jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Episernus

Episernus er en slekt av små, vedborende borebiller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark». 
«Veggesmeder» er et gammelt navn på biller av familien tyvbiller og borebiller. Navnet har de fått fordi billene, som lever inne i ganger i treverket, kommuniserer ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene. Dette gir en hørbar tikking og man kan faktisk høre at billene holder på med noe inne i veggen. Tikkingen tyder på alvorlige billeangrep og dette bør undersøkes straks.


== Utseende ==
Små til middelsstore, avlange, brunlige borebiller. Antennene er tynne, de tre ytterste leddene sterkt forlengede. Hodet har utstående fasettøyne.


== Levevis ==
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Europa og Nord-Amerika. Episernus angulicollis er funnet spredt over mye av Norge 


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien mykborebiller, Ernobiinae Pic, 1912
Slekten Episernus C.G. Thomson, 1863
Episernus angulicollis Thomson, 1863 - finnes i Norge
Episernus champlaini (Fisher, 1919)
Episernus ganglbaueri Schilsky, 1898
Episernus gentilis Rosenhauer, 1847
Episernus granulatus Weise, 1887
Episernus henschi Reitter, 1901
Episernus hispanus Kiesenwetter, 1877
†Episernus palvenikensis Alekseev, 2014
Episernus pyrenaeus Maran, 1941
Episernus striatellus Brisout de Barneville in Grenier, 1863
Episernus sulcicollis Schilsky, 1898
Episernus taygetanus Maran, 1941
Episernus trapezoideus (Fall, 1905)
Episernus turcicus Zahradnik, 1998


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Episernus i Encyclopedia of Life 
(en) Episernus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Episernus hos Artsdatabanken 
(sv) Episernus hos Dyntaxa 
(en) Episernus hos Fauna Europaea 
(en) Episernus hos ITIS 
(en) Episernus hos NCBI 
(en) Kategori:Episernus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Episernus – detaljert informasjon på Wikispecies
Anhedobia

Anhedobia er en slekt av middelsstore, vedborende biller.


== Utseende ==
Små, avlangr, rødbrunlige borebiller, kroppen delvis kledt med lyse skjell. Kroppen virker ujevn og knudrete, pronotum er høyt hvelvet, hettelignende. Antennene er trådformede.


== Levevis ==
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Kina og Japan.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien maskeborebiller, Eucradinae LeConte, 1861
Stammen Hedobiini Mulsant & Rey, 1868
Slekten Anhedobia Nakane, 1963Anhedobia capucina (Reitter, 1877)
Anhedobia dulcis Zahradník, 2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av slekten
(en) Anhedobia i Encyclopedia of Life 
(en) Anhedobia i Global Biodiversity Information Facility 
Anhedobia – detaljert informasjon på Wikispecies
Alti Lyngdal

Alti Lyngdal er et kjøpesenter med rundt 25 butikker fra landets ledende kjeder. Kjøpesenteret ligger ca. 3 km fra sentrum i Lyngdal, og har enkel avkjøring fra E39, med godt kollektivtilbud og lademuligheter for el-bil. 
Alti Lyngdal ble bygd i 2012, og eies av Alleen Eiendom AS. Senteret forvaltes av Alti Forvaltning AS.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Alti Lyngdal på Facebook
Alti Lyngdal på Instagram
Stethomezium

Stethomezium er en slekt av små tyvbiller. 


== Utseende ==
Små (1,2-2,5 millimeter), nesten runde, matte, brunlige tyvbiller. Disse billene er ganske edderkopplignende. Pronotum er nokså lite, dekkvingene runde og hvelvede. 


== Levevis ==
Disse artene kan finnes på lagrede matvarer.


== Utbredelse ==
Slekten er hjemmehørende i Afrika, men har blitt innført blant annet til England med lagrede matvarer.


== Systematisk inndeling ==
Artene blir ofte plassert i underfamilien tyvbiller (Ptininae).

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien Gibbiinae Jacquelin du Val, 1860
Stammen Meziini Bélles, 1985
Slekten Stethomezium Hinton, 1943
Stethomezium nooitgedag Irish, 1996
Stethomezium notiale (Péringuey, 1899)
Stethomezium squamosum Hinton, 1943 - trolig et synonym for S. notiale


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stethomezium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stethomezium hos Fauna Europaea 
(en) Kategori:Stethomezium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stethomezium – detaljert informasjon på Wikispecies
Lillestrøm Sportsklubb i 2023

Lillestrøm Sportsklubb i 2023 er en oversikt over samtlige spillere, overganger, tabell og kamper som Lillestrøm Sportsklubbs herrelag skal spille i fotballsesongen 2023. Lillestrøm endte fjorårs sesongen på 4. plass. Lillestrøm 2 skal spille i 3. divisjon fotball for menn 2022 etter å ha endt fjorårs sesongen på 8. plass. Lillestrøm 3 skal spille i 6. divisjon etter å ha endt fjorårs sesongen på 8. plass. Lillestrøm 4 spilte i 9. divisjon etter å ha endt fjorårs sesongen på 6. plass.


== Tropp ==


== Overganger ==


=== Vinter ===


== Treningskamper ==


== Eliteserien ==


=== Terminliste ===


== Norgesmesterskapet ==


=== 2022 ===


== Spillerstatistikk ==
Sist oppdatert: 6. januar 2023


== Lillestrøm 2 ==


=== Terminliste ===


== Lillestrøm 3 ==


== Lillestrøm 4 ==


== Referanser ==
Johannes Wübbe

Johannes Wübbe (født 23. februar 1966 i Lengerich i Emsland i Niedersachsen i Vest-Tyskland) er katolsk hjelpebiskop i Osnabrück.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johannes Wübbe ble uteksaminert fra Gymnasium Leoninum i Handrup (Emsland) i 1985 og studerte katolsk teologi og filosofi ved Westfälische Wilhelms-Universität Münster og Albert-Ludwigs-Universität Freiburg. 


=== Prest ===
Den 20. mai 1993 ble han presteviet av Osnabrücks biskop Ludwig Averkamp. Wübbe virket deretter som kapellan i St. Johann menihghet i Osnabrück, og ble senere byungdomsprest. Fra 1997 til 2000 var han sokneprest i St. Vitus menighet i Meppen. Johannes Wübbe var fra 2000 til 2010 bispedømmeungdomsprest, og fra 2002 også president i Bund der Deutschen Katholischen Jugend (BDKJ) i bispedømmet Osnabrück. I 2010 ble Johannes Wübbe sogneprest for menighetsenheten for Spelle, Schapen, Lünne og Venhaus med rundt 9000 katolikker.


=== Hjelpebiskop i Osnabrück ===
Den 18. juni 2013 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Ros Cré og hjelpebiskop i Osnabrück. Biskopen av Osnabrück, Franz-Josef Bode, bispeviet ham den 1. september 2013 i St. Peter-katedralen i Osnabrück; medkonsekratorer var emeritert hjelpebiskop i Osnabrück Theodor Kettmann, og Norbert Werbs, hjelpebiskop i Hamburg. 
I 2021 valgte katedralkapittelet i Osnabrück ham til dekan ved St. Peter-katedralen i Osnabrück.[2]
I Den tyske bispekonferanse ble Johannes Wübbe medlem av ungdomskommisjonen, og fra 2021 dens leder, etter biskopen i Passau, Stefan Oster.[3]


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
Kardinal Lorenz Jaeger (1892-1975) *1951
Erkebiskop Johannes Joachim Degenhardt (1926-2002) *1968
Biskop Franz-Josef Hermann Bode (1951-) *1991
Biskop Johannes Wübbe (1966- ) *2013


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
domradio.de: Bischofsweihe in Osnabrück (1. september 2013).
Deltocryptus

Deltocryptus er en slekt av små, vedborende biller. 


== Utseende ==
Små, ovale, fint hårete, mørke borebiller. Antennene er sagtakkede. Kroppen har tegninger av lyse skjell.


== Levevis ==


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Australia.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien Mesocoelopodinae Mulsant & Rey, 1864
Stammen Mesocoelopini
Slekten Deltocryptus Lea, 1924 - 7 arter
Deltocryptus aulacostethus Lea, 1924
Deltocryptus funereus Lea, 1924
Deltocryptus inamoenus Lea, 1924
Deltocryptus microscopicus Lea, 1924
Deltocryptus punctiventris Lea, 1924
Deltocryptus ursus Lea, 1924
Deltocryptus xyleboroides Lea, 1924 


== Referanser ==


== Kilder ==


== Eksterne lenker ==
Atlas of Living Australia - Deltocryptus [1] Nesøkt 15.12. 2022
Field Guide to the Insects of Tasmania - Deltocryptus ursus [2] Besøkt 15.12. 2022
(en) Deltocryptus i Encyclopedia of Life 
(en) Deltocryptus i Global Biodiversity Information Facility
Fallanobium

Fallanobium er en slekt av små, ofte vedborende biller. Disse artene utmerker seg ved å ha kamformede antenner.


== Utseende ==
Små (3-6 millimeter), avlange, gjerne matt brune borebiller. Kroppsformen er sylindrisk. Antennene er kamformede.


== Levevis ==
Artene borer i morken, død ved av løvtrær eller i sopp.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Angola.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien kamborebiller, Ptilininae Shuckard, 1840
Stammen Ptilinini
Slekten Fallanobium Español & Viñolas, 1996 Fallanobium angolensis Español & Viñolas, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fallanobium i Global Biodiversity Information Facility 
Fallanobium – detaljert informasjon på Wikispecies
Tipnus

Tipnus er en slekt av tyvbiller og borebiller. Tidligere ble de regnet som en egen familie (Ptinidae). Disse billene kan treffes utendørs for eksempel i gamle fuglereir, men de er mest vanlig inne i hus der de spiser ulike slags lagrede varer. De kan gjøre noe skade, særlig dersom de kommer i kjøkkenskap og lignende. Disse artene stammer gjerne fra varme områder, men er i dag spredt over store deler av jorden.


== Utseende ==
Små biller (1,7-3 millimeter), halvblanke, kroppen mer eller mindre kledt av skjell. Fargen er brunlig. Den bakre delen av kroppen er rund, som gjør at billen blir noe edderkopplignende.
Ulikt de fleste andre tyvbiller og borebiller er antennene lange og perlekjede-formede. Brystskjoldet er mye smalere enn dekkvingene, som har tydelige skuldre. Beina virker ofte litt lange og derfor kan tyvbiller ligne på små edderkopper.
Det er ofte stor forskjell på kjønnene, hunnene er større og rundere enn hannene, og har kortere antenner.


== Levevis ==
Tyvbillene kan spise mange ulike matvarer, også tekstiler, men blir sjelden så tallrike at de gjør stor skade. Disse billene trives best i et fuktig miljø og treffes derfor oftere i fjøs og lagerbygninger enn i bolighus.


== Systematisk inndeling ==
Navnet er et anagram av Ptinus. Den blir ofte plassert som et synonym for Epauloecus.

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae
Underfamilien tyvbiller, Ptininae
Stammen Ptinini Latreille, 1802
Slekten Tipnus C.G. Thomson, 1863
Tipnus unicolor (Piller & Mitterpacher, 1783)


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(en) Tipnus i Encyclopedia of Life 
(en) Tipnus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tipnus hos ITIS 
Tipnus – detaljert informasjon på Wikispecies
Wolfgang Benz

Wolfgang Benz født 1941, er en tysk historiker. Hans fagområde omfatter samtidshistorie, forskning på fordommer, antisemittisme og nasjonalsosialisme. Han underviste fra 1990 til 2011 ved Technische Universität Berlin og ledet avdelingen for forskning på antisemittisme.


== Referanser ==
Vrilletta

Vrilletta er en slekt av små borebiller. 


== Utseende ==
Små, avlange, brunlige borebiller med trådformede antenner.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved.


== Utbredelse ==
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Bostrichiformia
Overfamilien bore- og hettebiller, Bostrichoidea
Familien tyvbiller og borebiller, Ptinidae Latreille, 1802
Underfamilien vedborebiller, Xyletininae Gistel, 1856
Slekten Vrilletta LeConte, 1874
Vrilletta blaisdelli Fall, 1905
Vrilletta californica Fisher, 1939
Vrilletta convexa LeConte, 1874
Vrilletta decorata Van Dyke, 1918
Vrilletta expansa LeConte, 1874
Vrilletta fulvolineata (Pic, 1903)
Vrilletta laurentina Fall, 1905
Vrilletta monstrosa Wickham, 1917
Vrilletta murrayi LeConte, 1874
Vrilletta nigra (Pic, 1905)
Vrilletta plumbea Fall, 1905
Vrilletta tenuistriata Wickham, 1913


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bugguide.net - bildedatabase over nordamerikanske insekter [1]
(en) Vrilletta i Encyclopedia of Life 
(en) Vrilletta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Vrilletta hos Fossilworks 
(en) Vrilletta hos ITIS 
Vrilletta – detaljert informasjon på Wikispecies
Ponomarenkylon

Ponomarenkylon er en utdødd slekt av treborende biller. 


== Utseende ==
En nokså liten (6,5 millimeter), slank bille. Arten har trådformede antenner og palper som ikke er påfallende modifiserte, ulikt mange andre Lymexylidae.


== Utbredelse i tid og rom ==
Arten er kjent Baltisk rav som stammer fra Eocen-tiden.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Infraordenen Cucujiformia
Overfamilien verftsbiller, Lymexyloidea
Familien verftsbiller, Lymexylidae
Underfamilien Melittommatinae Wheeler, 1986
Slekten †Ponomarenkylon Kirejtshuk, 2008†Ponomarenkylon alexandri Kirejtshuk, 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ponomarenkylon i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ponomarenkylon hos Fossilworks 
Ponomarenkylon – detaljert informasjon på Wikispecies 
Lymexylidae på Tree of Life: [1]
En dag i livet

An Unfinished Life er en amerikansk dramafilm fra 2005 regissert av Lasse Hallström. Hovedrollene spilles av Robert Redford, Jennifer Lopez og Morgan Freeman.


== Handling ==
For ett år siden tok en bjørn en kalv fra Mitch og Einars ranch. De to vennene forsøkte å redde kalven, men bjørnen angrep Mitch brutalt. Fordi Einar var alt for full, klarte han ikke å redde Mitch fra å bli alvorlig skadet. Bjørnen stakk deretter til fjells. Mitchs skader forårsaker fremdeles store smerter. Einar forsøker å ta vare på Mitch, og gir ham injeksjoner med morfin, mat og vennskap. Men Mitch sliter med å gå med krykker. Bjørnen blir senere oppdaget på leting etter mat i byen. Sheriff Crane Curtis fanger bjørnen, og den ender opp ved byens dyrehage. Omtrent samtidig dukker Einars for lengst bortkomne svigerdatter, Jean, opp på dørstokken hans.
Jean og hennes unge datter, Griff, flytter inn hos Einar og Mitch. Einars sønn, Griffin, hadde giftet seg med Jean for mange år siden. Hun oppdaget at hun var gravid med Griffs barn, etter at Griffin døde i en bilulykke, hvoretter familien fikk problemer. Det oppstår problemer mellom Einar og Jean, ettersom begge fremdeles sørger over Griffin. I tillegg har Einar alltid gitt Jean skylden for sønnens død. Etter at Griffin døde, har Jean vært i en rekke mislykkede forhold med andre menn. Hun flyttet inn hos Einar for å unnslippe sin voldelige kjæreste, Gary. Jean begynner å jobbe ved en lokal kaffebar for å tjene penger. Der blir hun snart venn med Nina, en annen servitør.
I mellomtiden har Gary sporet opp Jean, og dukker også opp i byen deres. I første omgang kaster Einar og lensmannen ham ut av byen. Einar ber Jean fortelle ham hvordan Griffin egentlig døde. Jean hadde sovnet ved rattet, og bilen veltet. Griffin døde av skadene, men til Einars bitterhet overlevde Jean. Griff, som har begynt å bygge sitt eget forhold til bestefaren sin, forlater Jean og reiser tilbake til ranchen deres på egen hånd. Einar og Griff planlegger tilsynelatende å gå på camping sammen, men egentlig planlegger de å slippe fri bjørnen som hadde skadet Mitch.


== Skuespillere ==
Robert Redford som Einar Gilkyson
Jennifer Lopez som Jean Gilkyson
Morgan Freeman som Mitch Bradley
Josh Lucas som Crane Curtis
Camryn Manheim som Nina
Damian Lewis som Gary Winston
Becca Gardner som Griff Gilkyson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En dag i livet på Internet Movie Database 
(no) En dag i livet hos Filmfront 
(no) En dag i livet på NRK TV 
(sv) En dag i livet i Svensk Filmdatabas 
(da) En dag i livet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) En dag i livet på Allociné 
(nl) En dag i livet på MovieMeter 
(en) En dag i livet på AllMovie 
(en) En dag i livet på Turner Classic Movies 
(en) En dag i livet på Rotten Tomatoes
Protopeltis

Protopeltis er en slekt av gnagbiller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr. 


== Utseende ==
Små (ca. 2,5 millimeter), avlange, flate, blanke, fint hårete gnagbiller.


== Levevis ==
Disse billene er knyttet til sopp på død ved.


== Utbredelse ==
Artene lever på New Zealand.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
Familien gnagbiller, Trogossitidae (=Ostomidae)
Underfamilien skjoldgnagbiller, Peltinae Kirby, 1837 - noen ganger regnet som en egen familie
Gruppen Thymalini
Slekten Protopeltis Crowson, 1964
Protopeltis pulchella (Broun, 1915)
Protopeltis viridescens (Broun, 1886)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Protopeltis i Encyclopedia of Life 
(en) Protopeltis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Protopeltis hos NCBI 
(en) Kategori:Protopeltis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Protopeltis – detaljert informasjon på Wikispecies
Egolia

Egolia er en slekt av gnagbiller som lever i død ved, på råtnende plantedeler, i lagrede matvarer eller på sopp. Larvene er rovdyr. 


== Utseende ==
En middelsstor (ca. 9 millimeter), avlang, blankt svart gnagbille, dekkvingene med gulaktige tegninger. Oversiden er tett og kraftig punktert, uten påfallende hår. Antennene har en én-leddet klubbe.Pronotum har markert siderand og er rundet, omtrent så langt som bredt, bredest ved forhjørnene. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktstriper.


== Levevis ==
Man regner med at larvene til disse billene er rovdyr, og de kan finnes i mange ulike habitater. De har svært kraftige kjever og kan gnage ganger i ganske hard ved eller andre materialer. De finnes i død vegetasjon, død ved, i sopp (særlig poresopper), også noen arter på tørre, lagrede matvarer.


== Utbredelse ==
Arten er utbredt i Australia (Tasmania).


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
Familien gnagbiller, Trogossitidae (=Ostomidae)
Underfamilien smalgnagbiller, Trogossitinae Latreille, 1802
Gruppen Egoliini
Slekten Egolia Erichson, 1842 - én art, Australia
Egolia variegata Erichson, 1842


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av arten(en) Egolia i Encyclopedia of Life 
(en) Egolia hos NCBI 
Egolia – detaljert informasjon på Wikispecies
Sylvia Bataille

Sylvia Bataille (1908–1993) var en fransk skuespiller av rumensk-jødisk herkomst.


== Filmografi ==

1930: The Tale of the Fox, animasjon
1930: La Joie d'une heure, kortfilm
1933: The Faceless Voice
1934: Por un perro chico, una mujer (Un chien qui raccroche), kortfilm
1934: Adémaï aviateur
1935: Son excellence Antonin
1936: Topaze
1936: Rose
1936: Partie de campagne
1936: Œil de lynx, détective
1936: The Crime of Monsieur Lange
1936: Jenny
1937: Vous n'avez rien à déclarer?
1937: Le Gagnant, kortfilm
1937: The Courier of Lyon
1937: Forfaiture
1937: White Cargo
1938: Frères corses
1938: People Who Travel
1939: Le Château des quatre obèses
1939: Serge Panine
1939: L'Étrange nuit de Noël
1939: Latin Quarter
1940: Hangman's Noose
1940: Camp Thirteen
1941: L'Enfer des anges
1945: Ils étaient cinq permissionnaires
1946: Gates of the Night
1948: Ulysse ou Les Mauvaises Rencontres, kortfilm
1948: L'Amore
1950: Julie de Carneilhan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sylvia Bataille på Internet Movie Database 
(sv) Sylvia Bataille i Svensk Filmdatabas 
(da) Sylvia Bataille på Filmdatabasen 
(fr) Sylvia Bataille på Allociné 
(en) Sylvia Bataille på AllMovie 
(en) Sylvia Bataille hos The Movie Database
Kortbane-VM i svømming 2022 – 100 meter rygg menn

100 meter rygg for menn under Kortbane-VM i svømming 2022 fant sted 13. og 14. desember 2022 i Melbourne.


== Resultater ==


=== Forsøksheat ===
Forsøksheatene startet 13. desember klokken 11:44.


=== Semifinaler ===
Semifinalene startet 13. desember klokken 20:38.


=== Finale ===
Finalen ble avholdt 14. desember klokken 18:07.


== Referanser ==