jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Iungsdalshytta kraftverk

Iungsdalshytta kraftverk er et vannkraftverk ved Djupsvatnet i Hol kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 25 meter i Fossebrekka.
Installert effekt er 50 kW fra en Cink Hydro Energy tverrstrømsturbin. Årsproduksjon er anslått til 0,1 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase


== Se også ==
NRK: Bygger vannkraftverk for å bli kvitt dieselforurensing i fjellet
DNT: DNTs første mikrokraftverk
TV2: Denne bua har kostet seks millioner kroner å bygge
Gracilichroma

Gracilichroma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.


== Utseende ==
En middelsstor, spinkel, grønnlig metallisk farget trebukk med et par mørkere lengdestriper på pronotum og dekkvinger. Antennene er omtrent s¨å lange som kroppen hos hunnen, litt lengre hos hannen. Hodet er ikke påfallende snuteformet forlenget. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.


== Utbredelse ==
Arten er kjent fra Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
Slekten Gracilichroma Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Gracilichroma bryanti (Podany, 1974)


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. desember 2013 hos Wayback Machine.
Bilder av noen av artene Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Gracilichroma i Encyclopedia of Life 
(en) Gracilichroma i Global Biodiversity Information Facility 
Gracilichroma – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sumatochroma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jaël Bestué

Jaël Sakura Bestué Ferreras (født 24. september 2000 i Barcelona) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Hun ble spansk mester på 200 meter innendørs og utendørs i 2018.


== Idrettskarriere ==


=== 2015 ===
Bestué ble spansk U16-mester på 60 meter innendørs i 2015. Hun var med å vinne 4 x 100 meter under det spanske mesterskapet i friidrett i august.


=== 2016 ===
Hun vant 200 meter under det spanske 200 U18-mesterskapet innendørs i 2016. Utendørs vant hun også 200 meter under det spanske U18-mesterskapet. I juli deltok hun i Ungdoms-EM i friidrett 2016, og kom der på fjerdeplass på 200 meter med ny personlig rekord på 24,13. I det spanske mesterskapet i friidrett fikk hun gull på 4 x 100 meter stafett.


=== 2017 ===
I det spanske mesterskapet i friidrett innendørs 2017 kom hun på andreplass, to hundredeler bak Paula Sevilla. Hun vant 60 meter under det spanske U18-mesterskapet innendørs.Utendørs vant hun 200 meter i det spanske U18-mesterskapet, og hun ble tatt ut til å delta i U18-VM i friidrett 2017, der hun fikk sølv på 200 meter bak Talea Prepens fra Tyskland, med ny personlig rekord på 23,61. I U20-EM i friidrett 2017 kom Italia på sjuendeplass på 4 x 100 meter med Bestué på laget.


=== 2018 ===
Bestué ble spansk mester på 200 meter innendørs i februar 2018. Hun deltok i International U20 Indoor Match i Minsk, og ble der målt til 7,1 sekunder med manuell tidtakning i forsøksheatet, og løp på 7,48 sekunder i finalen på 60 meter, som holdt til seier. Hun vant også 60 meter i det spanske U20-mesterskapet innendørs.Hun deltok i U20-VM i friidrett 2018, som ble arrangert i Tammerfors i Finland. Hun nådde der semifinalen på 200 meter, men ble der slått ut i semifinalen med ellevte beste tid. Hun vant 200 meter under det spanske mesterskapet i friidrett, og fikk bronse på 4 x 100 meter stafett.Hun representerte Spania under EM i friidrett 2018. Der fikk hun 19. beste tid i forsøksheatene, og gikk ikke videre til semifinalene.


=== 2021 ===
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble slått ut i forsøksheatene på 200 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaël Bestué – Olympedia 
(en) Jaël Bestué – World Athletics 
(en) Jaël Bestué – TheSports.org 
(en) Profil hos European Athletics
(es) Profil hos RFEA
Hayashichroma

Hayashichroma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle, grønnlig metallisk fargede trebukker med et par mørkere lengdestriper på pronotum og dekkvinger. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen hos hunnen, litt lengre hos hannen. Hodet er noe snuteformet forlenget. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Vest-Malaysia og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
Slekten Hayashichroma Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Hayashichroma aureosuturalis (Hayashi, 1982)
Hayashichroma chemsaki Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Hayashichroma huedepohli Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Hayashichroma lambi Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Hayashichroma legrandi Vives & Bentanachs, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. desember 2013 hos Wayback Machine.
Bilder av noen av artene Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Hayashichroma i Global Biodiversity Information Facility 
Hayashichroma – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sumatochroma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Federación Internacional de Pádel

Federación Internacional de Pádel (FIP; engelsk: International Padel Federation; norsk: Det internasjonale padelforbundet) er et internasjonalt idrettsforbund for racketsporten padel med hovedkontor i Madrid i Spania, som ble stiftet 12. juli 1991 av de nasjonale forbundene i Argentina, Spania og Uruguay.


== Presidenter ==
1991–1993:  Julio Alegría Artiach (ESP)
1993–2000:  Diógenes de Urquiza Anchorena (ARG)
2003–2006:  Eduardo Góngora Benítez de Lugo (ESP)
2006–2012:  Adilson Hilário Dallagnol (BRA)
2012–0000:  Daniel Alejandro Patti (ITA)


== Nasjonale forbund ==

Asociación Pádel Argentino
Australian Padel Federation
Fédération Belge de Padel
Confederaçao Brasileira de Pádel
Padel Association of Canada
Federación de Pádel de Chile
Deutscher Padel Verband e.V.
Federación Dominicana de Padel
Federación Española de Pádel
Federation Francaise de Tennis
Asociación Deportiva Nacional de Padel de Guatemala
Indian Padel Federation
Federazione Italiana Tennis
Lithuanian Padel Federation
Federación Mexicana de Pádel
Federation de Padel de Monaco
Nederlandse Padelbond
Norges Tennisforbund
Federación Paraguaya de Pádel
Federaçao Portuguesa de Padel
Schweizer Padel Verband
Svenska Padelförbundet
United Arab Emirates Padel Association
United Kingdom Padel Federation
United States Padel Association
Asociación de Padel del Uruguay
Österreichischer Padel Verband


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted
Parachelidonium

Parachelidonium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle, grønnlig metallisk fargede trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er litt snuteformet forlenget. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Vest-Malaysia og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
Slekten Parachelidonium Vives, Bentanachs & Chew, 2008
Parachelidonium trapezemaculatum (Hüdepohl, 1998)
Parachelidonium werneri Vives, Bentanachs & Chew, 2008


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. desember 2013 hos Wayback Machine.
Bilder av noen av artene Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Parachelidonium i Encyclopedia of Life 
(en) Parachelidonium i Global Biodiversity Information Facility 
Parachelidonium – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sumatochroma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Timbra kraftverk

Timbra kraftverk er et vannkraftverk i Gloppen kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 355 meter i Timbervadelva.
Installert effekt er 3 MW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 9 GWh.
Kraftverket ligger ved inntaksdammen til Sandal og Fossheim kraftverk.
Sognekraft eier 50% av Nydalselva Kraft AS.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sognekraft
Stenochroma

Stenochroma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).


== Utseende ==
Middelsstore, spinkle, grønnlig metallisk fargede trebukker, gjerne med en mørk lengdestripe på hver side. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er litt snuteformet forlenget. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.


== Utbredelse ==
Slekten er kjent fra Vest-Malaysia, Sumatra og Borneo.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802
Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
Slekten Stenochroma Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma aurivilliana Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma borneense Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma cheyi Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma deliensis Bentanachs, 2011
Stenochroma gahani (Achard, 1911)
Stenochroma hefferni Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma holzschuhi Bentanachs, Vives & Chew, 2012
Stenochroma jakli Bentanachs & Drouin, 2013
Stenochroma jirouxi Vives, Bentanachs & Chew, 2009
Stenochroma malayana Bentanachs & Drouin, 2013
Stenochroma punctigera (Pascoe, 1869)
Stenochroma similis Bentanachs, Vives & Chew, 2012
Stenochroma sumatrana Vives, Bentanachs & Chew, 2009


== Kilder ==
Liste over slektene
Katalog med utbredelsesdata Arkivert 5. desember 2013 hos Wayback Machine.
Bilder av noen av artene Arkivert 10. august 2018 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Stenochroma i Encyclopedia of Life 
(en) Stenochroma i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Kategori:Stenochroma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stenochroma – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sumatochroma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Elberadweg

Elberadweg, «Elben sykkelvei», (tsjekkisk: Labská stezka) er en del av det internasjonale nettverket av sykkelveier i Europa. Den er en del av i alt 37 sykkelveier langs tyske elver, og den mest populære ruten for sykkelturister i Tyskland.Elberadweg starter i Špindlerův Mlýn i Krkonoše-fjellene i Tsjekkia, og ender etter om lag 1 210 kilometer i Cuxhaven ved Elbens munning i Nordsjøen. 840 kilometer av veien går i Tyskland og 370 kilometer i Tsjekkia. Det finnes også en variant av ruten med start i Praha ved elven Vltava.
Syklister som starter i Cuxhaven vil ofte dra nytte av medvind store deler av turen, mens de som begynner i andre enden vil ha noe nedstigning til hjelp, spesielt i starten ved fjellene. Mesteparten av ruten går i flatt terreng ved elven. I Tsjekkia er det fortsatt noe varierende kvalitet på veidekket, men stort sett er veiene asfaltert og uten biltrafikk.
Hele ruten er merket med skilt. I Tyskland finnes skilt med en egen logo for Elberadweg, mens i Tsjekkia er ruten stort sett merket «nr. 2», men også her er den noen steder merket med den «tyske» logoen. Ruten går innom en rekke større og mindre byer, og det finnes en reiselivsnæring langs hele veien som mer eller mindre har spesialisert seg på å ta imot sykkelturister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Elberadweg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Elberadweg (på tysk og engelsk)
Elberadweg (på tysk og engelsk)
Elberadweg (engelsk)
Dreslette kirke

Dreslette kirke ligger i landsbyen Dreslette ca. ti km syd for Assens (Region Syddanmark). Inntil kommunalreformen i 2007 lå den i Haarby kommune (Fyns amt) og inntil kommunalreformen i 1970 lå den i Båg herred (Odense amt).
Skipets murer stammer fra en romansk kirke bygget av  granittkvadre over en dobbelt fundamentsokkel i attisk profil over skråkant. Den romanske kirken bestod av apsis, kor og skip. De opprinnelige dørene og et vindu mot syd kan spores i murverket, en tympanon med tre figurer i lavt relieff er satt inn i en kirkegårdsportal, den stammer antagelig fra den tidligere romanske kirken. På 1300-tallet ble det opprinnelige koret erstattet med det nåværende. Sydkapellet er trolig oppført på 1400-tallet. I sengotisk tid ble det bygget et klokketårn og et våpenhus mot syd.

I andre halvdel av 1700-tallet ble konferensråd Niels Ryberg eier til den nærliggende Frederiksgave, som Dreslette kirke hørte under. Han lot kirken bygge om i 1785-87. Under ombygningen fikk han malt et maleri, som viser kirken med sengotisk tårn og våpenhus. Dette maleriet henger på Fensmark. 
Det sengotiske tårnet og våpenhuset ble revet og det nåværende tårnet bygget. Det nye tårnet har tre etasjer og øverst en plattform hvor det er en glimrende utsikt over landskapet. I forbindelse med ombygningen ble nordkapellet bygget, som pendant til sydkapellet.
På kirkegården sees en minnestein over Niels Rybergs første hustru Margareta Dorothea Otte (1749-67), minnestøtten er utført av Wiedewelt i 1785 og har tidligere stått på Frederiksgave.
Kortaket stammer antakelig fra byggingen av koret på 1300-tallet, og skipets hvelv ble trolig bygget inn på 1400-tallet. Korbuen er utvidet, men har bevart de profilerte kragebånd. I forbindelse med ombygningen i 1785-87 ble kirkerommet innrettet i nyklassisistisk stil som er bevart. Altertavlen er et maleri som tillegges kanselliråd Peter Brünniche. Den forestiller Jesus i Getsemane Have, hvor han før han ble tatt til fange trøstes av en engel fra Gud. Over altertavlen sees Hartvig Johum Müllers orgel som er fra 1787 , Orgelet er et av de eldste fungerende orgler i landet. Det brukes bare juleaften, hvor man kan se den gyldne stjerne på orgelets fasade rotere, mens musikken spiller. På toppen av orgelets front står Niels Rybergs navnetrekk og årstallet 1787. Det nyere orgel i kirkens motsatte ende er anbragt der hvor Niels Ryberg i sin tid hadde sin egen stol. Prekestolen, dåpshimmelen og benkene stammer fra ombygningen i 1785-87.
Den romanske døpefonten tillegges Horderus. Ved ombygningen i 1785-87 ble døpefonten endret så den kunne passes inn i rommets stil. Foten ble erstattet med en kannelert søyle, kummen ble malt hvit og fikk forgyllinger på relieffets opphøyde deler. Dette har visket ut det romanske preget, men kummen hever seg i kraft av sin fine form og utførelse. Kummen har snodde tau på overkanten og akantusfrise på siden. Nederst sees et skaft, som nå danner overgang til søylen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dreslette Kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dreslette Kirke hos nordenskirker.dk
Dreslette Kirke hos KortTilKirken.dk
Borgfred

Borgfred er et uttrykk som stammer fra middelalderen. I dag brukes begrebet om en politisk avtale mellom politiske partier om at unngå strid om et eller flere emner f.eks. i en krisesituasjon.
Radiojørn

Radiojørn er et norsk rockeband med opprinnelse fra Flekkefjord. Bandet har vert gjennom flere sjangre, men spiller idag en blanding av stoner-rock og hard-rock, i form av en power-trio. Bandet ble grunnlagt i slutten av 2012 og var en aktive i Flekkefjord rockeklubb og byens festival miljø              (Fjellparkfestivalen) . Både som band, men også som medlemer og frivillig arbeidere. Det var i  2016 at bandet endret sjanger fra pønk til en tyngre og metal basert stoner. Siden 2018 har Radiojørn holdt til i Oslo, og vært en aktiv del av byens musikkliv.

Radiojørn har til nå (2022) gitt ut to plater og en EP. Debuten var pønk EPen Radiojörn som  ble gitt ut i 2015. Tre år senere i juni 2018 kom deres første album 4400, hvor bandet hadde lagt om den musiske stilen til Stoner-metal. I 2020 kom deres andre album Mazdanaut, hvor musikken hadde beveget seg mer mot en blanding av 70-talls hard-rock og stoner rock. Albumet er spillet inn i Caliban studios i Oslo. Inge Svege eller "Ingus Doom" kjent fra Radiofantomene, Thulsa Doom m.m gjester på Hammondorgel. 


== Medlemmer ==
Martin Skage Møhlen Bakken – vokal, gitar
Asgeir Aunli – bass
Joakim Pettersen Mangersnes – trommer


=== Tidligere medlemmer ===
Rasmus Skage Jensen – bass
Tobias Lie Paulsen – trommerAxel Skår Sunde – gitar
Albert Aasland Ringard – bass
Ørjan Jerstad Jakobsen – trommer


=== Medvirkende ===
Inge Svege - Orgel (Mazdanaut)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Radiojørn
Kjell Matheussen

Kjell Matheussen (født 13. april 1950) er en norsk dukkespiller som driver dukketeateret Dårekisten Teater.
Matheussen begynte å arbeide som bibliotekar i 1975, men hadde da allerede startet å interessere seg for dukketeater. I Oslo begynte han og noen kolleger å sette opp dukketeaterforestillinger på sin arbeidsplass Deichmanske bibliotek. Senere gikk han blant annet kurs hos danske Ole Bruun-Rasmussen, islandske Messiana Tómasdóttir, samt hos tsjekkiske Karel Hlavatý som ble en nestor innen norsk figurteater etter at han kom til Norge som flyktning fra Tsjekkoslovakia.Han startet opp sin egen virksomhet i 1981 under navnet Ballongteateret, og skiftet i 1996 navn til Dårekisten Teater. Matheussens mest kjente figur er dukken «Lille Blå», et lite skogtroll som er hovedfiguren i en rekke produksjoner. I tillegg til en omfattende turnevirksomhet med «Lille Blå» gjennom flere tiår, har han også laget programmer for NRK barne-tv med denne figuren.Matheussens forestillinger er beregnet på barn i barnehagealder og tidlig skolealder. Oppsetningene blir gjennomgående rost for hans evne til å vekke engasjement og begeistring hos barna.
«Matheussen kjente (---) målgruppa si godt og var flink til å involvere barna i dukkedramatikken, som hovedbildet i artikkelen tydelig viser.»
Matheussen har vært innvalgt som styremedlem av UNIMA Norge, og er per 2018 fortsatt medlem av foreningen.


== Referanser ==
Mount Pulag

Mount Pulag er Filippinenes tredje høyeste fjell. Det er Luzons høyeste topp, 2.922 meter over havet. Grensen mellom provinsene Benguet, Ifugao og Nueva Vizcaya møtes på fjellets topp.
På grunn av sin høyse har fjellet et temperert klima med regn større delen av året. Årsmiddelnedbøren er 4.489 mm med august som den våteste måneden med en middelnedbør på 1.135 mm. Snø har ikke falt på toppen de seneste 100 år.
Fjellet har 528 dokumenterte plantearter. Det er det naturlige habitat for det endemiske dvergbambusetn (Yushania niitakayamensis) og khasifuruen (Pinus insularis) som dominerer i Luzons tropiske furuskoger som er på fjellslutningene. Blant dyrelivet finnes 33 fuglearter og flere truede pattedyr som Rusa marianna, Crateromys schadenbergi og den langhårige fruktflaggermusen. Mount Pulag er det eneste sted som har samtlige fire arter av skyrotte. Den har et av det største biologiske mangfoldene i Filippinene, med den 1896 funne og 185 gram store dvergskyrotten, Carpomys melanurus, en uvanlig art (endemisk på Cordillera) og Kochs juveltrost blant utrydningstruede beboere.Den 20. februar 1987 ble en stor del av fjellet erklært som nasjonalpark. 
Ibaloifolket i Benguet mumifiserer sine døde og bor i grotter i fjell. Kabayan mummy burial caves, en av de fremste severdighetene her, er en av Filippinenes nasjonalskatter.


== Vandring i fjellene ==
Som det høyeste fjell på Luzon attraherer Mount Pulag en mengde fjellklatrere. Høydepunkter ved klatringen er for eksempel fjellskogene og det gressbevokste toppområdet med dets skyhavsfenomen. Det finnws fire større vandreleder til toppen: Ambangeg-, Akiki- og Tawanganledene fra Benguet, og Ambaguioleden fra Nueva Vizcaya. 
Nasjonalparken bebos av flere folkegrupper, som ibaloi, kalanguya, igorot, karao, ifugao og ilokano.


== Helikopterkrasj ==
Den 7. april 2009 styrtet Philippine Air Forces (PAF) fly Bell 412 på 2.100 meters høyde i Kabayan-Pulagpasset mellom Mount Mangingihi og Mount Pulag blant lave skyer og i tett tåke. Pilotene og flere passasjerer døde i havariet.


== Referanser ==
Bangued (Abra)

Bangued er en kommune på øya Luzon på Filippinene. Den er administrativ hovedstad for provinsen Abra som ligger i Cordillera Administrative Region.
Bangued regnes offisielt ikke (2018) som by, men er en kommune. Kommunen er inndelt i 31 smådistrikter, barangayer, hvorav 27 er klassifiserte som landsbygddistrikter og fem som tettstedsdistrikter. Hele kommunen har 38 965 innbyggere (folketelling 1. mai 2000) hvorav 11 506 innbyggere bor i sentralbebyggelsen.


== Referanser ==


== Kilder ==
National Statistical Coordination Board, Filippinene Arkivert 3. oktober 2008 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bangued – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stan Mortensen

Stan Mortensen (født 26. mai 1921 i South Shields, død 22. mai 1991 i Blackpool) var en engelsk fotballspiller.
Mortensen spilte mesteparten av sin karriere for Blackpool FC og var med i  Englands VM-lag 1950. Han er den eneste spilleren hittil som har scoret tre mål i en FA-cupfinale, hvilket skjedde i FA-cupfinalen 1953 mot Bolton Wanderers. Utenfor Blackpools hjemmebane Bloomfield Road finnes en statue av Mortensen.


== Referanser ==


== Kilder ==
World Football Legends


== Eksterne lenker ==
(en) Stan Mortensen – FIFA 
(en) Stan Mortensen – Transfermarkt 
(en) Stan Mortensen – Soccerbase.com 
(en) Stan Mortensen – Soccerbase.com (manager) 
(en) Stan Mortensen – EU-Football.info 
(en) Stan Mortensen – FBref