jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mohammad Hossein Moradmand

Mohammad Hossein Moradmand (født 22. juni 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for Esteghlal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammad Hossein Moradmand – Transfermarkt 
(en) Mohammad Hossein Moradmand – Soccerway 
(en) Mohammad Hossein Moradmand – FBref
Armin Sohrabian

Armin Sohrabian (født 26. juli 1995) er en iransk fotballspiller som spiller for Gol Gohar Sirjan FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Armin Sohrabian – Transfermarkt 
(en) Armin Sohrabian – Soccerway 
(en) Armin Sohrabian – FBref
Mehdi Tikdari

Mehdi Tikdari (født 12. juli 1996) er en iransk fotballspiller som spiller for Gol Gohar Sirjan FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mehdi Tikdari – Transfermarkt 
(en) Mehdi Tikdari – Soccerway 
(en) Mehdi Tikdari – FBref
Siamak Nemati

Siamak Nemati (født 17. april 1994) er en iransk fotballspiller som spiller for Persepolis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siamak Nemati – Transfermarkt 
(en) Siamak Nemati – national-football-teams.com 
(en) Siamak Nemati – WorldFootball.net 
(en) Siamak Nemati – Soccerway 
(en) Siamak Nemati – FBref
Aref Gholami

Aref Gholami (født 19. april 1997) er en iransk fotballspiller som spiller for Esteghlal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aref Gholami – Transfermarkt 
(en) Aref Gholami – WorldFootball.net 
(en) Aref Gholami – Soccerway 
(en) Aref Gholami – FBref
Abolfazl Jalali

Abolfazl Jalali (født 26. juni 1998) er en iransk fotballspiller som spiller for Esteghlal.


== Landslaget ==
Han ble tatt ut i Irans tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abolfazl Jalali – Transfermarkt 
(en) Abolfazl Jalali – national-football-teams.com 
(en) Abolfazl Jalali – WorldFootball.net 
(en) Abolfazl Jalali – Soccerway 
(en) Abolfazl Jalali – FBref
Reading FC (kvinner)

Reading Football Club Women, populært kalt Royals, er et engelsk kvinnefotballag som er tilknyttet Reading FC. Klubben spiller i FA Women's Super League, det øverste nivået i engelsk kvinnefotball.
Laget ble startet opp i 2006, og ti år senere spilte Reading sin første sesong på det øverste nivået i England. Siden 2016 har klubben spilt i Women's Super League Gruppe 1.


== Norske spillere ==
Kristine Bjørdal Leine (2019–2021)
Amalie Eikeland (2019–)
Lisa-Marie Karlseng Utland (2019–2020)


== Meritter ==
2007/2008: vinner av South West Combination Women's Football League2012/2013: vinner av Football Association Women's Premier League Southern Division2015: vinner av Football Association Women's Super League Gruppe 2 (FA WSL2)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://www.readingfc.co.uk/teams/women/
Milad Sarlak

Milad Sarlak (født 26. mars 1995) er en iransk fotballspiller som spiller for Persepolis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Milad Sarlak – Transfermarkt 
(en) Milad Sarlak – national-football-teams.com 
(en) Milad Sarlak – WorldFootball.net 
(en) Milad Sarlak – Soccerway 
(en) Milad Sarlak – FBref
Zobeir Niknafs

Mohammad Zobeir Niknafs (født 12. april 1993) er en iransk fotballspiller som spiller for Esteghlal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zobeir Niknafs – Transfermarkt 
(en) Zobeir Niknafs – FBref
Amirhossein Hosseinzadeh

Amirhossein Hosseinzadeh (født 30. oktober 2000) er en iransk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben R. Charleroi SC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amirhossein Hosseinzadeh – Transfermarkt 
(en) Amirhossein Hosseinzadeh – national-football-teams.com 
(en) Amirhossein Hosseinzadeh – Soccerway 
(en) Amirhossein Hosseinzadeh – FBref
Mehdi Mehdipour

Mehdi Mehdipour (født 18. februar 1994) er en iransk fotballspiller som spiller for Esteghlal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mehdi Mehdipour – Transfermarkt 
(en) Mehdi Mehdipour – FBref
Yasin Salmani

Yasin Salmani (født 27. februar 2002) er en iransk fotballspiller som spiller for Sepahan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yasin Salmani – Transfermarkt 
(en) Yasin Salmani – WorldFootball.net 
(en) Yasin Salmani – Soccerway 
(en) Yasin Salmani – FBref
Johann Jakob von Mayer

Johann Jakob von Mayer (født 13. desember 1677 i Dillingen i Hochstift Augsburg, død 7. desember 1749) var en tysk katolsk prelat som var hjelpebiskop i Augsburg.


== Biografi ==
Johann Jakob von Mayer ble diakonviet 19. desember 1699 og presteviet 18. desember 1700. Han ble utnevnt til hjelpebiskop i Augsburg og titulærbiskop av Pergamum den 5. desember 1718, og ble bispeviet 8. januar 1719 av biskop Alexander Sigmund von Pfalz-Neuburg av Augsburg.
Han døde etter over 30 i embedet den 7. desember 1749.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
Biskop Johann Jakob von Mayer (1677–1749) *1719


== Referanser ==
Mark Anthony Eckman

Mark Anthony Eckman (født 9. februar 1959 i Pittsburgh i Pennsylvania i USA) er en amerikansk katolsk prelat, og hjelpebiskop i Pittsburgh.
Han ble presteviet i St. Paul's Cathedral i Pittsburgh av biskop Anthony Joseph Bevilacqua den 11. mai 1985.
Den 5,. november 2021 ble han utnevnt av pave Frans til titulærbiskop av Sitifis og hjelpebiskop i Pittsbirg. Han ble bispeviet den 11. januar 2022 av biskop David Allen Zubik av Pittsburgh; medkonsekrerende var biskopene Edward James Burns av Dallas i Texas, og David Joseph Bonnar av Youngstown i Ohio.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Donald William Wuerl (1940- ) *1986
Biskop David Allen Zubik (1949- ) *1997
Biskop Mark Anthony Eckman (1959- ) *2022


== Referanser ==
Anton Persson

Anton Persson (født 26. februar 1995 i Torsby) er en svensk langrennsløper.Han deltok for Sverige under Vinter-OL 2022 i sprint hvor han ble slått ut i kvartfinalene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Persson – Olympics.com 
(en) Anton Persson – Olympedia 
(en) Anton Persson – FIS (langrenn)
Hanne Desmet

Hanne Desmet (født 26. oktober 1996) er en belgisk kortbaneløper.
Hun representerte Belgia under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun vant bronse på 1000 meter.
Hun fikk også en 4.-plass på 1500 meter,
og 5.-plass på 500 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hanne Desmet – Olympics.com 
(en) Hanne Desmet – Olympedia 
(en) Hanne Desmet – ShorttrackOnLine.info 
(en) Hanne Desmet – TheSports.org
Didier-Léon Marchand

Didier-Léon Marchard (født 1. november 1925 i La Chapelle-de-Surieu i departementet Isère i Frankrike, død 16. februar 2022 i Valence var en fransk katolsk biskop.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Marchard ble presteviet 19. mai 1951. 


=== Biskop ===
Han ble utnevnt av pave Johannes Paul II til biskop av Valence 8. september 1978. Han ble bispeviet av biskopen av Grenoble, Gabriel-Marie-Joseph Matagrin, den 5. november samme år; medkonsekrerende vat Michel Louis Marie Joseph Mondésert, hjelpebiskop i Grenoble, og Jean Hermil, biskop av Viviers.
Han var biskop av Valence fra 1978 til han ble emeritert i 2001. Marchand døde 16. februar 2022, i en alder av 96 år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
Kardinal Antonio Dugnani (1748-1818) *1785
Erkebiskop Jean-Charles de Coucy (1746-1824) *1790
Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre (1773-1844) *1820
Biskop Charles-Auguste-Marie-Joseph Forbin-Janson (1785-1844) *1824
Kardinal François-Auguste-Ferdinand Donnet (1795-1882) *1835
Biskop Charles-Emile Freppel (1827-1891) *1870
Kardinal Louis-Henri-Joseph Luçon (1842-1930) *1888
Kardinal Charles-Henri-Joseph Binet (1869-1936) *1920
Kardinal Maurice Feltin (1883-1975) *1928
Kardinal Jean-Marie Villot (1905-1979) *1954
Biskop Gabriel-Marie-Joseph Matagrin (1919-2004) *1965
Biskop Didier-Léon Marchand (1925-2022) *1978


== Referanser ==
Maria Kristine Strandskog Göthner

Maria Kristine Strandskog Göthner (født 5. august 1990 i Oslo) er en norsk politiker (H) som var statssekretær i Finansdepartementet fra januar 2020 til til oktober 2021. Fra 2021 er hun rådgiver i Equinor.I Erna Solbergs regjering var hun politisk rådgiver i tre departementer. Fra 2016 til 2017 for statsråd Linda Hofstad Helleland i Kulturdepartementet, fra 2017 til 2018 for statsråd Jan Tore Sanner i Kommunal- og moderniseringsdepartementet og for Sanner i Kunnskapsdepartementet fra 2018 til 2019.Fra 2012 til 2014 var Göthner sentralstyremedlem i Unge Høyre. Hun har også jobbet som byrådssekretær for byrådsleder Stian Berger Røsland.Göthner har en bachelorgrad i kultur- og samfunnsfag fra Universitetet i Oslo og gikk studiespesialiserende på Kristelig Gymnasium.


== Referanser ==
Blue Murder

Blue Murder var en heavy metal-gruppe som platedebuterte med Blue Murder i 1989. Bandet var gitaristen John Sykes’ initiativ etter at han forlot Whitesnake. Han fikk med seg trommeslageren Carmine Appice og bassisten Tony Franklin. Etter oppfølgeren Nothin’ But Trouble i 1993 kom Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott i 1994. Appice og Franklin var kun med på debutalbumet.
Før platedebuten, var trommeslageren Cozy Powell og vokalistene Ray Gillen og Tony Martin innom prosjektet. Sykes overtok selv for vokalistene og fikk med Appice og Franklin før de ga ut Blue Murder. De to sistnevnte ble erstattet av henholdsvis Tommy O’Steen og Marco Mendoza. På Nothin’ But Trouble og Screaming Blue Murder er keyboardisten Nik Green kreditert som bandmedlem. I tillegg var Kelly Keeling, vokalist og gitarist med bakgrunn fra bandet Baton Rouge, medlem mellom plateutgivelsene. Green døde i 2016.Konsertplaten Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott inneholder covere av Thin Lizzy-låtene «Cold Sweat» og «Dancing in the Moonlight (It's Caught Me in Its Spotlight)», samt låten «Please Don't Leave Me» som Sykes skrev sammen med Phil Lynott og ga ut på singel som soloartist i 1982 med Lynott på bass og vokal.


== Albumutgivelser ==
Blue Murder (1989)
Nothin' But Trouble (1993)
Screaming Blue Murder: Dedicated to Phil Lynott (konsertplate, 1994)


== Referanser ==
Centaurium maritimum

Centaurium maritimum er en ettårig urt i søterotfamilien.
Den har en opprett vekst med en enkelt stengel og blir 5–30 cm høy. De nedre bladene er 3–10 mm lange, 2–9 mm brede og faller av før blomstring. De midtre bladene er 6–20 mm lange og 3–10 mm brede med 3–5 nerver. Blomstene sitter 1–8 sammen i en, som regel endestilt, forgrenet kvast. De er gule eller blekgule, 8–10 mm brede med en 2–25 mm lang stilk.
Centaurium maritimum vokser på sandgrunn og eng ved kysten, men kan også finnes på fuktig steingrunn i innlandet. Arten er utbredt på Azorene, Madeira, i hele middelhavsområdet, og langs den europeiske atlanterhavskysten nordover til Bretagne i Frankrike. Den er innført til Kanariøyene og Australia.


== Litteratur ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 176. ISBN 0-7136-7015-0. 
C. Grey-Wilson og M. Blamey (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding. Teknologisk Forlag. s. 304. ISBN 82-512-0355-4. 
«Centaurium maritimum». Flora iberica (PDF) (spansk). 11. Madrid: RJB/CSIC. s. 78–80. 
K. Marhold (2011). «Centaurium maritimum». Gentianaceae. In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 20. februar 2022. 
«Centaurium maritimum». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 20. februar 2022. 
«Centaurium maritimum». Tela Botanica. Besøkt 20. februar 2022. 


== Eksterne lenker ==
(en) Centaurium maritimum i Encyclopedia of Life 
(en) Centaurium maritimum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Centaurium maritimum hos NCBI 
(en) Centaurium maritimum hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Centaurium maritimum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Centaurium maritimum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Centaurium maritimum – detaljert informasjon på Wikispecies
Centaurium tenuiflorum

Centaurium tenuiflorum er en ettårig urt i søterotfamilien.
Den har en opprett vekst og blir 10–40 cm høy. Hvis stengelen er forgrenet, er det bare ovenfor midten. Det er ingen bladrosett ved basis. Blomsterstanden er en tett, flat kvast. Blomstene er dyprosa, 6–9 mm brede og med korte eller ingen stilker.
Centaurium tenuiflorum vokser på fuktige steder, ofte ved kysten. Arten er utbredt på Azorene, Madeira og Kapp Verde, i Vest-Europa nord til Sør-England, i hele middelhavsområdet og videre sørover til Tsjad og Sokotra og østover til Balutsjistan.


== Litteratur ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 176. ISBN 0-7136-7015-0. 
C. Grey-Wilson og M. Blamey (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding. Teknologisk Forlag. s. 304–305. ISBN 82-512-0355-4. 
«Centaurium tenuiflorum». Flora iberica (PDF) (spansk). 11. Madrid: RJB/CSIC. s. 77–78. 
«Centaurium tenuiflorum». Plants of the World Online. Kew Science. Besøkt 20. februar 2022. 
K. Marhold (2011). «Centaurium tenuiflorum». Gentianaceae. In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 20. februar 2022. 


== Eksterne lenker ==
(en) Centaurium tenuiflorum i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Centaurium tenuiflorum hos ITIS 
(en) Centaurium tenuiflorum hos NCBI 
(en) Centaurium tenuiflorum hos The International Plant Names Index 
(en) Centaurium tenuiflorum hos Tropicos 
(en) Kategori:Centaurium tenuiflorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Centaurium tenuiflorum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Centaurium tenuiflorum – detaljert informasjon på Wikispecies
Piazza Castello

Piazza Castello er hovedtorget i Torino, lokalisert i hjertet av byens historiske sentrum. På plassen møtes fire hovedveier: via Garibaldi, via Po, via Roma og via Pietro Micca. Plassen er 40 000 kvadratmeter stor, og den nest største i Torino. Den er tegnet av arkitekten Ascanio Vitozzi og anses som et av de mest sentrale stedene i byen.


== Om plassen ==
Piazzaen har en firkantet form, med det arkitektoniske palasset Palazzo Madama på den ene siden. Ellers er plassen omgitt av elegante arkader fra forskjellige tidsepoker samt adelshusene Palazzo della Prefettura-Armeria Reale (mot nord) og Teatro Regio (mot øst). Ellers ligger Palazzo Reale di Torino mot nordvest, flankert av Palazzo Chiablese. Plassen ligger 239 meter over havet.
Piazza Castello ble tegnet på slutten av 1500-tallet av arkitekten Ascanio Vitozzi på oppdrag av hertug Carlo Emanuele I.


== Referanser ==
Joint Warrior

Øvelse Joint Warrior er en stor halvårlig multinasjonal militærøvelse som finner sted i Storbritannia, hovedsakelig i nordvest-Skottland. Den er etterfølgeren til øvelsene Neptune Warrior og Joint Maritime Course.


== Hendelser ==
Under NW 07/1, ble to russiske Tupolev Tu-95 Bear fly oppdaget over Hebridene idet de trolig overvåket øvelsen. RAF Tornado F3 jagerfly ble scramblet fra RAF Leuchars å eskortere flyene fra britisk luftrom.
Skarpskytingsøvelser som utgjorde en del av JW 08/1 ble klandret for å forårsake en brann som skadet 338 acre (137 ha) land på Cape Wrath.


== Kontrovers ==
Bekymring har blitt reist av marineveldedige organisasjoner om militær aktivitet knyttet Joint Warrior, spesielt bruk av ekkolodd, som kan påvirke marine pattedyr negativt.


== Referanser ==
Agenzia Nazionale Stampa Associata

Agenzia Nazionale Stampa Associata (norsk oversettelse: det nasjonale assosierte pressebyrået), forkortet ANSA, er et italiensk nyhetsbyrå grunnlagt i 1945.


== Om selskapet ==
I januar 1945 møttes tre representanter fra ulike deler av den italienske motstandsbevegelsen for å diskutere mulighetene for å danne et felles nyhetsbyrå. De tre var Giuseppe Liverani, redaktør for magasinet Il Popolo (Folket), Primo Parrini fra magasinet Avanti!, og Amerigo Terenzi, direktør for L'Unità. De tre ønsket å dannet et samvirke av aviser, som ikke var kontrollert av myndigheter eller private selskaper.Den allierte okkupasjonsmakten støttet planene, og raskt ble det etablert et hovedkvarter i Moretto-gaten i Roma. ANSAs første utgivelse kom ut 15. januar 1945, i form av et nyhetsbrev som ble delt ut i Roma.ANSA er et samvirke med 36 medlemmer, blant dem de fleste store italienske avisene. Byrået samler og sender ut informasjon og nyheter fra Italia og verden ellers. ANSA har 19 filialer i Italia og 73 kontorer over hele verden. Hovedkontoret ligger i Via della Dataria 94 i Roma. ANSA  sender ut over 3700 nyhetsmeldinger, 1700 fotografier og 60 videoer daglig til italiensk media. Byrået produserer også nyheter på engelsk, spansk, tysk, portugisisk og arabisk.


== Referanser ==
Lille Otto’s veit

Lille Otto's veit er en tidligere veit i Midtbyen i Trondheim som gikk nord-sør fra Brattørstranda i nord og sørover til dagens Brattørgata. Gateløpet kan mest sannsynlig være tilnærmet den del av Brattørveita som i dag går nord-sør.
Veita har fått sitt navn etter nordlandshandleren Otto Haldorsen (død 1685), som fra midten av 1600-tallet eide en bygård på hjørnet av veita hvor Brattørveita gikk øst-vest. Veita er første gang nevnt i 1599 og forsvant ved reguleringene etter bybrannen i 1681.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 337. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim, Trondheim kommune.
Støren, Wilhelm K. (1983). Sted og navn i Trondheim. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 194. ISBN 82-7028-471-8.
Frații Advahov

Frații Advahov (norsk oversettelse: Advahov-brødrene) er et moldovsk folk-band med base i Chișinău. Gruppen ble grunnlagt i 2005 og består av brødrene Vasile og Vitalie Advahov. Sammen med rockegruppen Zdob și Zdub, representerte de Moldova i Eurovision Song Contest 2022 i Torino i Italia med sangen «Trenulețul».


== Bakgrunn ==
Vitalie og Vasile Advahov ble født I Cahul i Moldova, henholdsvis 18. januar 1978 og 26. april 1979. Foreldrene Vasile og Agafia Advahov, kom opprinnelig fra Gotești og Cîrpești og underviste ved Cahuls pedagogikkskole. På videregående skole var brødrene med i en orkestergruppe, kalt Mugurașii.I 2005 etablerte brødrene bandet Frații Advahov. Gruppen var i utgangspunktet ment å være et lite band, men økte i popularitet, og flere moldovske og rumenske musikere sluttet seg til og bandet ble til et orkester. I 2020 var 45 instrumentalister tilknyttet Frații Advahov.I januar 2022 besluttet den moldovske allmennkringkasteren Teleradio-Moldova at Frații Advahov skulle representere Moldova i Eurovision Song Contest 2022 sammen med Zdob și Zdub og låten «Trenulețul». I konkurransen endte de på en syvendeplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frații Advahov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frații Advahov på Discogs 
(en) Frații Advahov på MusicBrainz
Sigurd Some

Sigurd Some (1889–1984) var en norsk forlegger og forlagssjef. Han eide og drev Some & Cos Forlag fra 1923 til 1933. Etter at Aschehoug kjøpte Some & Co, arbeidet han videre i Aschehoug, hvor han var forlagssjef fra 1953 til 1955.Han hadde handelsskoleutdannelse, og hadde arbeidet i Aschehoug, rederi og bokhandel før han etablerte eget forlag. Somes forlag hadde hovedvekt på oversatt skjønnlitteratur, særlig fra engelskspråklige land, og Some blir beskrevet som «den mann i Norge, etter Sigurd Hoel, som hadde best oversikt over utenlandsk skjønnlitteratur.» Etter at han vendte tilbake til Aschehoug hadde han ulike lederstillinger, til sist tre år som forlagsdirektør 1953–1955.

Some var også samler av ex libris, og fikk sitt eget ex libris i 1909, tegnet av danske Gudmund Hentze.


== Referanser ==
Mia Dimšić

Mia Dimšić (7. november 1992 i Osijek i Kroatia), også kjent under scenenavnet Mia, er en kroatisk sanger og låtskriver. Hun representerte Kroatia i Eurovision Song Contest 2022 med sangen «Guilty Pleasure».


== Bakgrunn ==
Dimšić ble født i 1992 i Osijek. Hun er utdannet fagoversetter ved Filozofski fakultet u Osijek.Hun startet sin musikalske karriere i 2014 da bandet Džentlmeni inviterte henne til å delta på bandets USA- og Canada-turné for kroatiske utflyttere. Hun ga ut debutsingelen «Budi mi blizu» 12. oktober 2015, mens oppfølgersingelen «Život nije siv» kom ut 7. juli 2016. Denne singelen var også hovedsporet på Dimšić' debutalbum Život nije siv som kom 20. mars 2017. Život nije siv gikk også til topps på den kroatiske albumlisten, og ble senere sertifisert med platina. Dimšić' andre studioalbum og første julealbum, Božićno jutro, ble utgitt 29. november 2017.I juli 2019 slapp hun singelen «Sva blaga ovog svijeta» med den kroatiske sangeren Marko Tolja. Sangen debuterte på tolvteplass på den kroatiske HR Top 40 og klatret senere til førsteplass.I desember 2021 ble Dimšić kunngjort som en av 14 deltakere i sangkonkurransen Dora 2022, Kroatias svar på Melodi Grand Prix. Hun vant konkurransen med låten «Guilty Pleasure» og fikk dermed representere Kroatia i Eurovision Song Contest 2022. Låten kvalifiserte seg ikke til finalen etter å ha blitt nummer 11 av 17 i semfinale 1 tirsdag 10. mai 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mia Dimšić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mia Dimšić på Internet Movie Database 
(en) Mia Dimšić på Discogs 
(en) Mia Dimšić på MusicBrainz 
(en) Mia Dimšić på Last.fm 
(en) Mia Dimšić på Genius — sangtekster 
Mia Dimšić på Twitter 
Mia Dimšić på Facebook 
Mia Dimšić på Instagram 
Mia Dimšić på YouTube
London District

London District er den britiske hærens landsdelskommando for Stor-London, med ledelsesansvar for alle hærens avdelinger i Stor-London (og Windsor) som ikke er undergitt andre forband. Avdelingene, i hovedsak infanteriavdelinger, er tilgjengelig for deployering om nødvendig, men utfører også seremonielle oppdrag samt styrkebeskyttelse og bevoktning, herunder vakthold rundt den britiske kongefamilien.
London District ble etablert i 1905, men har historie tilbake til opprettelsen av Home District i 1870. Hovedkvarteret har siden 1906 vært Horse Guards i City of Westminster.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted