jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kaja Melsom

Kaja Durmann Melsom (født 10. april 1975) er en norsk filosof og forfatter av boken Den fordømte friheten. Et oppgjør med dagens selvrealiseringstyranni (2017).


== Utdannelse ==
Melsom tok videregående skolegang i 1992–1994 ved det franske Lycée Édouard Herriot i Lyon. Fra 1997 studerte hun ett år ved Sorbonne i Paris. I 2001 begynte hun å studere i København.I 2004 tok hun hovedfag i filosofi ved Universitetet i Oslo, med en hovedoppgave om hvordan de franske filosofene Jean-Paul Sartre (1905–1980), Maurice Merleau-Ponty (1908–1961) og Jacques Derrida (1930–2004) så på frihet.


== Yrkesliv ==
Melsom er ansatt i Human-Etisk Forbund, der hun jobber som seniorrådgiver i avdelingen for ideologi og livssyn.
Hun har fra 2015 vært fast deltager i NRKs radioprogram Verdibørsens filosofipanel sammen med Ole Martin Moen og Espen Gamlund. Før det kåserte hun i perioden 2012–2014 jevnlig i programposten God Morgen Norge på NRK P1, og satt i Verdibørsens etikkpanel sammen med statsviteren Raino Malnes og etikkprofessor Berge Solberg på NRK P2.


== Bibliografi ==
2017: Den fordømte friheten. Et oppgjør med dagens selvrealiseringstyranni, Gyldendal, ISBN 978-82-054-9551-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Arild Bye

Arild Bye (født 8. oktober 1956) er en norsk journalist og forfatter, tidligere redaktør i NRK Nord-Trøndelag. Han er bosatt i Steinkjer.
Han arbeidet i Trønder-Avisa fram til 1986, da han begynte som journalist i NRK. Han hadde stillingen som redaksjonssjef i NRK Nord-Trøndelag fra 1989 til 1994, og igjen fra 1999 til 2000. Deretter var han distriktsredaktør i NRK Nord-Trøndelag til 2002. I perioden 2002 til 2006 var han redaksjonssjef i NRK Trøndelag. Han hadde et opphold i NRK-karrieren 1998–1999, da han arbeidet som informasjonssjef i Nord-Trøndelag fylkeskommune.


== Bibliografi ==
Augusta Aasen – Viljen-Striden-Reisen Foreningen Gamle Steinkjer (2020)
Ein mot alle – Kristofer Uppdal, biografier og memoarer, Aschehoug (2010)
Kamp, redaktør, Kristofer Uppdal sakprosa i utvalg, Aschehoug (2012)
Folkevennen Ole Vig, biografier og memoarer, Aschehoug (2014)
Ved Akerselva og Ein slusk da han var barn, Kristofer Uppdals tidlege prosa, redaktør, Aschehoug (2016)
Arne Paasche Aasen : Fra verdensrevolusjon til de nære ting,  Aschehoug (2018)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Arild Bye i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon av Arild Bye på Aschehougs nettsider Arkivert 27. juni 2018 hos Wayback Machine.
Lava Oslo

Lava Oslo er en restaurantgruppe i Oslo. Selskapet eies av kokkene Stian Floer, Even Ramsvik, Anders Braathen og Tom Victor Gausdal.Lava Oslo driver flere restauranter og kafèer. De  startet opp i 2016, de hadde allerede etablert Smalhans, Hitchhiker og Handwerk Vulkan som ble en del av Lava Oslo. I tillegg produserer de årlig et utvalg av kokebøker i samarbeid med forlaget Press. 

Smalhans, 2012
Hitchhiker, 2014
Handwerk Vulkan, 2015 Stengt 2020
Sentralenmat, 2016
Handwerk Botaniske, 2016
Brutus, 2016
Gurken Gurken Gurken Gurken, 2017 steng 2020
The Golden Chimp, 2017
Barsk burger, 2017, stengt 2019
Dugurd, 2018
Restaurant Haakon, 2018
Katla, 2018
Vega Snackbar, 2018
Hrimnir ramen,  2019Lava Oslo har ca. 170 ansatte og hadde i 2019  en omsetning på i underkant av 170 millioner kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lava Oslo
Andreas Sjalg Unneland

Andreas Sjalg Unneland (født 1994 i Bergen) er en norsk politiker (SV). Han var leder av Sosialistisk Ungdom fra 25. juni 2018 til 23. juni 2020. Ved stortingsvalget i 2021 ble han valgt inn på Stortinget for Oslo.


== Politisk virksomhet ==
Unneland kommer fra Sotra i Vestland, hvor han blant annet var leder for Sotra og Øygarden Sosialistisk Ungdom. I 2014 ble han med i Studentparlamentet UiB for Radikal Studenter. Senere var han med å stifte og bli leder for Venstrealliansen UiB, samt etablere 1. mai-feiringen Rød på Landmark, sammen med blant andre Håkon Randgaard Mikalsen. Unneland har ledet Høyden SV, vært kommunestyrerepresentant i Fjell kommune og var i 2017 valgkampsekretær for Sosialistisk Venstreparti i Bergen. Fra tidlig 2017 til juni 2018 var Unneland sentralstyremedlem i Sosialistisk Ungdom.
Under SUs 27. ordinære landsmøte i slutten av juni 2018 ble Andreas Sjalg Unneland valgt som leder av organisasjonen.


== Utdannelse ==
Unneland har studert rettsvitenskap ved Universitetet i Bergen (UiB).


== Stortingskomitéer ==
2021–2025: Medlem av Justiskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Sjalg Unneland hos Stortinget 
(no) Andreas Sjalg Unneland hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Andreas Sjalg Unneland hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Enkeltdistanse-NM på skøyter 1995

Enkeltdistanse-NM på skøyter 1995 ble avholdt på Valle Hovin kunstisbane i Oslo den 16., 17. og 18. desember 1994.
Ask Skøyteklubb var vertsarrangør av mesterskapet.


== Medaljesammendrag ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Kilder ==
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Enkeltdistanser : 1995 (9) Oslo / Valle Hovin kunstis». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 95. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 27. juni 2018. 
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Enkeltdistanser : 1995 (9) Oslo / Valle Hovin kunstis». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 60. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 27. juni 2018. 


== Eksterne lenker ==
(en) Enkeltdistanse-NM på skøyter 1995, kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Enkeltdistanse-NM på skøyter 1995, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Låvenitt

Låvenitt er et sjeldent, gult til brunt mineral med monoklin symmetri. Det danner sammen med wöhleritt, rosenbuschitt og mosandritt en gruppe zirkoniumholdige silikater med natrium, kalsium og fluor, som er karakteristiske for nefelinsyenittpegmatitter. Det er første gang beskrevet av W.C. Brøgger i 1885.
Det har navn etter øya Låven i Langesundsfjorden.


== Kilder ==
Låvenitt. (14. februar 2009). I Store norske leksikon. Henta 14. februar 2014 frå http://snl.no/l%C3%A5venitt.
Glugg

Glugg eller glugge (av norr. gluggr, gluggi) er en liten åpning i en vegg, dør eller et tak. Fra gammelt av og i spøkefull sammenheng er begrepet også benyttet om våre øyner, og i enkelte sammenhenger er begrepet også sammenlignbart med et tittehull. Formålet med ei glugge var å forsyne et rom med luft og/eller lys. Moderne glugger er ofte utrustet med en lem eller et vindu, men kan også være åpen. Fra gammelt av var det vanlig med glugger, og de fleste av stavkirkene og de eldste steinkirkene våre er utrustet med slike. Glugger var også en vanlig løsning for våre gamle forsvarsverker, som for eksempel Akershus festning og Oscarsborg festning.


== Eksterne lenker ==
(en) Peepholes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
NM i svømming utendørs 1963

NM i svømming utendørs 1963 ble arrangert i Frognerbadet i Oslo 2.-4. august 1963. Arrangør var Oslo IL.


== Menn ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 1500 meter fri ===


=== 200 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 200 meter butterfly ===


=== 400 meter medley ===


=== 4 x 200 meter fri ===


== Kvinner ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 100 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 100 meter butterfly ===


=== 400 meter medley ===


=== 4 x 100 meter fri ===


== Kilder ==
medley.no: Medaljevinnere NM svømming
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsboken 1963, s. 149-50. Norsk Kunstforlag.
NM i svømming utendørs 1962

NM i svømming utendørs 1962 ble arrangert i Frognerbadet i Oslo 3.-5. august 1962 med Vika IF som arrangør.


== Menn ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 1500 meter fri ===


=== 200 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 200 meter butterfly ===


=== 400 meter medley ===


=== 4 x 200 meter fri ===


== Kvinner ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 200 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 100 meter butterfly ===


=== 400 meter medley ===


=== 4 x 100 meter fri ===


== Kilder ==
medley.no: Medaljevinnere NM svømming
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsrevy 1962, s. 192. Norsk Faglitteratur.
NM i svømming utendørs 1961

NM i svømming utendørs 1961 ble arrangert i Sandefjord 4.-6. august 1961.


== Menn ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 1500 meter fri ===


=== 200 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 200 meter butterfly ===


=== 4 x 200 meter fri ===


=== 4 x 100 meter medley ===


== Kvinner ==


=== 100 meter fri ===


=== 400 meter fri ===


=== 200 meter rygg ===


=== 200 meter bryst ===


=== 100 meter butterfly ===


=== 4 x 100 meter fri ===


=== 4 x 100 meter medley ===


== Kilder ==
medley.no: Medaljevinnere NM svømming
Einar Munthe-Kaas (red.) Sportsrevy 1961, s. 104-105. Norsk Faglitteratur.
Enkeltdistanse-NM på skøyter 1996

Enkeltdistanse-NM på skøyter 1996 ble avholdt på Fram kunstisbane i Larvik den 28., 29. og 30. desember 1995.
Idrettsforeningen Fram var vertsarrangør av mesterskapet.


== Medaljesammendrag ==


=== Kvinner ===


=== Menn ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Kvinner, Senior – Enkeltdistanser : 1996 (10) Larvik / Fram kunstis». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 95. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 27. juni 2018. 
Eng, Trond; Teigen, Magne, red. (2005). «Menn, Senior – Enkeltdistanser : 1996 (10) Larvik / Fram kunstis». Norske Mesterskap på skøyter 1894–2005 (norsk) (3 utg.). Askim / Veggli. s. 61. Arkivert fra originalen 26. juli 2017. Besøkt 27. juni 2018. 


== Eksterne lenker ==
(en) Enkeltdistanse-NM på skøyter 1996, kvinner – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
(en) Enkeltdistanse-NM på skøyter 1996, menn – Resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Yo-kai Watch: Den første filmen

Yo-kai Watch: Den første filmen (japansk: Yo-kai Watch: Tanjō no Himitsu da Nyan!) er en japansk, animert, fantasy eventyrfilm fra 2014 regissert av Shigeharu Takahashi og Shinji Ushiro. Filmen er en del av Yo-kai Watch-franchisen. Filmen hadde premiere 20. desember 2014 i Japan. I Norge ble filmen distribuert av Universal Pictures.
Oppfølgeren til denne filmen har tittelen Enma Daiō til Itsutsu no Monogatari da Nyan! og hadde premiere 19. desember 2015.


== Handling ==
En natt stjeler den onde Yo-kai Kin og Gin klokken som kalles Yo-kai fra Nate Adams, for å hjelpe sin mester Dame Dedtime i å forhindre at mennesker og Yo-kai blir venner. Han møter da Meganyan, som forteller ham at Yo-Kai er ekte. Han og mannskapet til Nates bestemor møter en skygge og jager den, men til ingen nytte. Meganyan returnerer og ber om å få trekke ut en kork fra kroppen hans, siden denne korken undertrykker energien hans. Nate bestemmer seg for ikke å trekke ut korken, og spør Jibanyan og Whisper om å trekke den ut for ham, men det vil de ikke. Nate trekker den ut selv, og han og mannskapet blir omgitt av rosa røyk. Han får hjelp fra Yo-kai Hovernyan, og bruker en tidsstein til å ta Nate, Whisper og Jibanyan seksti år bakover i tid, til det øyeblikket da Yo-kai-klokken ble oppfunnet av Nates egen bestefar Nathaniel da Nathaniel selv var barn. Dame Dedtime får høre om dette, og legger en plan for å presse den menneskelige verden lenger fra Yo-kai-verdenen. Sammen starter de to guttene en kamp mot Dame Dedtime og hennes onde Yo-Kai-minions for å redde verden fra deres planer.


== Stemmeskuespillere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yo-kai Watch: Den første filmen på Internet Movie Database 
(fr) Yo-kai Watch: Den første filmen på Allociné 
(en) Yo-kai Watch: Den første filmen på Turner Classic Movies 
(en) Yo-kai Watch: Den første filmen på Rotten Tomatoes 
(en) Yo-kai Watch: Den første filmen på Box Office Mojo
Alvin Plantinga

Alvin Plantinga (født 15. november 1932 i Ann Arbor i Michigan i USA) er en amerikansk filosof som er tilknyttet University of Notre Dame i Indiana. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alvin Plantinga er sønn av filosofen Cornelius A. Plantinga og hans hustru Lettie Bossenbroek, som begge kom fra kalvinistisk kirkebakgrunn fra Nederland. Som barn tilbrakte han ofte somrene hos besteforeldrene Bossenbroek, som hadde et gårdsbruk mellom Waupun og Alto i Wisconsin.
Han begynte på sine høyere studier ved Harvard University, men gikk etter ett år over til Calvin College i Grand Rapids i Michigan for å studere filosofi under William Harry Jellema og Henry Stob. Dessuten fulgte han undervisning i psykologi, undervist av faren. I 1953 forlot han Calvin College for å studere ved University of Michigan. Der lærte han under filosofen William K. Frankena. 
I 1955 giftet han seg med Kathleen DeBoer, og de fikk fire barn. Med henne delte han sin begeistring for fjellbestigning og fjellene.


=== Filosof ===
Alvin Plantinga har særlig viet seg til religionsfilosofi, metafysikk og erkjennelsesteori. 
Innen religionsfilosofien har han blant annet konstruert en moderne variant av det ontologiske gudsbevis. Han er også kjent som en lederskikkelse innen den såkalte reformerte epistemologien. Stor oppmerksomhet fikk Plantingas artikkel om den frie viljes forsvar, som behandler det logiske problemet med ondskapen og Guds eksistens.. 
Plantinga var medlem i International Society for Complexity, Information and Design som går inn for intelligent design  og har holdt foredrag ved flere konferanser om intelligent design. 
Alvin Plantinga har analysert den britiske biologen Richard Dawkins' bok The God Delusion og mener blant annet at «The God Delusion is full of bluster and bombast, but it really doesn't give even the slightest reason for thinking belief in God mistaken, let alone a ’delusion’.»


== Verker i utvalg ==
God and Other Minds (1967)
The Nature of Necessity (1974)
God, Freedom and Evil (1974)
Does God Have a Nature (1980)
Warrant: the Current Debate(1993)
Warrant and Proper Function (1993)
Warranted Christian Belief (2000)


== Litteratur ==
Alvin Plantinga. Edited by Deane-Peter Baker. Cambridge: Cambridge University Press 2007. ISBN 978-0-521-85531-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
University of Notre Dame: Alvin Plantinga
Plantingas EAAN-argument
Kritik av Plantingas EAAN-argument
I Can Hear You Calling

«I Can Hear You Calling » er en sang skrevet av Carolae Donoghue og Nola York som ble spilt inn og gitt ut på singel med Nola York i 1967.
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet Som… en lekende vind i 1970. Den norske teksten er skrevet av David Hall. På norsk ble sangen kalt Om du bare en gang sa ifra.
Tryvann stadion

Tryvann stadion er en tidligere skøytebane på Tryvannshøyden i Oslo. 
De tradisjonelle skøytearenaene i Oslo er Frogner stadion og Bislett stadion. I 1933 valgte bystyret å bygge en skøytebane på Tryvann for å utvide sesongen. Til forskjell fra de to andre arenaene, som ligger ved havnivå i bykjernen, ligger Tryvannshøyden 517 m over havet. Dette gjorde det mulig å la skøytesesongen gå fra 1. november til 1. april. Transporten til stadionet stod Holmenkollbanen for.Under vinter-OL 1952 var Tryvann stadion reservearena for Bislett, men ble aldri benyttet. I 1970-årene ble anlegget fjernet til fordel for parkeringsplasser.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tryvann stadion – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
«Oslo Tr - Tryvann» (engelsk). SkateBase.com. Arkivert fra originalen (.html) 18. januar 2004. Besøkt 27. juni 2018.
Willimantic

Willimantic er et tettsted i den amerikanske delstaten Connecticut. Willimantic er en del av kommunen Windham som har bystatus. Byen er kjent som «Thread City» («Trådbyen») på grunn av sin industrihistorie. Langs Willimantic River hadde American Thread Company en fabrikk og Willimantic var en av de største tekstilprodusentene i USA under det 18. århundre. I løpet av 1980-tallet ble de siste fabrikkene lagt ned.
Etter andre verdenskrig gikk byen inn i en økonomisk nedgangstid, dette var som følger av blant annet nedleggelsene av tekstilfabrikkene i byen. Ved en økende fattigdom i byen, fikk de også utfordringer med det narkotiske stoffet heroin, noe som var et helseproblem i byen i flere tiår. De siste årene har problemet vært avtagende, og Willimantic skiller seg ikke noe ut på denne statistikken i forhold til andre sammenlignbare byer. I byen er det lokalisert en stor godsterminal for tog, men likevel er det fortsatt ikke en motorvei nærmere en 16 km fra byen. 
Willimantic har tilflyttere fra mange ulike steder av verdenen. Mange søkte lykken i byen da de fikk arbeid ved en av de lokale møllene. De første som etablerte seg i Willimantic var vest-Europeere, Fransk-Canadiere, senere øst-Europeere og mennesker fra Puerto Rico. I forhold til arkitektur, er byen kjent for sin Viktorianske stil. 


==== Media ====

Regionsavisa The Chronicle (etablert i 1877) har sitt hovedkontor i Willimantic. Avisen  håndterer også utskriftsoppgaver for trykk av universitetsavisene til Eastern Connecticut State University og University of Connecticut.To kommersielle radiostasjoner betjener Willimantic-området: WILI AM 1400 (med en oversetterstasjon til 95,3 FM), en nyhets- / samtale- / sportsstasjon, og søsterstasjonen WILI-FM 98.3, en topp 40-stasjon. Eastern Connecticut State University sender også WECS, det lokale NPR-tilknyttede selskapet, på FM 90.1.


==== Høyere utdanning ====
Eastern Connecticut State University sin campus er lokalisert i Willimantic. Quinebaug Valley Community College har også en satelittcampus i byen. 


==== Helse ====
Windham Hospital, et datterselskap av Hartford HealthCare, er et lokalsykehus med 130 senger som betjener området. Veterans Administration driver også et poliklinisk primæromsorgsanlegg i Main Street. Generations Family Health Center, et føderalt kvalifisert helsesenter, ligger også i Main Street.


==== Annet ====
Flere i den lokale regionen av Connecticut hevder at det byens mikrobryggeri, Willibrew har Connecticuts beste nachos. Ifølge nettestedet Thrillest, er deres nachoes rangert som nr. 21 i USA. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Willimantic, Connecticut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Livets vei

Livets vei, russisk Доро́га жи́зни, doroga zjizni, var en isvei over innsjøen Ladoga som Sovjetunionen benyttet under beleiringen av Leningrad, da aksemaktene hadde avskåret  alle landveier til byen.
Den ble benyttet vintermånedene i 1941–1944, mens byen under beleiringen var omringet av armégruppe nord og de finske styrker. 
Veien er i dag en del av UNESCOs Verdensarvsliste .
Beleiringen av Leningrad varte i 29 måneder, fra 8. september 1941 til 27. januar 1944. De tyske styrker omringet byen sammen med de finske styrker. Over en million innbyggere i Leningrad omkom under beleiringen på grunn av sult, stress, kulde og bombardementer.Livets Vei ble første gang benyttet 2. november 1941, da den første konvoi av sleder trukket av hester fraktet forsyninger til byen. Kort etter begynte lastbiler å ta veien i bruk. Via Livets Vei kunne vitale forsyninger bli brakt frem til byen, og sivile kunne bli evakuert til det sovjetisk-kontrollerte område på den motsatte kyst. Under vinteren 1941–42 var Livets Vei i bruk i 152 daget, helt frem til 24. april.Omkring 514 000 av byens innbyggere, 35 000 sårede soldater, industrielt utstyr fra 86 fabrikker og enkelte museumsgjenstander ble evakuert fra Leningrad under den første vinter med beleiring. Selv om veien var beskyttet av antiluftskytsartilleri på isen og jagerfly i luften, ble lastebilkonvoiene konstant utsatt for angrep fra tysk artilleri og fly, noe som gjorde reisen farlig. Noen som hadde overlevd turen på Livets Vei, døpte derfor ruten «Dødens vei».
Det totale antall mennesker som flyktet via Livets Vei under Leningrads beleiring, var omkring 1,3 millioner, hvorav størstedelen var kvinner og barn som tok turen til fots.
I 1942 ble en rørledning til transport av olje bygget gjennom Ladogasjøen. Dens lengde var 29 km, hvorav 21 km var over 12,5 meter nede i vannet. 
I vinteren 1942–1943 ble Livets Vei tatt i bruk igjen, startende med at hestetrafikken begynte den 20. desember 1942. Motorkjøretøyer ble satt inn 24. desember. Konstruksjonen av en isjernbane på 30 kilometers lengde begynte også i desember 1942.
Operasjon Iskra var en sovjetisk storoffensiv av tropper fra Leningrad og Volkhov-fronten som begynte om morgenen den 21. januar 1943. Etter voldsomme kamper seiret den røde armé i den fremskutte tyske sone og hen til den sørlige del av Ladoga-sjøen. Den 18. januar 1943 møtte frontene hverandre og åpnet derved en korridor til den beleirede by. Straks begynte både lastebiler og togvogner å bringe forsyninger inn til Leningrad.
Leningrad var stadig et mål for i hvert fall delvise angrep såvel som artilleribombardementer, inntil en sovjetisk offensiv brøt igjennom de tyske linjer den 27. januar 1944.
For den heroiske motstand innbyggerne gjorde, ble Leningrad som den første by beæret med tittelen helteby i 1945.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Detaljer omkring rørledningen
Parkslirekne

Parkslirekne (Reynoutria japonica) er en hurtigvoksende urteplante i Slireknefamilien.
Den ble importert til Norge som prydplante fra Japan på 1900-tallet, men har i nyere tid spredt seg i større omfang i naturen. Den fortrenger mye annen vegetasjon og sprer seg raskt. den er spesielt plagsom i hager da den er ekstremt vanskelig å kvitte seg med og kommer ofte inn med rotbiter når jord flyttes eller fra under gjerdet hos naboen. 
Sammen med kjempeslirekne (Reynoutria sachalinensis) og hybridslirekne (Reynoutria x bohemica) er den en del av parkslirekneslekten, som tidligere var del av slirekneslekten. I Norge er alle 3 på forbudslisten samt fremmedartslista sin høyeste kategori SE, svært høy risiko.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Parkslirekne i Encyclopedia of Life 
(en) Parkslirekne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Parkslirekne hos Artsdatabanken 
(sv) Parkslirekne hos Dyntaxa 
(en) Parkslirekne hos ITIS 
(en) Parkslirekne hos NCBI 
(en) Parkslirekne hos The International Plant Names Index 
(en) Parkslirekne hos Tropicos 
(en) Kategori:Reynoutria japonica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Reynoutria japonica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Reynoutria japonica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.