sanvitale.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586


== Referanser ==
Rajnath Singh

Rajnath Singh (født 10. juli 1951) er en indisk politiker som tjener som Indias forsvarsminister. Han er tidligere president for Bharatiya Janata Party. Han har tidligere fungert som sjefminister for Uttar Pradesh og som kabinettminister i Vajpayee-regjeringen. Han var innenriksminister i det første Modi-departementet. Han har også fungert som president for BJP to ganger, dvs. 2005 til 2009 og 2013 til 2014. Han er en veteranleder i BJP som startet sin karriere som RSS Swayamsevak. Han er forkjemper for partiets Hindutva-ideologi.Han har vært medlem av parlamentet, Lok Sabha to ganger fra Lucknow (Lok Sabha valgkrets) og en gang fra Ghaziabad (Lok Sabha valgkrets). Han var også aktiv i statspolitikk og forble MLA fra Haidergarh (forsamlingskrets) to ganger som sjefminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rajnath Singh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Coptoptera

Coptoptera  er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Små til middelsstore, slanke, brunlige løpebiller, ligner overflatisk på Dromius-artene. Hodet er avlangt ovalt.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika og Asia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Coptoptera Chaudoir, 1837
Coptoptera angusticollis Boheman, 1848  
Coptoptera apicalis (Peringuey, 1896) 
Coptoptera brunnea Chaudoir, 1837 
Coptoptera capicola Peringuey, 1896  
Coptoptera johorensis Kirschenhofer, 2010 
Coptoptera longicollis Basilewsky, 1956 
Coptoptera malvernensis (Barker, 1919) 
Coptoptera mersingensis Kirschenhofer, 2010 
Coptoptera pugnax (Peringuey, 1896) 
Coptoptera simplex (Peringuey, 1896)  
Coptoptera zuluana Basilewsky, 1956


== Eksterne lenker ==
(en) Coptoptera i Encyclopedia of Life 
(en) Coptoptera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Coptoptera hos NCBI 
Coptoptera – detaljert informasjon på Wikispecies
Glyphodactyla

Glyphodactyla  er en slekt av løpebiller.


== Levevis ==
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt på Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien Lebiinae  Bonelli, 1810
Stammen Lebiini  Bonelli, 1810 
Gruppen Pericalina Hope, 1838
Slekten Glyphodactyla Chaudoir, 1837
Glyphodactyla femoralis Chaudoir, 1837


== Eksterne lenker ==
(en) Glyphodactyla i Global Biodiversity Information Facility 
Glyphodactyla – detaljert informasjon på Wikispecies
Euryderus

Euryderus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
En middelsstor (12-15 millimeter), noe bred, blankt svart løpebille, antenner og bein noe lysere. Kroppsformen er nokså jevnbred og høyt hvelvet. Pronotum er rundet med skarpe bakhjørner, dekkvingene nokså jevnbrede med tydelige punktstriper.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Arten er vidt utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Euryderus LeConte, 1846
Euryderus grossus (Say, 1830)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Euryderus i Encyclopedia of Life 
(en) Euryderus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Euryderus hos Fossilworks 
(en) Euryderus hos ITIS 
(en) Euryderus hos NCBI 
(en) Kategori:Euryderus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Euryderus – detaljert informasjon på Wikispecies
Loxoncus

Loxoncus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blankt gulbrune til svarte løpebiller. Antennene er tynne og omtrent halve kroppslengden. Hodet er stort og bredt, fasettøynene middels store og utstående, kjevene ikke påfallende forstørrede. Pronotum er avrundet, dekkvingene jevnbrede med fine punktstriper.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Loxoncus Schmidt-Göbel, 1846
Loxoncus agilis (Peringuey, 1896) 
Loxoncus alater (Dejean, 1831) 
Loxoncus ampandrandavae (Basilewsky, 1977) 
Loxoncus angustatus (Chaudoir, 1878) 
Loxoncus arrowi (Jedlicka, 1935) 
Loxoncus basilewskyi (Lecordier, 1978) 
Loxoncus circumcinctus (Motschulsky, 1858) 
Loxoncus coliensis A.Serrano, 1999 
Loxoncus discophorus (Chaudoir, 1852) 
Loxoncus elevatus Schmidt-Goebel, 1846 
Loxoncus gynuis Kataev, 2002 
Loxoncus hiekei Kataev, 2002 
Loxoncus horni (Schauberger, 1938) 
Loxoncus incisus (Andrewes, 1926) 
Loxoncus latus (Laferte-Senectere, 1853) 
Loxoncus madagascariensis (Alluaud, 1917) 
Loxoncus malaisei Kataev, 2002 
Loxoncus marginatus (W.J.Macleay, 1888) 
Loxoncus microgonus (Bates, 1886)
Loxoncus mocquerysi (Alluaud, 1917) 
Loxoncus nagpurensis (Bates, 1891) 
Loxoncus planicollis (Bates, 1892) 
Loxoncus politus (Schauberger, 1937) 
Loxoncus procerus (Schaum, 1858) 
Loxoncus renitens (Bates, 1886) 
Loxoncus rutilans (Bates, 1889) 
Loxoncus schmidti Kataev, 2002 
Loxoncus seyrigi (Alluaud, 1936) 
Loxoncus sicardi (Jeannel, 1948) 
Loxoncus subagilis (Basilewsky, 1968) 
Loxoncus velox (Dejean, 1829) 


== Eksterne lenker ==
(en) Loxoncus i Encyclopedia of Life 
(en) Loxoncus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Loxoncus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loxoncus – detaljert informasjon på Wikispecies
Calomera

Calomera er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Midelsstore, slanke og langbeinte, mørke, gjerne litt bronseaktig metallglinsende sandjegere, dekkvingene oftest med mange gule flekker. Kjevene er store og sigdformede, fasettøynene store og rundede. Pronotum er rundet, noe smalere enn hodet. Dekkvingene er jevnbrede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Palearktis og Sørøst-Asia, men mangler i Nord-Europa.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Calomera Motschulsky, 1862
Calomera alboguttata Klug, 1832
Calomera angulata Fabricius, 1798
Calomera aulica Dejean, 1831
Calomera bordonii Wiesner, 2018
Calomera brevipilosa W. Horn, 1908
Calomera cardoni Fleutiaux, 1890
Calomera caucasica M. F. Adams, 1817
Calomera chloris Hope, 1831
Calomera concolor Dejean, 1822
Calomera crespignyi Bates, 1871
Calomera decemguttata Fabricius, 1801
Calomera diania Tschitscherine, 1903
Calomera durvillei Dejean, 1831
Calomera fischeri M. F. Adams, 1817
Calomera funerea MacLeay, 1825
Calomera littoralis Fabricius, 1787
Calomera lugens Dejean, 1831
Calomera lunulata Fabricius, 1781
Calomera mamasa Cassola & Brzoska, 2008
Calomera plumigera W. Horn, 1892
Calomera sturmi Menetries, 1832


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Calomera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Calomera hos Fauna Europaea 
(en) Calomera hos NCBI 
(en) Kategori:Calomera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Calomera – detaljert informasjon på Wikispecies
ITU-T

ITU Telecommunication Standardization Sector (ITU-T) koordinerer standarder for telekommunikasjon og informasjon og kommunikasjonsteknologi slik som X.509 for nettsikkerhet, Y.3172 for maskinlæring og H.264/MPEG-4 AVC for videokompresjon, mellom dens medlemsland, medlemmer i privat sektor, og akademiske medlemmer. ITU-T er en av tre sektorer eller divisjoner av International Telecommunication Union (ITU).
Standardiseringsbestrebelsene til ITU startert i 1865 med dannelsen av den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU). ITU ble et av FNs spesialiserte byråer i 1947.  International Telegraph and Telephone Consultative Committee (CCITT) ble skapt i 1956, og ble omdøpt til ITU-T i 1993.


== Referanser ==
Habrodera

Habrodera er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Midelsstore, slanke og langbeinte, mørke, gjerne litt bronseaktig metallglinsende sandjegere, dekkvingene oftest med gule tegninger. Kjevene er store og sigdformede, fasettøynene store og rundede. Pronotum er rundet, noe smalere enn hodet. Dekkvingene er litt rundede.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Habrodera Motschulsky, 1862
Habrodera capensis (Linnaeus, 1764)
Habrodera leucoptera (Dejean, 1831)
Habrodera nilotica (Dejean, 1825)
Habrodera nitidula (Dejean, 1825)
Habrodera owas (Bates, 1878)
Habrodera truncatilabris (Fairmaire, 1897)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Habrodera i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Habrodera hos Fauna Europaea 
(en) Habrodera hos NCBI 
(en) Kategori:Habrodera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Habrodera – detaljert informasjon på Wikispecies
Myriochila

Myriochila er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.


== Utseende ==
Midelsstore, slanke og langbeinte, mørke, gjerne litt bronseaktig metallglinsende sandjegere, dekkvingene oftest med gulaktige tegninger. Kjevene er store og sigdformede, fasettøynene store og rundede. Pronotum er rundet, noe smalere enn hodet. Dekkvingene er jevnbrede.


== Levevis ==
Artene lever på sandete steder, der de voksne er raske, dagaktive rovdyr.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Palearktis (Middehavsområdet, Midtøsten, Arabia og Sentral-Asia) og i Afrika.


== Systematisk inndeling ==
Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Adephaga
Overfamilien Caraboidea
Familien løpebiller, Carabidae
Underfamilien sandjegere, Cicindelinae
Stammen Cicindelini
Slekten Myriochila Motschulsky, 1862
Myriochila akhteri Cassola & Wiesner, 2009
Myriochila albomarginalis (W.Horn, 1900) 
Myriochila atelesta (Chaudoir, 1854) 
Myriochila basilewskyi Cassola, 1978 
Myriochila chateneti Rivalier, 1965 
Myriochila cornusafricae Cassola, 1987 
Myriochila deprimozi (Babault, 1913) 
Myriochila distinguenda (Dejean, 1825) 
Myriochila divina (W.Horn, 1893) 
Myriochila dorsata (Brulle, 1834) 
Myriochila dubia (W.Horn, 1892) 
Myriochila dumolinii (Dejean, 1831) 
Myriochila ehlersi (W.Horn, 1914) 
Myriochila fastidiosa (Dejean, 1825) 
Myriochila flavidens (Guerin-Meneville, 1849)
Myriochila georgwerneri Werner, 1998 
Myriochila haladai Kudrna, 2010 
Myriochila hauseri (W.Horn, 1898) 
Myriochila jordaniana (W.Horn, 1898) 
Myriochila jucunda (Peringuey, 1892) 
Myriochila legalli Kudrna, 2008 
Myriochila lomii (W.Horn, 1938) 
Myriochila malzyi Rivalier, 1965 
Myriochila mastersi (Laporte de Castelnau, 1867) 
Myriochila melancholica (Fabricius, 1798) 
Myriochila mirei Basilewsky, 1962 
Myriochila moseri (W.Horn, 1901) 
Myriochila nudopectoralis (W.Horn, 1903) 
Myriochila orientalis (Dejean, 1825) 
Myriochila parasemicincta (Freitag, 1979)
Myriochila pauliani (Colas, 1942) 
Myriochila peringueyi (W.Horn, 1895) 
Myriochila perplexa (Dejean, 1825)
Myriochila philippinensis (Mandl, 1956) 
Myriochila plebeja (Sloane, 1905) 
Myriochila plurinotata (Audouin & Brulle, 1839) 
Myriochila respiciens (W.Horn, 1920) 
Myriochila semicincta (Brulle, 1834) 
Myriochila sericeolongicornis (W.Horn, 1926) 
Myriochila sinica (Fleutiaux, 1889) 
Myriochila specularis (Chaudoir, 1865) 
Myriochila timoriensis (Jordan, 1894) 
Myriochila trilunaris (Klug, 1832)
Myriochila turkana Werner & Oesterle, 2000 
Myriochila undulata (Dejean, 1825) 
Myriochila vicina (Dejean, 1831) 


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myriochila i Encyclopedia of Life 
(en) Myriochila i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Myriochila hos Fauna Europaea 
(en) Myriochila hos NCBI 
(en) Kategori:Myriochila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myriochila – detaljert informasjon på Wikispecies
Himalayaserov

Himalayaserov (Capricornis sumatraensis thar) er en geiteantilope i slekten serovgeiter (Capricornis) og inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Den har i en tid blitt regnet som en selvstendig art av noen, men forskning publisert i 2019 hevder det er en underart av sumatraserov (C. sumatraensis).


== Taksonomi ==

En relativt nylig publisert reklassifiseringsstudie av goraler og serovgeiter bekrefter kun fire selvstendige arter i gruppen med serovgeiter, mens det tidligere ble regnet med inntil sju arter. Himalayaserov har også tidligere blitt regnet som en underart av sumatraserov, noe det nå ser ut til å være sterk genetisk støtte for. Spørsmålet er imidlertid ikke avklart.
Taksonet inkluderer variantene bubalina (Nepal), humei (Kasjmir), rodoni (Punjab), tahr (Nepal og Sikkim), og jamrachi (Nord-Bengal), hvorav tahr har prioritet.Røde serover i Garo Hills i Meghalaya, Mishmi Hills i Arunachal Pradesh og Naga Hills på grensen mellom India og Myanmar har på grunn av sitt utseende lenge vært antatt å tilhøre arten rødserov (C. rubidus), men ny forskning viser nå at disse dyra er nærmere beslektet med himalayaserov enn rødserov.


== Biologi ==
Arten har også lite kjønnspreg, så det kan være vanskelig å se forskjell på kjønnene. Bukker og geiter lar seg lettest skille gjennom forskjeller i genitalia og på bukkenes typisk mer slitte hornspisser. Himalayaserov er kompakt og har en kroppslengde på cirka 140–170 cm og en skulderhøyde rundt 90–110 cm. Halen er kort og måler kun 11–16 cm. Horna er tilnærmet sorte og vokser i ei bakovervendt svak bue og måler cirka 16–34 cm. Arten veier cirka 85–140 kg.Pelsen er grislet sort eller mørk på oversiden, men mer rustrød på halsen, brystet, flankene bakparten og nedover øverste del av ekstremitetene. Nedre del av ekstremitetene er gråhvite. Nedre del av kinnene og innsiden av ørene er gråhvite. Pelshårene er grove og dyra har ei lang man som består av sorte og hvite hår. Populasjonen i Kasjmir har et rødlig brunt innslag i hodet. Populasjonen i Punjab har ullen underull. Populasjonene i den aller nordøstligste utbredelsen er oftere rødbrune og blir derfor ofte tatt til inntekt for rødserov.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Mori, Nerva & Lovari (2019), men det knytter usikkerhet til noen varianter.

Artiodactyla, klovdyr
Bovidae, kvegfamilien
Antilopinae, (antiloper, gaseller og deres nærmeste slektninger)
Caprini, sauer og geiter
Capricornis, serovgeiter
C. crispus, japanserov
C. sumatraensis, sumatraserov (fastlandsserov)
C. s. sumatraensis, sumatraserov
C. s. thar, himalayaserov
C. s. milneedwardsii, kinaserov (inkluderer indokinaserov C. s. maritimus)
C. swinhoei, taiwanserov
C. rubidus, rødserov


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Himalayaserov i Encyclopedia of Life 
(en) Himalayaserov i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Himalayaserov hos ITIS 
(en) Himalayaserov hos NCBI 
(en) Kategori:Capricornis thar – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Capricornis thar – detaljert informasjon på Wikispecies
Brudeforliset

Brudeforliset i Lofoten i 1920 krevde 11 menneskeliv. Det unge paret, Daniel Kristoffersen og Nikoline Marie Kristoffersen, fra Digermulen i Lofoten giftet seg i Vågan kirke 23. oktober 1920. Etter vielsen skulle det nygifte paret og brudefølget reise med fiskeskøyta «Skarven» hjem til Digermulen. Det var tungsjø i Vestfjorden etter at det hadde vært storm noen dager tidligere. Skøyta fikk problemer med roret og i tillegg ble tau viklet inn i propellen. Båten grunnstøtte på grunnene utenfor der dagens flyplass for Svolvær ligger. Båten fikk så store skader at den sank på stedet. Halvparten av brudefølget mistet livet i forliset. Det unge paret Nikoline og Daniel var blant de omkomne.


== Referanser ==
Crasodactylus

Crasodactylus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 12 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i India og Iran.


== Systematisk inndeling ==

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie markløpere Harpalinae Bonelli, 1810
stammen Harpalini Bonelli, 1810
slekten Crasodactylus Guérin-Ménéville, 1847
Crasodactylus indicus Andrewes, 1933
Crasodactylus punctatus Guérin-Ménéville, 1847


== Eksterne lenker ==
(en) Crasodactylus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Crasodactylus hos Fauna Europaea 
Crasodactylus punctatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Ooidius

Ooidius er en slekt av løpebiller.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 10 millimeter), noe brede, blanke, gulbrune løpebiller, gjerne med mørkere tegninger. Hodet er stort og bredt, pronotum rundet med rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er litt rundede med fine punktstriper.


== Levevis ==
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien markløpere, Harpalinae Bonelli, 1810
Stammen Harpalini Bonelli, 1810
Gruppen Bradybaenina Basilewsky, 1951
Slekten  Ooidius Chaudoir, 1847
Ooidius advolans (Nietner, 1857)
Ooidius crassiceps G. Muller, 1942
Ooidius dorsiger (Klug, 1853)
Ooidius ephippium (Dejean, 1829)
Ooidius madecassus (Jeannel, 1948)
Ooidius sellatus (Dejean, 1831)


== Litteratur ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ooidius i Encyclopedia of Life 
(en) Ooidius i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Ooidius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ooidius – detaljert informasjon på Wikispecies
Philorhizus

Philorhizus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.  


== Utseende ==
Små til middelsstore, nokså flate, slanke, gjerne brunlige løpebiller. Dekkvingene er tvert avkuttet bak og dekker ikke de bakerste barkkroppsleddene.


== Levevis ==
Artene kan finnes på sandete strender.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Palearktis.


== Systematisk inndeling ==
Systematikken følger Carabidae of the World Artene har ofte blitt ført til slekten Dromius.

ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
familien   løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
underfamilie Lebiinae Bonelli, 1810
stammen Lebiini Bonelli, 1810
delgruppe Dromiusina Bonelli, 1810
slekten Philorhizus Hope, 1838
Philorhizus adoxus Andrewes, 1923
Philorhizus alpinus Maschnigg, 1934
Philorhizus atlanticus Mateu, 1957
Philorhizus berberus Antoine, 1963
Philorhizus brandmayri Sciaky, 1991
Philorhizus bravoorum Mateu, 1957
Philorhizus conicipennis Fauvel, 1905
Philorhizus crucifer Lucas, 1846 - finnes i Norge
Philorhizus dacicus Sciaky, 1991
Philorhizus elliptipennis Wollaston, 1864
Philorhizus ferranius Mateu, 1956
Philorhizus franzi Machado, 1992
Philorhizus fumatus Mateu, 1961
Philorhizus incertus Wollaston, 1864
Philorhizus insignis Lucas, 1846
Philorhizus kirgisicus Komarov & Kabak, 1995
Philorhizus koenigi Reitter, 1887
Philorhizus lindbergi Mateu, 1956
Philorhizus lompei Wrase, 2005
Philorhizus longicollis Wollaston, 1865
Philorhizus luguricus Sciaky, 1991
Philorhizus marggii Wrase & Assmann, 2008 
Philorhizus mateui Machado, 1992
Philorhizus melanocephalus (Dejean, 1825)  - finnes i Norge
Philorhizus mendizabali Mateu & Colas, 1954 
Philorhizus michailovi Komarov & Kabak, 1995
Philorhizus nonfriedi Reitter, 1898
Philorhizus notatus Stephens, 1827 - finnes i Norge
Philorhizus optimus Bates, 1873
Philorhizus parvicollis Wollaston, 1865
Philorhizus paulo Wrase, 1995
Philorhizus quadrisignatus Dejean, 1825
Philorhizus sigma (P.Rossi, 1790)  - finnes i Norge
Philorhizus tianshanicus Komarov & Kabak, 1995
Philorhizus tinauti Anichtchenko, 2005 
Philorhizus umbratus Wollaston, 1865
Philorhizus vectensis Rye, 1873
Philorhizus vieirai Mateu, 1957
Philorhizus wollastoni Fauvel, 1905


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philorhizus i Encyclopedia of Life 
(en) Philorhizus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Philorhizus hos Artsdatabanken 
(sv) Philorhizus hos Dyntaxa 
(en) Philorhizus hos Fauna Europaea 
(en) Philorhizus hos ITIS 
(en) Philorhizus hos NCBI 
(en) Kategori:Philorhizus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Philorhizus – detaljert informasjon på Wikispecies
Protel

Protel står for «Procedure Oriented Type Enforcing Language». Det er et programmeringsspråk som ble skapt av Nortel Networks og benyttet på telefonsentraler som DMS-100. Protel-2 er den objektorienterte versjonen av Protel.PROTEL er et sterkt typet, blokk-strukturert språk som er basert på PASCAL og ALGOL 68 with med en venstre-mot-høyre stil av variabeltildelinger, tabeller med variabel størrelse og utvidbare strukturer.  Konstruktørene av PROTEL utvidet datidens PASCAL signifikant ved å tilføye ekstern kompilering og utvide datastrukturene som var tilgjengelig i språket.


== Referanser ==