jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nigmatilla Juldasjev

Nigmatilla Tulkinovitsj Juldasjev (født 5. november 1962) er en usbekisk advokat og politiker som var leder for Usbekistans senat fra 2015 ytil 2019. Før det var han justisminister fra 2011 til 2015. Da president Islam Karimov døde i 2016 var Juldasjev fungerende president i seks dager før Sjavkat Mirzijajev ble innsatt som president.


== Biografi ==
Juldasjev er utdannet jurist ved National University of Uzbekistan (Tasjkent statsuniversitet) og gikk ut derfra i 1985. Fra 2000 arbeidet han i statsadvokatembetet i Usbekistan og fra 2003 var han i staben til president Karimov. I 2008 ble han viseriksadvokat.21. juli 2011 ble han utnevnt til justisminister av Mirzijajev som den gang var statsminister. Han var statsråd fram til 2015 da han ble valgt inn i senatet. hvor han ble valgt til senatsleder.
Da landets første president Islam Karimov døde 2. september 2016 skulle Juldasjev etter landets konstitusjon ha blitt fungerende president. Det kom imidlertid aldri noen offisiell bekreftelse på at han hadde trådt inn i stillingen, og etter noen få dager foreslo han at statsminister Sjavkat Mirzijajev overtok presidentembetet. Mirzijajev var også leder av begravelseskomiteen for Karimov, noe som tradisjonelt er et tegn på at man er utsett til å etterfølge den avdøde. Mirzijajev ble da også 8. september 2016 utnevnt til interimspresident av begge kamrene i parlamentet.Da Juldasjev forlot posten som senatsleder ble han av Mirzijajev utnevnt til riksadvokat.


== Referanser ==
Ann-Katrin Berger

Ann-Katrin Berger (født 9. oktober 1990) er en tysk fotballspiller som spiller som keeper for den engelske klubben Chelsea WFC og Tysklands kvinnelandslag i fotball.


== Klubbkarriere ==
I 2008 flyttet Berger til VfL Sindelfingen i 2. Frauen-Bundesliga. Sommeren 2011 signerte Berger en treårskontrakt med 1. FFC Turbine Potsdam i Frauen-Bundesliga, den øverste divisjonen I Tyskland. Hun debuterte for klubben 21. august 2011 mot Hamburger SV og holdt nullen på stillingen 4-0. Hun spilte fem kamper for klubben i løpet av sesongen 2011/2012 og spilte totalt 450 minutter. Potsdam endte på førsteplass i ligaen med en rekord på 18-2-2. Hun var startende målvakt i tre av Potsdams 2011/12 UEFA Champions League kamper og holdt nullen mot Þór Akureyri og Glasgow City F.C.I juni 2014 signerte Berger for Paris Saint-Germain, der hun spilte 22 kamper i alle konkurranser i løpet av hennes to år lange periode med klubben. I juni 2016 signerte hun for Birmingham City WFC.I November 2017 fikk Berger diagnosen skjoldkjertelkreft, som hun senere ble frisk fra. Under kampen mot kreft fortsatte hun å spille fotball. Hun spilte i sin første kamp siden hun fikk diagnosen kreft i fjerde runde av 2017-18 FA Women's Cup i en bortekamp mot Reading på 4. februar 2018. Birmingham vant 1-0. Den sesongen vant hun PFA Team Of The Year-prisen.Etter at kontrakten hennes i Birmingham City gikk ut og hun avviste et nytt tilbud fra klubben, signerte hun for regjerende mestere Chelsea på 4 januar 2019. Chelsea manager Emma Hayes signerte henne selv om Chelsea hadde 3 andre keepere på laget.Med Chelsea vant hun FA WSL 2020/21 tittelen, som var klubbens 4. WSL-tittel, mest av noe WSL-lag. Chelsea slo rekordene for flest seire (18) og flest poeng (57) på en sesong, og ble bare det tredje laget som forsvarte Ligatittelen etter Liverpool og Arsenal. Berger noterte flest clean sheets (12), og vant Golden Glove-prisen.23. August 2022 kunngjorde Berger at skjoldkjertelkreften sin hadde kommet tilbake. En drøy måned senere på 25. september, gjorde hun comeback mot Manchester City.


== Landslagskarriere ==
Berger ble tatt ut til Tysklands kvinnelandslag i fotball for første gang i november 2018.


== Personlig liv ==
Berger er i et forhold med sin Chelsea-lagkamerat Jess Carter.


== Meritter ==
1. Ffc Turbine Potsdam

Bundesliga: 2011–12Birmingham City FC

FA Cup for kvinner: runner-up: 2016–17Chelsea

FA Women's Super League: 2019–20, 2020–21, 2021–22
FA Cup for kvinner: 2019–20, 2020–21
Den engelske ligacupen for kvinner: 2020–21 2021–22
FA Community Shield for kvinner: 2020Tyskland

Europamesterskapet i fotball for kvinner runner-up: 2022Individuell

FA WSL PFA Team of the Year: 2017–18, 2019–20, 2020–21, 2021–22


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ann-Katrin Berger – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ann-Katrin Berger – UEFA 
(fr) Ann-Katrin Berger – LÉquipe 
(en) Ann-Katrin Berger – WorldFootball.net 
(en) Ann-Katrin Berger – FootballDatabase.eu 
(en) Ann-Katrin Berger – Soccerway 
(de) Ann-Katrin Berger – Tysklands fotballforbund 
(de) Ann-Katrin Berger – Soccerdonna
Hvaler barne- og ungdomsskole

Hvaler barne- og ungdomsskole ligger på Rød på Asmaløy i Hvaler kommune. Skolen har omtrent 330 elever fra 1.–10. trinn. Den åpnet høsten 2021 etter sammenslåing av øykommunens ene ungdomsskole og to barneskoler.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Pontificio Collegio Etiopico

Det pavelige etiopiske kolleg (Pontificio Collegio Etiopico) i Vatikanstaten er et pavelig kolleg for seminarister og prester fra den etiopisk-katolske kirke og den eritreisk-katolske kirke.


== Historie ==
De første dokumentasjon viser til året 1351; i dette år var de første pilegrimmer fra Etiopia i den hellige stad Roma. En ytterligere datering av etiopiske geistliges deltakelse er deres deltsakelse på  konsilet i Firenze i 1431. Det er overlevert at pave Sixtus IV (1471–1484) gav geistlige og pilegrimmer fra Etiopia bruk av et gjestehus og av den lille kirken Santo Stefano Maggiore, opphalt etter den hellige Stefan, på Vatikanhøyden. Hospitset ble frem til 1919 benyttet av pilegrimer fra Etiopia og fra Eritrea bruke det som herberge. Pave Benedikt XV (1914–1922) lot bygningen renovere, og tillot å innrette det for undervisning, og med dette ble det til et pavelig kolleg. De første seminaristene fra Etiopia kom til Roma i 1919. Huset gjorde også nytte som residens for etiopiske konger når de besøkte Roma. Pave Pius XI (1922–1939) ville gi kollegiet et nytt og større sted i Vatikanhaven, og gav Giuseppe Momo i oppdrag å bygge dagens (2023) bygning. Bygningen av det pågikk fra 1928 til 1931. Det opprinnelige hospitset ble revet, med unntak av kirken Santo Stefano Maggiore, som ble renovert. I 1930 fikk presteseminaret der status som pavelig seminar. Som geistlig forbeder fikk det den hellige Justinus de Jacobis.


== Organisasjon ==
Rektor utoekes av de etiopiske og eritreiske biskoper, som samler seg i kollegiet, og lasaristenes generalat; nomineringen bekreftes så av Kongregasjonen for Østkirkene. Hqans embedstid er for seks år. Lærekreftene ved kollegiet er klerikere fra Etiopia og Eritrea, og av aleksandrinsk ritus (ge'ez). Det undervises på amharisk og tigrinya. To lasaristbrødre og noen nonner ivaretar de praktiske og administrative oppgaver.
Koll.egets geistlige og seminarister tat deg ved siden av den etiopisk-eritreiske menighet i den tidligere tittelkirke San Tommaso in Parione i Roma. Her ferirer man messen etter latinsk ritus. Men i den lilille kollegiekirken Santo Stefano degli Abissini feires messen etter etiopisk ritus (en gren av den aleksandrinske ritus).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fotografi: Det etiopiske kolleg med hage
Bispedømmet Melfi-Rapolla-Venosa: Collegio Etiopico, Voce di Speranza)
Niels Eriksen Rosenkrantz

Niels Eriksen Rosenkrantz til Bjørnholm, Skjern Hovedgård og Vallø (–1516) var en dansk adelsmann og rikshovmester. 
Han var barn av rigshovmester Erik Ottesen Rosenkrantz (d. 1503) og Sophie Gyldenstierne til Boller (d. 1477). Niels Eriksen ble i 1487 utnevnt til riksråd, og nevnes i 1501–04 som hoffmester hos kong Christian II. Gjennom ekteskap med Birgitte Olufsdatter Thott (d. 1528) fikk han Vallø hovedgård, fra 1497 skrev han seg til Bjørnholm, og ved farens død arvet han Skjern hovedgård.


== Referanser ==
Jens Due

Jens Due til Torp (d. ca. 1419) var en dansk rikshofmester.
I 1387 var Due nærværende ved kong Olav IVs dødsleie på Falsterbo. Han ble en av Margrete Is nærmeste råder; f.eks. var han hoffmester fra 1400 til 1409, 1414 og 1416. Hans store rikdom må ses som et resultat av forholdet til kongemakten.I 1396 var han høvedsmann på Helsingborg; ved kroningen i Kalmar året etter ble han utnevnt til ridder. 1419 var han forlent med Nyköping slott i Sverige. Han eide blant annet Torp i Thy i Jylland og Fuglsang på Lolland. Sistnevnte gård fikk han med sin første hustru, Sidsel Mule.


== Referanser ==
Tegneserieåret 2018


== Dødsfall ==
Leif Isaksen, tegneserieforfatter
Sitiveni Rabuka

Sitiveni Ligamamada Rabuka (født 13. september 1948) er en fijiansk politiker som har vært Fijis statsminister siden 24. desember 2022. Han var en av pådriverne for to militærkupp på Fiji i 1987. Han ble demokratisk valgt til statsminister i perioden 1992 til 1999, og valgt på nytt i 2022 som leder for en trepartikoalisjon. Han var også leder for det fijianske høvdingrådet fra 1997 til 2001. Fra 2001 til 2008 var han leder for provinsrådet i Cacaudrove-provinsen.
Rabuka ble valgt til leder for Det sosialdemokratiske liberale parti (SODELPA) i 2016 og etterfulgte Teimumu Kepa som var motstander av hans nominasjon. Han ble leder for opposisjonen i parlamentet i 2018 etter at hans parti tapte valget samme år. I 2020 tapte han mot Viliame Gavoka i valg av leder for SODELPA. Rabuka trakk seg fra parlamentet i 2020 under henvisning til at han ikke ville være et hinder for nødvendig partisamarbeid for å skape fremgang for Fiji. Samme år dannet han et nytt parti, Folkets allianse, med formål å stille til valg i 2022.


== Valget i 2022 ==
Folkets allianse ble nest største parti ved parlamentsvalget i 2022 og Frank Bainimarama som hadde vært statsminister i 16 år, trakk seg. Folkets allianse gikk i koalisjon med SODELPA og Det nasjonale samlingspartiet (NFP) og Rabuka ble statsminister i samlingsregjeringen. Rabuka ble tatt i ed som statsminister 24. september 2022, og i tråd med samarbeidsavtalen ble det utnevnt tre visestatsministre – en fra hvert parti.


== Referanser ==
Kjellrun Sporild

Kjellrun Sporild (født 1955) er en norsk tidligere orienteringsløper som representerte Malvik IL og Trollelg.
Hun vant 3 NM-gull og 9 NM-medaljer i perioden 1975–1985. Hun vant kongepokalen i 1976.
Hun vant sølv i stafett i Nordisk mesterskap i 1975.


== Medaljer i norske mesterskap ==
Liste over Transnistrias presidenter

Liste over Transnistrias presidenter omfatter statsoverhodene fra Transnistria, offisielt Pridnistrovska Moldavska Respublika (norsk: Den pridnestroviske moldaviske republikk), som erklærte seg som selvstendig i 1990. Transnistria er fortsatt en republikk som ikke er anerkjent av noe annet land enn de internasjonalt ikke anerkjente statene Abkhasia og Sør-Ossetia. Internasjonalt, og av FN, betraktes Transnistria som en del av Moldova.


== Statsoverhoder uten presidenttittel (1990–1991) ==


== Presidenter (1991–) ==


== Referanser ==
Idrettsgallaen 2023

Idrettsgallaen 2023 var et arrangement hvor Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité hedret de største idrettsnavnene og de beste prestasjonene, samt andre som gjorde en stor innsats for norsk idrett, i sportsåret 2022.  
Prisutdelingen ble holdt i Hamar OL-amfi (CC Amfi) 7. januar 2023 og ble direktesendt på NRK. Nicolay Ramm var programleder. Arrangører var Norsk Tipping, NRK og Norges idrettsforbund.
Fotballspilleren Erling Braut Haaland ble kveldens eneste doble vinner da han ble kåret til «Årets navn» og i tillegg vant «Utøvernes pris». Han ble altså ikke tildelt pris av Idrettsgallaens jury, men av folket og andre eliteutøvere. Tidligere landslagstrener i håndball, Marit Breivik ble tildelt hedersprisen.
Musikalske og kulturelle innslag var ved dansegruppen Kingwings Crew, Alexandra Rotan, Lord Rein Alexander, samt diverse forhåndsinnspilte innslag, blant annet om utøveres forberedelser til Special Olympics og en hyllest til Therese Johaug som la opp etter sesongen 2021–22.


== Jury og avstemning ==
Hovedjuryen for Idrettsgallaen 2023 hadde Tore Øvrebø som leder, i tillegg til Karen-Marie Ellefsen, Hanne Haugland, Ola By Rise, Marit Bjørgen, Kjetil André Aamodt og Knut Holmann. Juryen nominerte utøvere og valgte vinnere i de fleste kategorier, foruten Årets navn som ble valgt etter en egen avstemning på NRKs nettsider og «Utøvernes pris» som ble kåret etter avstemning blant toppidrettsutøvere. 


== Årets navn ==
Prisen ble delt ut etter avstemning av «folket» på NRKs hjemmesider. Fra en liste på 17 utøvere ble seks stående igjen til finalen på Idrettsgallaen.


== Kategorier, prisvinnere og nominerte ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til idrettsgallaen
Gerlof Nettelhorst

Gerlof Nettelhorst (–1643) var en livlandsk adelsmann som var lensherre i Norge. 
Han stammet fra en gammel adelsslekt som var utbredt i Pommern, Preussen og Baltikum. Nettelhorst nevnes som hoffjunker 1599–1607 hos kong Christian IV, og reiste ofte sammen med ham, blant annet til Norge. I 1602 ledsaget han kongens bror Hans på hans russiske reise. Under Kalmarkrigen gjorde han tjeneste som kaptein, og fra 1628 var han oberstløytnant og sjef for Båhusiske infanteriregiment. Når lensherren på Båhus var fraværende, førte han ofte også kommandoen her.


== Lensherre og godseier ==
I 1609 ble han forlent med Idd og Marker len, som han ble sittende med til sin død i 1643, men bodde for det meste på setegården Os i Halden. Hans selvrådighet skal ha fremkaldt klager fra bønder og andre, men han ble allikevel betrodd både offentlige og private gjøremål.Nettelhorst skrev seg til flere steder, hvoriblant Os, Bergby, Holleby og Evje i Smaalenene. Han var gift først med Anne Due af Gedsholm, senere med Viveke Bielke, en søster til kansler Jens Bjelke. Nettelhorst døde i 1643, og ble bisatt i Berg kirke ved Frederikshald (Halden). Hans våpenskjold ses på altertavlen i samme kirke.


== Referanser ==
Samiske geografiske navn i Os

Samiske geografiske navn i Os (knr 3430) angir stedsnavn i Os kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare sørsamisk er tatt med i denne oversikten for Os kommune.


== Samiske stedsnavn ==
Steder knyttet til forskjellig geografisk lokalitet har to oppføringer selv om navnene er like.
Hver oppføring kan ha flere forskjellige navn.


== Eksterne lenker ==
Sámi giellatekno: Sett om stadnamn
The Conquering Power

The Conquering Power er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rex Ingram.


== Handling ==
Etter å ha mistet faren sin, flytter en playboy inn hos sin merkelige onkel. Men onkelen forsøker snart å narre ham ut av arven han har mottatt etter den avdøde faren sin.


== Skuespillere ==
Alice Terry som Eugenie Grandet
Rudolph Valentino som Charles Grandet
Ralph Lewis som Père Grandet
Carrie Daumery som Madame Grandet
Bridgetta Clark som Madame des Grassins
Mark Fenton som
Ward Wing som Adolphe des Grassins
Eric Mayne som Victor Grandet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Conquering Power på Internet Movie Database 
(nl) The Conquering Power på MovieMeter
Die Verschwörung zu Genua

Die Verschwörung zu Genua er en tysk stumfilm fra 1921 regissert av Paul Leni.


== Skuespillere ==
Wilhelm Diegelmann som Andrea Doria
Maria Fein som Julia Imperiali
Fritz Kortner som Gianettino
Hans Mierendorff som Fiesco
Erna Morena som Leonore
Ilka Grüning som Matrone
Magnus Stifter som Verrino
Lewis Brody som Mulay Hassan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Die Verschwörung zu Genua på Internet Movie Database
Corinthian Jack

Corinthian Jack er en britisk stumfilm fra 1921 regissert av Walter Courtney Rowden.


== Skuespillere ==
Victor McLaglen - Jack Halstead
Kathleen Vaughan - Nyra Seaton
Warwick Ward - Philip Tenbury
Dorothy Fane - Lady Barbara
Malcolm Tod - Lord Walsham
Conway Dixon - Col Dane
William Lenders - Weare
Roy Raymond - Mike


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Corinthian Jack på Internet Movie Database
Courage (1921)

Courage er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Sidney Franklin.


== Handling ==
I Skottland besøker Stephan Blackmoore, en ung ektemann og far som sliter med utformingen av en ny oppfinnelse, sin tidligere arbeidsgiver Angus Ferguson. Men kort tid før Stephan kommer frem blir Angus drept av sønnen, Bruce, som forsøker å stjele fra ham. Stephan blir snart uskyldig anklaget og fengslet for å ha begått dette mordet.
Men hans kone, Jean, fortsetter arbeidet med å perfeksjonere oppfinnelsen hans, og forblir trofast mot Stephan, til tross for at han blir kurtisert av en velstående mann av større sosial klasse. Men når hun nesten har gitt opp, tilstår den virkelige morderen, noe som resulterer i Stephans løslatelse fra fengsel - og hans gjenforening med Jean.


== Skuespillere ==
Naomi Childers som Jean Blackmoore
Sam De Grasse som Stephan Blackmoore
Lionel Belmore som Angus Ferguson
Adolphe Menjou som Bruce Ferguson
Lloyd Whitlock som Chester
Alec B. Francis som McIntyre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Courage på Internet Movie Database
Cousin Kate (film)

Cousin Kate er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Lucille McVey.


== Handling ==
Amy Spencer er forlovet med artisten Heath Desmond, som misliker organisert religion. James Bartlett, en pastor som også er forelsket i Amy, påvirker henne til å snu seg mot Heath, og forlovelsen deres blir snart avbrutt. Kate Curtis, en roman-forfatter hvis syn på kjærlighet anses av hennes slektninger for å være ukonvensjonelle, blir kalt inn for å løse problemene deres.
Men Kate møter Heath på toget, og de to - som ikke kjenner hverandres virkelige identitet enda - blir tilsynelatende forelsket i hverandre. Kate søker kort tid senere tilflukt i Heaths hjem under en storm. Amy dukker også opp og Kate, til Heaths forferdelse, innrømmer at hun tidligere bare hadde uskyldig flørtet litt med ham på toget.


== Skuespillere ==
Alice Joyce som Kate Curtis
Gilbert Emery som Heath Desmond
Beth Martin som Amy Spencer
Inez Shannon som Mrs. Spencer
Leslie Austin som Reverend James Bartlett
Freddie Verdi som Bobby
Frances Miller som Jane
Henry Hallam


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cousin Kate på Internet Movie Database 
(en) Cousin Kate på AllMovie
Crazy to Marry

Crazy to Marry er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av James Cruze.


== Handling ==
Dr. Hobart Hupp tror han kan kurere alle kriminelle ved hjelp av kirurgi, og eksperimenterer på Dago Red - som har blitt lovet frihet hvis operasjonen er vellykket. Hobart kjører til bryllupet sitt som skal holdes senere samme dag, uvitende om at hans forlovede Estrella De Morgan, faktisk er forelsket i den unge Arthur Simmons.
Underveis møter Hobart den sjarmerende Annabelle, men foreldrene hennes krever at hun skal gifte seg med en passende mann som de har valgt ut for henne. Men hun blir snart langt mer interessert i Hobart.


== Skuespillere ==
Roscoe 'Fatty' Arbuckle som Dr. Hobart Hupp
Lila Lee som Annabelle Landis
Laura Anson som Estrella De Morgan
Edwin Stevens som Henry De Morgan
Lillian Leighton som Sarah De Morgan
Bull Montana som Dago Red
Allen Durnell som Arthur Simmons


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Crazy to Marry på Internet Movie Database 
(en) Crazy to Marry på AllMovie
Crossing Trails

Crossing Trails er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Clifford Smith.


== Skuespillere ==
Pete Morrison som Jim Warren
Esther Ralston som Helen Stratton
John Hatton som Buster Stratton
Lew Meehan som Murphy
Hal Taliaferro som Peter Marcus
J.B. Warner som Devine
Billie Bennett som Mrs Warren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
The Cup of Life (film)

The Cup of Life er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rowland V. Lee.


== Handling ==
Den beryktede smugleren Bully Brand som opererer fra Singapore har et vakkert perlekjede som blir ønsket av den kinesiske kjøpmannen Chan Chang for å gi til datteren Pain, som han hadde adoptert.
Warren Bradford, som Brand er verge for, kommer tilbake fra college og forelsker seg i Changs adopterte datter. Men på grunn av en rekke misforståelser fremsetter Chang en drapstrussel mot Brand.


== Skuespillere ==
Niles Welch
Madge Bellamy som Pain
Hobart Bosworth som 'Bully' Brand
Tully Marshall som Chan Chang
Monte Collins som Larry Donovan
May Wallace som Mollie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Cup of Life på Internet Movie Database
Radioåret 1941

Radioåret 1941 er en oversikt over radioprogram, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 1941.


== Hendelser ==
2. august – Inndragning av radioapparater begynner i store deler av Norge. Fra 10. september er det i hele landet forbudt for andre enn NS-medlemmer å ha radio.
8. desember – Dagen etter angrepet på Pearl Harbor holder USAs president, Franklin D. Roosevelt talen  kalt "Infamy Speech" til hele Kongressen klokken 17:30 GMT). Talen ble sendt på USAs fire store radioselskapene, og får den største andelen amerikanske radiolyttere noensinne, da over 81 % av hjemmene slo på radioen..


== Fødsler ==


== Referanser ==
Avisåret 1955

Avisåret 1955 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1955.


== Hendelser ==
Narvesenprisen tildeles til Gösta Hammarlund, Dagbladet


== Opprettelser ==
Flypostavisen Nytt fra Norge var en ukeavis beregnet på nordmenn i utlandet som som ble grunnlagt i 1954 etter et stortingsvedtak. Den ble utgitt av en stiftelse der Utenriksdepartementet og en rekke organisasjoner sto bak.
The Village Voice, noen ganger forkortet til The Voice, er en amerikansk gratisavis grunnlagt i 1955 av Dan Wolf, Ed Fancher og Norman Mailer.


== Nedleggelser ==
Haugaland Arbeiderblad var en avis i Haugesund som startet i 1907 under navnet Arbeiderbladet og ble innlemmet i Rogalands Avis i 1955.


== Fødsler ==


== Referanser ==
Avisåret 1957

Avisåret 1957 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1957.


== Hendelser ==
Narvesenprisen tildeles Jorunn Johnsen, Aftenposten
Hirschfeldprisen tildeles Thor Frette (NRK Vadsø) og Kristian Olsen (Lofotposten), for arbeid til fremme av samenes berettigede interesser.


== Etableringer ==
Les Nouvelles de Tahiti var en dagsavis som utgis i Papeete i Fransk Polynesia. Avisen ble startet i 1957 og gikk inn i 2014.
Pyongyang Sinmun (Pyongyang Nyheter) er en nordkoreansk avis, etablert 1. juni 1957 av Kim Il-sung.


== Nedleggelser ==
Fylkestidende for sogn og fjordane var en norsk avis som ble utgitt i Florø i Sogn og Fjordane fra 1872 til 1957.
Sogningen var en avis som ble utgitt i Vik i Sogn og Fjordane. Avisa kom ut første gang i 1897 og ble i 1957 Sogns Avis  kjøpt opp og videreført i Sogningen/Sogns Avis som etter ytterliggere oppkjøp inngår i Sogn Avis.


== Fødsler ==


== Referanser ==